Справа № 802/4073/15-а
Суддя: Заброцька Людмила Олександрівна
Дата ухвалення: 2016-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2016 р. м. Вінниця

Справа № 802/4073/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Заброцької Людмили Олександрівни,

за участю:

секретаря судового засідання: Кулика Віталія Віталійовича,

представника позивача: Кухар Ж.М.,

представника відповідача: Олійник Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Гірник" до відділу державної виконавчої служби Тиврівського районного управління юстиції Вінницької області про визнання протиправними та скасування постанов,

в с т а н о в и в :

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулось товариство з обмеженою відповідальністю "Гірник" ( далі - ТОВ "Гірник", позивач ) з адміністративним позовом до відділу державної виконавчої служби Тиврівського районного управління юстиції Вінницької області (далі - відділ ДВС Тиврівського РУЮ Вінницької області, відповідач ) про визнання протиправними та скасування постанов.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що державним виконавцем відділу ДВС Тиврівського РУЮ Вінницької області винесено постанову ВП №38315722 від 13.06.2013 року про стягнення з ТОВ "Гірник" виконавчого збору, а також постанову ВП №48573430 від 31.08.2015 року про відкриття виконавчого провадження. Позивач вважає зазначені постанови протиправними, оскільки підприємство починаючи з серпня 2012 року перебувало в процесі банкрутства до серпня 2015 року та щодо нього було введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Крім того, зазначає, що підприємство не отримувало постанову ВП № 38315722 від 06.06.2013 року про відкриття виконавчого провадження, згідно якої боржнику пропонувалось самостійно сплатити кошти в строк до 13.06.2013 року, що в будь - якому випадку позбавило ТОВ "Гірник" можливості у встановлений державним виконавцем строк добровільно виконати рішення Вінницького міського суду від 16.04.2013 №212/5986/2012. Також позивач вказує, що відповідачем, в порушення приписів ч. 5 ст. 25 та ч. 1 ст. 31 Закону України "Про виконавче провадження", не було належним чином повідомлено позивача про прийняття постанови ВП №38315722 від 13.06.2013 року про стягнення з ТОВ "Гірник" виконавчого збору, а також постанови про відкриття виконавчого провадження від 31.08.2015 року ВП №48573430 щодо стягнення з ТОВ "Гірник" виконавчого збору. В зв"язку з наведеним позивач просить скасувати вищезазначені постанови відповідача. Крім того зазначає, що про існування зазначених постанов позивачу стало відомо лише 03.12.2015 року, коли після припинення процедури банкрутства нове керівництво ТОВ "Гірник" звернулось до відповідача по питанню ознайомлення з матеріалами виконавчих проваджень. На підставі викладеного, позивач просить визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду з позовом, розглянути справу по суті позовних вимог та задовольнити адміністративний позов ( а.с. 3- 8, 24 - 25 ).

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, та просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, зазначивши, що попередні керівники ТОВ "Гірник" знали про відкрите виконавче провадження, оскільки були повідомлені про це державним виконавцем в усному режимі, крім того постанова про відкриття виконавчого провадження від 06.06.2013 року та постанова про стягнення виконавчого збору від 13.06.2013 року направлялись простим листом на адресу ТОВ "Гірник", яка зазначена у виконавчого листі, а постанова про відкриття виконавчого провадження від 31.08.2015 року - рекомендованим листом без повідомлення про вручення, в зв"язку з недостатнім фінансуванням відділу виконавчої служби, а тому представник відповідача вважає, що державний виконавець при винесенні оскаржуваних постанов діяв у межах та у спосіб, визначений Законом України "Про виконавче провадження". На підставі викладеного просила суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Тиврівського районного управління юстиції Вінницької області від 06 червня 2013 року, відповідно до вимог ст.ст. 17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження», відкрито виконавче провадження № 38315722 по примусовому виконанню виконавчого листа Вінницького міського суду Вінницької області від 16 квітня 2013 року № 212/5986/2012 про стягнення з ТОВ "Гірник" на користь ПАТ "Кредобанк" заборгованості за кредитним договором у розмірі 591544,38 грн. та 6176,72 грн. у відшкодування судового збору. Строк для самостійного виконання рішення суду встановлено до 13 червня 2013 року (а.с. 67). Відповідно до даних журналу реєстрації вихідної кореспонденції за 2013 рік за № 1729 06.06.2013 здійснено реєстрацію кореспонденції на адресу ТОВ "Гірник" (смт. Тиврів) та ПАТ "Кредобанк" (м. Львів) ( а.с. 130 - 131 ). Разом з тим, відповідачем не надано доказів направлення постанови про відкриття виконавчого провадження позивачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

У зв'язку з невиконанням ТОВ "Гірник" в добровільному порядку виконавчого листа №212/5986/2012 від 16.04.2013, державний виконавець 13.06.2013 прийняв постанову про стягнення з боржника виконавчого збору ВП №38315722, якою постановив стягнути з товариства виконавчий збір в сумі 59772,11 грн. (а.с. 69).

Відповідно до супровідного листа від 13.06.2013 року № 1830 постанова ВП № 38315722 від 13.06.2013 про стягнення з боржника виконавчого збору направлялась ТОВ "Гірник" за адресою: смт. Тиврів, вул. Забужжя, буд. 15 (а.с. 68). Інших доказів направлення зазначеної постанови та отримання її ТОВ "Гірник" відповідачем суду не надано.

Крім того, судом встановлено, що 19.08.2015 ухвалою Господарського суду Рівненської області було затверджено мирову угоду в справі № 5/40/2012/5003 про банкрутство ТОВ «Гірник», згідно з пунктом 4.2. якої зобов'язання ТОВ "Гірник" перед ПАТ "Кредобанк" є припиненими (а.с. 105-112).

На виконання даної ухвали від 19.08.2015 ПАТ "Кредобанк" звернулось до відповідача з заявою про повернення виконавчого документа без виконання. 20.08.2015 за наслідком розгляду вищенаведеної заяви державний виконавець виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, якою повернув ПАТ "Кредобанк" виконавчий лист №212/5986/2012 від 16.04.2013 (а.с. 114).

В подальшому, 31.08.2015 відповідач виніс постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 48573430 про примусове виконання постанови від 13.06.2013 ВП № 38315722 про стягнення з боржника виконавчого збору, якою постановив стягнути з ТОВ "Гірник" на користь відділу державної виконавчої служби 59772,11 грн. виконавчого збору Встановлено строк для самостійного виконання до 07.09.2015 року ( а.с. 56 ).

Відповідно до досліджених судом матеріалів виконавчого провадження ВП №38315722, судом встановлено відсутність належних доказів надсилання ТОВ "Гірник" вищезазначеної постанови про відкриття виконавчого провадження від 31.08.2015 рекомендованим листом з повідомленням про вручення, як то передбачено ч.1 ст. 31 Закону України " Про виконавче провадження". В матеріалах виконавчого провадження міститься лише "виклик державного виконавця" за №2659 датований також 31.08.2015, яким зобов'язано ТОВ "Гірник" з'явитись до держаного виконавця 08.09.2015 для сплати боргу за виконавчим документом (а.с. 55). Відповідно до даних журналу реєстрації вихідної кореспонденції та журналу реєстрації відправленої кореспонденції за 2015 рік на адресу ТОВ "Гірник" (смт. Тиврів") 31.08.2015 року направлено просту кореспонденцію ( а.с. 138, 140, 141 - 142 ).

Також судом встановлено, що, відповідно до супровідних листів, постанова про відкриття провадження № 38315722 від 06.06.2013, постанова про стягнення виконавчого збору ВП №38315722 від 13.06.2013 та постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 48573430 від 31.08.2015 направлялись державними виконавцем позивачу за адресою: смт. Тиврів, вул. Забужжя, 15.

В той час як, згідно наявних в матеріалах справи виписки з ЄДР від 23.05.2012 та витягу з ЄДР від 24.03.2014, ТОВ "Гірник" було зареєстровано за адресою: вул. Шевченка, буд. 10, с. Малий Шпаків, Рівненьський район, Рівненьська область, відповідно (а.с. 120-124).

Державну реєстрацію змін до установчих документів щодо зміни місцезнаходження юридичної особи ( смт. Тиврів Вінницької області, вул. Забужжя, буд. 15 ) проведено лише 01.09.2015 року, що підтверджується витягами з ЄДР від 01.02.2016 та 08.10.2015 ( а.с. 125 - 127, 147).

На запитання суду, чому зазначені постанови надсилались не за адресою, що містилась в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців на час надсилання поштового відправлення, представник відповідача пояснила, що вони направлялись за адресою, вказаною у виконавчому листі, виданому Вінницьким міським судом Вінницької області 16 квітня 2013 року № 212/5986/2012. При цьому представник відповідача зазначила, що не має можливості надати докази отримання ТОВ "Гірник" зазначених постанов, оскільки вони направлялись або простою кореспонденцією, або без повідомлення про вручення поштового відправлення.

Суд критично ставиться до таких пояснень представника відповідача та з даного приводу вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до Закону України від 21.04.1999 № 606-ХІV "Про виконавче провадження" (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною другою статті 2 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу".

Згідно пункту 7 частини другої статті 17 Закону України "Про виконавче провадження" відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою також такі виконавчі документи, як постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 25 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

З наведеного вбачається, що боржник має право отримати постанову про відкриття виконавчого провадження та, відповідно, вчинити дії щодо добровільного виконання рішення або відмовитися від добровільного виконання з повідомленням причин невиконання або без будь-якого повідомлення таких причин.

Обов'язковою умовою вчинення дій державним виконавцем з примусового виконання рішення є обізнаність боржника про відкриття виконавчого провадження.

Боржник має право самостійно виконати рішення та лише невикористання такого права є підставою для його примусового виконання.

Державний виконавець на час прийняття постанови про стягнення виконавчого збору повинен встановити, що має місце свідоме невиконання постанови про відкриття виконавчого провадження.

Контроль за отриманням поштової кореспонденції, якою направляється постанова про відкриття виконавчого провадження, є засобом встановлення факту ухилення від виконання рішення, а не засобом контролю за діями боржника.

Враховуючи вищенаведені приписи Закону, а також встановлені фактичні обставини справи суд доходить висновку, що позивач не був належним чином повідомлений про існування оскаржуваних постанов, а відтак був позбавлений можливості скористатись наданим йому ч. 1 ст. 82 Закону України "Про виконавче провадження" правом на оскарження прийнятих державним виконавцем рішень в адміністративному або судовому порядку.

Окрім того, в поданому адміністративному позові позивач зазначає, що на час прийняття відповідачем постанови від 06.06.2013 року про відкриття виконавчого провадження та постанови від 13.06.2013 ВП №38315722 про стягнення з товариства виконавчого збору останнє перебувало в стадії банкрутства, відповідно до ухвали Господарського суду Вінницької області від 17.08.2012 про відкриття провадження у справі №5/40/2012/5003, якою було порушено провадження у справі про банкрутство. Відповідні відомості було внесено до ЄДР 17.10.2012 року за №4002748 ( а.с. 147 ). Отже, виконання рішення суду відбулося в межах процедури санації ТОВ "Гірник". Для стягувача - ПАТ «Кредобанк» підставою для звернення до відповідача з заявою про повернення виконавчого документа стало затвердження судом мирової угоди в справі № 5/40/2012/5003 про банкрутство ТОВ "Гірник". Таким чином, на думку позивача, зважаючи на правову позицію Верховного суду України, викладену в постанові від 06.07.2015 у справі №6-785-це15, виконавчий збір з боржника не повинен стягуватись.

Надаючи оцінку зазначеним доводам позивача суд зважає на таке.

Як вже зазначалось вище, відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ухвалою Господарського суду Вінницької області від 17.08.2012 у справі 5/40/2012/5003 порушено справу про банкрутство ТОВ "Гірник" та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника (а.с. 105-112).

Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.

04.09.2013 виконавче провадження по виконанню виконавчого листа Вінницького міського суду Вінницької області від 16 квітня 2013 року № 212/5986/2012 про стягнення з ТОВ "Гірник" на користь ПАТ "Кредобанк" заборгованість за кредитним договором у сумі 591544,38 грн. та 6176,72 грн. у відшкодування судового збору зупинено, в зв'язку із надходженням до відділу ДВС ухвали Господарського суду Вінницької області від 17.08.2012 у справі 5/40/2012/5003 про порушення провадження у справі про банкрутство (а.с. 95).

Проте, суд зауважує, що обставини, які обумовлюють обов'язкове зупинення виконавчого провадження відповідно до ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження", враховуючи ухвалу Господарського суду Вінницької області від 17.08.2012 по справі 5/40/2012/5003, існували вже на момент відкриття виконавчого провадження, а саме станом на 06.06.2013.

19 серпня 2015 року ухвалою Господарського суду Рівненської області в справі № 5/40/2012/5003 було затверджено мирову угоду в справі № 5/40/2012/5003 про банкрутство ТОВ «Гірник», згідно з пунктом 4.2. якої зобов'язання ТОВ «Гірник» перед ПАТ «Кредобанк» є припиненими.

20.08.2015 постановою про повернення виконавчого документа стягувачеві відповідачем повернуто виконавчий лист № 212/5986/2012 від 16 квітня 2013 року ПАТ "Кредобанк", керуючись п. 1 ч. 1 ст. 47, ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження", за заявою стягувача (а.с. 114).

Таким чином суд зауважує, що відповідач, не встановивши факт отримання позивачем постанови від 06.06.2013 року про відкриття виконавчого провадження, виніс постанову від 13.06.2013 ВП №38315722 про стягнення з ТОВ "Гірник" виконавчого збору, в той час коли щодо ТОВ "Гірник" вже було відкрито справу про банкрутство та останній перебував під дією мораторію на задоволення вимог кредиторів.

Вказане свідчить, що прийняття відповідачем постанови про стягнення з позивача виконавчого збору та постанови про відкриття провадження щодо стягнення виконавчого збору є неправомірним, оскільки ч. 3 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження" передбачає, що у разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір та витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються.

Враховуючи вищенаведене у відповідача були відсутні підстави для стягнення з позивача виконавчого збору.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів правомірності прийнятих ним рішень, з урахуванням всіх встановлених фактичних обставин справи та вимог законодавства.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог частини 3 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд зауважує, що в ході судового розгляду справи позивачем доведено ті обставини, на яких грунтуються його вимоги щодо визнання протиправними та скасування прийнятих державним виконавцем рішень, в той час, як відповідач не довів правомірності прийняття постанови від 13.06.2013 ВП №38315722 про стягнення з ТОВ "Гірник" виконавчого збору та постанови від 31.08.2015 ВП №48573430 про відкриття виконавчого провадження.

Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог, а тому адміністративний позов підлягає задоволенню в повному обсязі, з розподілом понесених судових витрат відповідно до вимог ч. 1 ст. 94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати постанову відділу державної виконавчої служби Тиврівського районного управління юстиції Вінницької області від 13.06.2013 ВП №38315722 про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Гірник" виконавчого збору та постанову відділу державної виконавчої служби Тиврівського районного управління юстиції Вінницької області від 31.08.2015 ВП №48573430 про відкриття виконавчого провадження.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Гірник" () понесені судові витрати (судовий збір) в сумі 2436,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань державної виконавчої служби Тиврівського районного управління юстиції Вінницької області.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя / підпис / Заброцька Людмила Олександрівна

Згідно з оригіналом

Суддя

Секретар