Справа № 180/3464/15-а
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2016-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

02 березня 2016 рокусправа № 180/3464/15-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Гімона М.М.

суддів: Білак С.В. Чумака С. Ю.

за участю секретаря судового засідання: Федосєєвій Ю.В,

за участю позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засідання в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 18 січня 2016 року по справі № 180/3464/15-а за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Марганецької міської ради про визнання дій неправомірними та стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 18 січня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано бездіяльність виконавчого комітету Марганецької міської ради у ненаданні відповіді ОСОБА_1 на його заяву про відмову у пільговому перевезенні неправомірною. Стягнуто на користь позивача з відповідача 100 грн. завданої моральної шкоди.

Частково не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції змінити і збільшити розмір стягнутої моральної шкоди, а в решті постанову суду залишити без змін. Послався на неповне врахування судом обставин справи.

Позивач в судовому засіданні підтримав свою апеляційну скаргу і просив задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання на з'явився був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання.

Вислухавши позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія, розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що останню необхідно залишити без задоволення з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що 27 жовтня 2015 року позивач звернувся до Виконавчого комітету Марганецької міської ради із заявою стосовно відмови йому у пільговому перевезенні.

Відповідачем у встановлені законом строки відповіді на його звернення надано не було, що і слугувало підставою для звернення ОСОБА_1 з даним позовом до суду.

Вказані обставини не оспорюються сторонами.

Частково задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що бездіяльність виконавчого комітету Марганецької міської ради, яка полягає в ненаданні відповіді на звернення позивача, відповідно до чинного законодавства є протиправною. Також, суд вказуючи, що такою бездіяльністю ОСОБА_1 завдано душевних страждань, стягнув на його користь моральну шкоду у розмірі 100 грн.

Позивачем оскаржується постанова суду першої інстанції в частині розміру стягнутої на його користь моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Частиною 2 ст. 16 Цивільного кодексу України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом, до яких, зокрема, належить відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Статтею 23 Цивільного кодексу України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Пунктом 2 даної статті визначено, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру: за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій нематеріальній формі позивач визначає заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Аналізуючи наведене в сукупності, колегія суддів зазначає, що звернувшись до суду з такою вимогою позивач повинен був зазначити: в чому полягає завдана йому моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно та з яких міркувань він виходив, визначаючи її розмір, зазначивши, докази, якими це підтверджується.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В апеляційній скарзі скаржник посилається на органічну властивість кожної людини переживати з приводу нехтування іншими особами його правами.

Проте, таке посилання не доводить факту заподіяння позивачу такої моральної шкоди, яка б вимагала більшої компенсації ніж та, яка присуджена судом першої інстанції. Прохаючи збільшити розмір моральної шкоди, скаржник посилається на наявність у нього ІІ групи інвалідності. Однак, група інвалідності встановлена йому не у зв'язку із протиправною поведінкою відповідача. Фінансові потреби особи, не залежно від їх причини, не обґрунтовують розміру моральної шкоди, оскільки не перебувають у причиновому зв'язку із порушенням.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що скаржником в межах апеляційної скарги не доведено факту завдання моральних страждань, душевних переживань та психологічного розладу, наявність втрат немайнового характеру, що настали у зв'язку з бездіяльністю суб'єкта владних повноважень на суму більше ніж 100 грн., а тому відсутні підстави для збільшення розміру стягнутої моральної шкоди.

В частині задоволення позовних вимог рішення суду не оскаржувалось.

За таких обставин, підстав для скасування оскаржуваного судового рішення не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 24, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 18 січня 2016 року по справі № 180/3464/15-а - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів з дня її складення в повному обсязі.

Повний текст ухвали виготовлено 03 березня 2016 року.

Головуючий: М.М.Гімон

Суддя: С.В. Білак

Суддя: С.Ю. Чумак