Справа № 822/6321/15
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2016-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/6321/15

Головуючий у 1-й інстанції: Ніколайчук М.Є.

Суддя-доповідач: Курко О. П.

01 березня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Білоуса О.В. Совгири Д. І. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 січня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Прокуратури Хмельницької області про визнання бездіяльності протиправною та відшкодування матеріальних збитків,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Прокуратури Хмельницької області про визнання дій прокуратури протиправними, злочинними, визнання бездіяльності прокуратури та відшкодування матеріальних збитків на його користь у розмірі 77 400 грн.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 18.01.2016 у задоволені адміністративного позову відмовленно.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Сторони повноважних представників в судове засідання не направили, хоча повідомлялися про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

ОСОБА_2 подавав скарги на ім'я відповідача та Старокостянтинівської міжрайонної прокуратури 18.02.2013 №28, 18.02.2013 №29, 25.02.2013 №35, 08.07.2013, 14.10.2013 №247, 03.03.2014 №751, де просив провести розслідування щодо самозахоплення його земельних ділянок, притягнути винних осіб до відповідальності. На кожне звернення ОСОБА_2 отримав відповідь.

Суд першої інстанції приймаючи рішення визначив, що подання адміністративного позову прокурором є його правом, а не обов'язком і тому суд не може висловлювати свою думку, щодо того, який саме позов має подати прокурор, хто в ньому має бути відповідачем, які дії має здійснити відповідач, інші необхідні відомості, визначені ст.106 КАС України. Задовольнивши вимоги позивача, суд фактично змінив би позивача по майбутній справі.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ст.2 ч.ч.1,2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно ст.60 КАС України, у випадках, встановлених законом, органи державної влади можуть звертатися до адміністративного суду із адміністративними позовами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб і брати участь у цих справах. При цьому органи державної влади, повинні надати адміністративному суду докази, які підтверджують наявність поважних причин, що унеможливлюють самостійне звернення цих осіб до адміністративного суду для захисту своїх прав, свобод та інтересів.

Стаття 5 Закону України "Про прокуратуру" передбачає, що функції прокуратури України здійснюються виключно прокурорами. Делегування функцій прокуратури, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускається.

Пунктом 2 ст.16 Закону України "Про прокуратуру" визначено, що здійснюючи функції прокуратури, прокурор є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску, втручання і керується у своїй діяльності лише Конституцією та законами України.

Частиною 3 п.4 ст.19 Закону України "Про прокуратуру", прокурор зобов'язаний діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частина 1 ст.23 Закону України "Про прокуратуру" передбачає, що представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Прокурор, який звертається до адміністративного суду з метою представництва інтересів громадянина, повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення такого представництва, передбачених ч.2 ст.23 Закону України "Про прокуратуру". Відповідно до якої, прокурор здійснює представництво в суді інтересів громадянина (громадянина України, іноземця або особи без громадянства) у випадках, якщо така особа не спроможна самостійно захистити свої порушені чи оспорюванні права або реалізувати процесуальні повноваження через недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність, а законні представники або органи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси такої особи, не здійснюють або неналежним чином здійснюють її захист.

Також наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор зобов'язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб'єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу.

Під час здійснення представництва інтересів громадянина або держави у суді прокурор має право в порядку, передбаченому процесуальним законом та законом, що регулює виконавче провадження звертатися до суду з позовом (заявою, поданням).

Право подання позовної заяви (заяви, подання) в порядку цивільного, адміністративного, господарського судочинства надається Генеральному прокурору України, його першому заступнику та заступникам, керівникам регіональних та місцевих прокуратур, їх першим заступникам та заступникам .

З врахуванням вищезазначеного, колегія судів, погоджується з висновком суду першої інстанції з приводу того, що подання адміністративного позову прокурором є його правом, а не обов'язком і тому суд не може висловлювати свою думку, щодо того, який саме позов має подати прокурор, хто в ньому має бути відповідачем, які дії має здійснити відповідач, інші необхідні відомості.

Також слід зазначити, що ч.2 ст. 23 Закону України „Про прокуратуру" визначає підстави представництва інтересів громадянина, але прокурор має визначати самостійно у кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин, представляти йому особу в судовому порядку чи ні.

Посилання апелянта на те, що судом не було належним чином повідомлено його та його представника про судове засідання, яке відбулось 18.01.2016 не знайшли свого підтвердження так як представник позивача був присутній у судовому засіданні при розгляді справи, що підтверджується журналом судового засідання від 18.01.2016.

Також прокуратура Хмельницької області надала на кожне звернення позивача обґрунтовані відповіді, згідно інструкції про порядок розгляду звернень та особистого прийому в органах прокуратури України затвердженої наказом Генерального прокурора України №9гн від 27.12.2014.

Тобто прокуратура Хмельницької області відреагувала на дані звернення і враховуючи це немає підстав вважати, що прокуратура Хмельницької області була бездіяльною по відношенню до позивача.

В частині вимог позивача, з приводу сплати матеріальних збитків в сумі 77 400 грн., які були завдані внаслідок бездіяльності прокуратури Хмельницької області, колегія суддів відмовляє, з огляду на наступне:

Пунктом 1 ст.20 Закону України "Про прокуратуру" визначено, що шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю прокурора, відшкодовується державою незалежно від його вини в порядку, визначеному законом.

Так як бездіяльність прокуратури Хмельницької області не була визнана то відповідно і немає підстав для сплати матеріальних збитків, а також з врахуванням того, що зазначена сума являється розміром збитків від невикористання земельних ділянок, вартості втраченого прибутку, до якого відповідач не має жодного відношення.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 198 , ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 січня 2016 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 04 березня 2016 року.

Головуючий Курко О. П.

Судді Білоус О.В. Совгира Д. І.