Справа № 808/8608/15
Суддя: Прудивус Олег Васильович
Дата ухвалення: 2016-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

808/8608/15

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ПОСТАНОВА

18 лютого 2016 року

(12 год. 40 хв.)

Справа № 808/8608/15

м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Прудивуса О.В.,

за участю секретаря судового засідання Заболотньої Н.Ю.

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовною заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю «Кліон»

до: Миколаївської митниці ДФС

про: визнання протиправними та скасування рішень суб’єкта владних повноважень.

Позивач обґрунтовує свої вимоги наступним.

На підтвердження своєї правової позиції позивач надав суду копію Контракту від 19.12.2014 № 162S/2014Р; копію додаткової угоди від 14.01.2015 до Контракту від 19.12.2014 № 162S/2014Р; копію інвойсу від 30.04.2015 № 103543; копію калькуляції постачальника від 30.04.2015; копію додаткової угоди від 26.03.2015 до Контракту від 19.12.2014 № 162S/2014Р; копію інвойсу від 05.05.2015 № 10030501-1; копію інвойсу від 10.02.2015 № 10030501; калькуляцію від 10.02.2015; прайс-лист від 08.02.2015; сертифікат страхування від 10.02.2015; копію ветеринарного свідоцтва від 18.03.2015 серія: Ш-29 № 059396; копію сертифікату походження від 26.02.2015 № 400501; копію листа від 16.02.2015 про відправлення товару; копію листа від 16.02.2015 про оформлення експортної декларації.

Ухвалою судді Запорізького окружного адміністративного суду від 16.11.2015 відкрито провадження у справі та призначено попереднє судове засідання.

У ході попереднього судового засідання представниками сторін надані додаткові докази, а також додаткові пояснення та заперечення на обґрунтування їх правових позицій.

Ухвалою суду від 18.02.2016 закінчено підготовче провадження і за письмовою згодою представників позивача та відповідача справу призначено до судового розгляду у той же день, а саме 18.02.2016.

18.02.2016 судом було отримано клопотання представників позивача та відповідача про розгляд справи за їх відсутності.

У судове засідання 18.02.2016 особи, які беруть участь у справі, не прибули.

За таких обставин суд дійшов висновку щодо можливості розгляду справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, за наявними у справі матеріалами.

Враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд на підставі ч. 1 ст. 41 КАС України не здійснював фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, розглянувши матеріали і з’ясувавши обставини адміністративної справи та дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців позивача зареєстровано як суб’єкта підприємницької діяльності 27.08.2004 (а.с. 66-68). Згідно з Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відповідача зареєстровано як юридичну особу – орган державної влади 08.12.2014 (а.с. 96).

До видів діяльності позивача за КВЕД-2010 належать: діяльність посередників у торгівлі продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (46.17); оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин (46.21); неспеціалізована оптова торгівля продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (основний) (46.39); надання в оренду інших машин, устаткування та товарів. н. в. і. у. (77.39); надання інших допоміжних комерційних послуг, н. в. і. у. (82.99); вантажний автомобільний транспорт (49.41).

19.12.2014 між фірмою «Пелагіа Компані АС» (далі – Продавець) та позивачем (далі – Покупець) було укладено Контракт № 162S/2014Р купівлі-продажу свіжозамороженої чи охолодженої риби та морепродуктів (далі – Контракт від 19.12.2014 № 162S/2014Р, а.с. 18-24), за яким Продавець зобов’язується передати у власність Покупцеві, а Покупець зобов’язується прийняти у власність від Продавця свіжозаморожену чи охолоджену рибу та морепродукти, а саме, оселедець морожений (далі – Товар).

Відповідно до п. 1.2 Контракту від 19.12.2014 № 162S/2014Р умови поставки кожної партії товару, найменування товару, кількість, ціна, вартість кожної партії товару, строки проведення розрахунків, строки відвантаження чи доставки товару, відправник та інші суттєві умови поставки визначаються сторонами шляхом переговорів та після узгодження вказуються в інвойсах на кожну партію товару, які є невід’ємною частиною Контракту.

Згідно з п. 5.2 Контракту від 19.12.2014 № 162S/2014Р загальна сума Контракту встановлюється відповідно до суми всіх інвойсів і становить суму, що еквівалентна 50 000 000,00 $ (п’ятдесят мільйонів доларів).

За змістом п. 5.4 Контракту від 19.12.2014 № 162S/2014Р розрахунки здійснюються в безготівковій формі шляхом перерахування Покупцем грошових коштів на банківський рахунок, вказаний Продавцем у інвойсі чи в даному Контракті, або в формі акредитиву (а.с. 18-24).

Згідно з Інвойсом від 10.02.2015 № 10030501 товаром, що поставляється, є: морожений оселедець цілий 350 г. +, кількість та вид пакування: 6 500 картонні коробки; вага нетто (кг.): 130 000,00, ціна: 1,07 $, вартість: 139 100,00 $. Умова оплати: відстрочення платежу 45 календарних днів з дати виставлення інвойсу. Можливі зміни в графіку платежів за узгодженням сторін (а.с. 35).

26.03.2015 між Продавцем та позивачем було укладено додаткову угоду до Контракту від 19.12.2014 № 162S/2014Р, якою змінено умови оплати товару за інвойсами від 10.02.2015 № 10030499, від 10.02.2015 № 10030500, від 10.02.2015 № 10030501, від 10.02.2015 № 10030502, від 10.02.2015 № 10030503, від 10.02.2015 № 10030521, 10.02.2015 № 10030527 та, відповідно, викладено їх у такій редакції: «Умови оплати: відстрочення платежу 60 календарних днів з дати виставлення інвойсів. Можливі зміни в графіку платежів за узгодженням сторін». Усі інші умови даного інвойсу залишено без змін (а.с. 27, 28).

20.04.2015 між Продавцем та позивачем також було укладено додаткову угоду до Контракту від 19.12.2014 № 162S/2014Р, згідно з п. 1 якої було повторно змінено умови оплати товару за інвойсами від 10.02.2015 № 10030499, від 10.02.2015 № 10030500, від 10.02.2015 № 10030501, від 10.02.2015 № 10030502, від 10.02.2015 № 10030503, від 11.03.2015 № 10030503-1, від 10.02.2015 № 10030521, 10.02.2015 № 10030527 та, відповідно, викладено їх у такій редакції: «Умови оплати: відстрочення платежу 120 календарних днів з дати виставлення інвойсів. Можливі зміни в графіку платежів за узгодженням сторін». Усі інші умови даного інвойсу залишено без змін (а.с. 29, 30).

05.05.2015 між Продавцем та позивачем було укладено додаткову угоду до Контракту від 19.12.2014 № 162S/2014Р, згідно з п. 1 якої в зв’язку з різкою зміною ситуації на ринку морожених морепродуктів сторони домовились змінити ціни на продукцію Морожений оселедець 350г+, що постачається позивачу згідно з інвойсами від 10.02.2015 № 10030527, від 10.02.2015 № 10030500, від 10.02.2015 № 10030501, від 11.03.2015 № 10030503-1, від 10.02.2015 № 10030521 та викласти їх у новій редакції.

Зокрема, згідно з Інвойсом від 05.05.2015 № 10030501-1 товаром, що поставляється, є: морожений оселедець цілий 350 г. +, кількість та вид пакування: 6 500 картонні коробки; вага нетто (кг.): 130 000,00, ціна: 0,825 $, вартість: 107 250,00 $. Умова оплати: відстрочення платежу 45 календарних днів з дати виставлення інвойсу. Можливі зміни в графіку платежів за узгодженням сторін (а.с. 34).

Позивач сплатив ціну за товар відповідно до умов Контракту від 19.12.2014 № 162S/2014Р у розмірі 107 250,00 $, що підтверджується платіжними дорученнями в іноземній валюті або банківських металах від 26.06.2015 № 1442, від 30.06.2015 № 1446, від 02.07.2015 № 1451 (а.с. 130-132).

08.05.2015 для проведення митного оформлення поставленого позивачем товару за Контрактом від 19.12.2014 № 162S/2014Р останнім на адресу відповідача було направлено електронною поштою ВМД форми МД-2 № 504050002/2015/102795/699 (а.с. 14-15).

Митна вартість товару у зазначеній ВМД була визначена позивачем за основним (першим) методом.

Разом з декларацією позивачем відповідачу були подані та, відповідно, задекларовані наступні документи: Контракт від 19.12.2014 № 162S/2014Р (а.с. 18-24); додаткова угода від 14.01.2015 до Контракту від 19.12.2014 № 162S/2014Р (а.с. 25-26); додаткова угода від 26.03.2015 до Контракту від 19.12.2014 № 162S/2014Р (а.с. 27-28); додаткова угода від 20.04.2015 до Контракту від 19.12.2014 № 162S/2014Р (а.с. 29-30); додаткова угода від 05.05.2015 до Контракту від 19.12.2014 № 162S/2014Р (а.с. 31-33); інвойс від 05.05.2015 № 10030501-1 (а.с. 34); інвойс від 10.02.2015 № 10030501 (а.с. 35); прайс-лист від 08.02.2015 (а.с. 36); калькуляція від 10.02.2015 (а.с. 37); сертифікат страхування від 10.02.2015 (а.с. 38, 39); ветеринарне свідоцтво від 18.03.2015 серія: Ш-29 № 059396 (а.с. 40); сертифікат походження від 26.02.2015 № 400501 (а.с. 42); лист від 16.02.2015 про відправлення товару (а.с. 43); лист від 16.02.2015 про оформлення експортної декларації (а.с. 44-45).

08.05.2015 після аналізу поданих позивачем документів відповідач дійшов висновку щодо необхідності витребування у нього додаткових документів, про що склав відповідне повідомлення (а.с. 46). Повідомлення обґрунтоване тим, що документи, надані позивачем до митного оформлення товару (свіжозамороженої чи охолодженої риби та морепродуктів), містять розбіжності, а саме: 1) підпис продавця Тор Вікенес, зазначений у додатковій угоді від 26.03.2015 до Контракту від 19.12.2014 № 162S/2014Р, не співпадає з підписом, зазначеним безпосередньо у Контракті від 19.12.2014 № 162S/2014Р; 2) страховий поліс від 10.02.2015 № 83623977 неможливо ідентифікувати з оцінюваним товаром; 3) розбіжність ціни товару, вказаної у додатку від 05.05.2015 до Контракту від 19.12.2014 № 162S/2014Р і калькуляцією від 10.02.2015, прайс-листом від 08.02.2015, страховим полісом 10.02.2015 № 83623977; 4) інвойс від 05.05.2015 № 10030501-1, заявлений позивачем у графі 44 МД від 08.05.2015 № 504050002/2015/102795, відсутній у додатку від 05.05.2015 № б/н до Контракту від 19.12.2014 № 162S/2014Р, а відтак, не підпадає під його дію; 5) надана калькуляція від 10.02.2015 не містить обов’язкових складових, понесених за митною територією України (зокрема, витрати на зберігання товару, навантаження/розвантаження відповідно до листа фірми «Пелагіа» від 16.02.2015).

Із урахуванням виявлених розбіжностей відповідач запропонував позивачу надати на підтвердження митної вартості товару (замороженої чи охолодженої риби та морепродуктів) наступні документи: виписку з бухгалтерської документації (витрати на зберігання, транспортування, навантаження/ровантаження); висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини; копію митної декларації, оформленої в Норвегії; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару.

12.05.2015 на виконання повідомлення відповідача про надання додаткових документів щодо поставки свіжозамороженої чи охолодженої риби та морепродуктів було надано Експертний висновок Запорізької торгово-промислової палати від 06.05.2015 № ОИ-225 серії ЭЗ (а.с. 57), коносамент від 23.11.2013 № 231291 (а.с. 58), доручення від 04.01.2015 (а.с. 49), лист фірми «Пелагіа» від 05.05.2015 щодо зміни ціни на товар (а.с. 53, 54), лист фірми «Пелагіа» від 11.05.2015 з поясненнями щодо розбіжностей та про відсутність каталогів (а.с. 55), лист фірми «Пелагіа» від 11.05.2015 з даними бухгалтерського обліку (а.с. 56), експортну декларацію постачальника від 26.11.2013 № 080790/2013/233096 (а.с. 47).

Так, згідно з Експертним висновком Запорізької торгово-промислової палати від 06.05.2015 № ОИ-225 серії ЭЗ ринкова вартість оселедця мороженого цілого за період з 01.03.2015 по 06.05.2015 склала: продукція: оселедець морожений цілий, розмірний ряд 350 г. + (Clupea Herengus), країна: Норвегія, умови поставки: CIF – Миколаїв (Україна), Min. ціна, кг.: 0,820 $, Max. ціна, кг.: 1,116 $.

Фірма «Пелагіа» листом від 05.05.2015 поінформувала позивача, що оскільки на товар, відвантажений останньому згідно з інвойсами від 10.02.2015 № 10030527, від 10.02.2015 № 10030500, від 10.02.2015 № 10030501, від 11.02.2015 № 10030503-1, від 10.02.2015 № 10030521, спливає строк його придатності (залишилось менше 30%), а попит на зазначену продукцію відсутній, між фірмою «Пелагіа» та позивачем були проведені переговори , за результатами яких встановлені нові ціни на товар: оселедець морожений 350 г. + від виробника SF225 (Норвегія) – 1 $; оселедець морожений 350 г. + від виробника N830 (Норвегія) – 0,825 $; оселедець морожений 350 г. + від виробника SF104 (Норвегія) – 0,825 $ (а.с. 54)

Натомість, у листі від 11.05.2015 «Для всіх зацікавлених осіб» постачальник підтвердив, що страховий сертифікат від 10.02.2015 № 83623976 був виданий на товар, відвантажений позивачу за коносаментом від 14.02.2015 К004 згідно з інвойсом від 10.02.2015 № 10030501. Також було повідомлено, що до інвойсу від 10.02.2015 № 10030501 були видані калькуляція від 10.02.2015 № б/н, страховий сертифікат від 10.02.2015 № 8362977, а також був наданий прайс-лист від 08.02.2015 № б/н; до інвойсу від 10.02.2015 № 10030500 видані калькуляція від 10.02.2015 № б/н, страховий сертифікат від 10.02.2015 № 83623976, а також був наданий прайс-лист від 08.02.2015 № б/н. За результатами переговорів, враховуючи зміну економічної ситуації на ринку мороженої риби та морепродуктів та з метою мінімізації збитків між фірмою «Пелагіа» та позивачем було укладено додаткову угоду від 05.05.2015 до Контракту від 19.12.2014 № 162S/2014Р про зміну цін на товар. У зв’язку з цим, ціни на товар, зазначені у прайс-листах, калькуляціях та страхових внесках, не співпадають з ціною, зазначеному у даній додатковій угоді. Щодо калькуляції від 10.02.2015 № б/н повідомлялось, що затрати на зберігання, завантаження/розвантаження товару враховані у п. 3 калькуляції як «інші затрати». У свою чергу, оформлення специфікацій умовами контракту не передбачено, а друковані каталоги відсутні (а.с. 55-56).

12.05.2015 відповідач надав позивачу консультацію щодо митної вартості товару та, відповідно, прийняв рішення про коригування митної вартості товарів від 12.05.2015 № 504050002/2015/000002/2 (а.с. 10). Зазначене рішення мотивовано тим, що на вимогу відповідача надати додаткові документи позивач їх не надав у повному обсязі. Натомість, у відповідача наявна інформація щодо раніше визнаних/визначених митних вартостей подібних товарів за основним та другорядними методами з розрахунку 1,128 $ за 1 кг., що призвело до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів та, як наслідок, прийняття оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів (МД від 30.04.2015 № 504050002/2015/102630).

Відносини, пов’язані зі справлянням митних платежів, регулюються МК України, Податковим кодексом України (далі – ПК України) та іншими законами України з питань оподаткування.

Частиною 1 ст. 51 МК України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 52 МК України декларант, який заявляє митну вартість товару, зобов'язаний подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Згідно зі ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний – за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод – за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Однак, дискреційні повноваження митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема, належить процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов'язок послідовного вибору методів визначення митної вартості товарів.

Згідно з ч. 1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Так, документами, які підтверджують митну вартість товарів, згідно з ч. 2 ст. 53 МК України є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, – банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності – інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, – страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Отже, законодавцем регламентовано вичерпний перелік документів, що мають подаватись декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Крім того, за приписами ч.ч. 1, 2 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення (стаття 257 МК України).

Митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов'язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

Таким чином, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митного органу при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом.

Судом встановлено, що 08.05.2015 позивачем для проведення митного оформлення товару за Контрактом від 19.12.2014 № 162S/2014Р на адресу відповідача було направлено електронною поштою ВМД форми МД-2 № 504050002/2015/102795. Митна вартість товару у зазначеній ВМД була визначена позивачем за основним (першим) методом. Однак, у зв’язку з виявленими розбіжностями відповідач запропонував позивачу надати додаткові документи, а саме: виписку з бухгалтерської документації; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини; копію вантажної митної декларації, оформленої в Норвегії; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару.

12.05.2015 на виконання повідомлення відповідача про надання додаткових документів та з метою усунення виявлених розбіжностей позивачем було надано Експертний висновок Запорізької торгово-промислової палати від 06.05.2015 № ОИ-225 серії ЭЗ (а.с. 57), коносамент від 23.11.2013 № 231291 (а.с. 58), доручення від 04.01.2015 (а.с. 49), лист фірми «Пелагіа» від 05.05.2015 щодо зміни ціни на товар (а.с. 53, 54), лист фірми «Пелагіа» від 11.05.2015 з поясненнями щодо розбіжностей та про відсутність каталогів (а.с. 55), лист фірми «Пелагіа» від 11.05.2015 з даними бухгалтерського обліку (а.с. 56). Крім того, позивач надав відповідачу експортну декларацію постачальника від 26.11.2013 № 080790/2013/233096 (а.с. 47).

Суд встановив, що позивачем для проведення митного оформлення товару у встановленому законом порядку були подані відповідачу всі необхідні документи з дотриманням вимог ч. 2 ст. 58 МК України та пояснення до них. Відтак, розбіжність ціни товару, вказаної у додатку від 05.05.2015 до Контракту від 19.12.2014 № 162S/2014Р і калькуляцією від 10.02.2015, прайс-листом від 08.02.2015, страховим полісом 10.02.2015 № 83623977, відсутність інвойсу від 05.05.2015 № 10030501-1, у додатку від 05.05.2015 № б/н до Контракту від 19.12.2014 № 162S/2014Р, а також не зазначення витрат на зберігання товару, його навантаження і розвантаження у калькуляції від 10.02.2015, на переконання суду, не є свідченням неправильності визначення позивачем числового значення складових митної вартості заявленого до митного оформлення товару (свіжозамороженої і охолодженої риби та субпродуктів). Також, суд зазначає, що законом регламентовано вичерпний перелік документів, що підтверджують митну вартість, серед яких, зокрема відсутня калькуляція тощо.

Крім того, посилання відповідача в оскаржуваному рішенні на МД від 30.04.2015 № 504050002/2015/102630 (а.с. 127-128) як на джерело інформації суд вважає безпідставним, оскільки зазначена декларація подавалась позивачем у квітні 2015 року, тобто у граничний період, в якому співпраця з відповідачем здійснювалась на підставі Меморандуму від 05.05.2014 про взаємодію між Міністерством доходів і зборів України та Асоціацією «Українських імпортерів риби та морепродуктів» (далі – Меморандум). Відповідно до умов Меморандуму, положення якого носять рекомендаційний характер, митна вартість товару добровільно визначалась за резервним (шостим) методом. Однак, починаючи з травня 2015 року, ціни на товар, відображені у Меморандумі, перестали оновлюватись у відповідності до змін ціни на ринку риби та морепродуктів, у зв’язку з чим позивач почав визначати митну вартість товару за основним (першим методом).

Отже, оскільки виявлені розбіжності із урахуванням наданих позивачем додаткових документів та пояснень не впливають на числові значення складових митної вартості товару та не підтверджують обраний метод її визначення, суд дійшов висновку, що у відповідача були відсутні законні підстави для виникнення обґрунтованих сумнівів відносно не підтвердження чи невизначеності кількісно і достовірно та/або відсутності хоча б однієї із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Таким чином, суд дійшов висновку, що у відповідача були всі підстави здійснити митне оформлення товару (свіжозамороженої чи охолодженої риби та морепродуктів) за методом, визначеним позивачем у ВМД форми МД-2 № 504050002/2015/102795 – основним методом, однак відповідач не зробив цього та прийняв рішення про коригування митної вартості від 12.05.2015 № 504050002/2015/000002/2. Отже, таке рішення, на переконання суду, є протиправним.

З огляду на вказані обставини, суд вважає, що позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування рішення відповідача про коригування митної вартості товарів від 12.05.2015 № 504050002/2015/000002/2 є обґрунтованими, а, відтак, в цій частині позов підлягає задоволенню.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони у відповідності до вимог ч. 3 ст. 2 КАС України, зокрема на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо; добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб’єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб’єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Платіжним дорученням від 06.11.2015 № 7069 (а.с. 4) підтверджується сплата позивачем судового збору в розмірі 2 718,76 грн. Отже, відповідна сума підлягає присудженню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 2, 4, 7 – 12, 14, 86, 94, 98, 158 – 163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Кліон» до Миколаївської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішень суб’єкта владних повноважень.

Визнати протиправним та скасувати рішення Миколаївської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 12.05.2015 № 504050002/2015/000002/2.

Судовий збір у розмірі 2 718,76 грн. (дві тисячі сімсот вісімнадцять гривень сімдесят шість копійок) присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кліон» (код ЄДРПОУ 33134908) за рахунок бюджетних асигнувань Миколаївської митниці ДФС.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.В. Прудивус