Справа № 826/2961/15
Суддя: Оксененко О.М.
Дата ухвалення: 2016-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/2961/15 Головуючий у 1-й інстанції: Добрянська Я.І. Суддя-доповідач: Оксененко О.М.
У Х В А Л А

Іменем України

01 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Оксененка О.М.,

суддів - Губської Л.В., Федотова І.В.,

за участю секретаря - Пономаренко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 грудня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Кабінету Міністрів України, третя особа - Пенсійний фонд України про визнання незаконним та скасування в частині пункту 2 та пункту 8 постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 595, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Кабінету Міністрів України, третя особа - Пенсійний фонд України, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просили:

- визнати незаконними та скасувати п. 2 в частині «бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування» та п. 8 «Тимчасового порядку фінансування бюджетних установ здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 595;

- зобов'язати розробити в чинному нормативному акті правовий механізм отримання пенсій на підконтрольній українській владі території не тільки для осіб, які переміщені на контрольовану територію та взяті на облік відповідно до «Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції», а в тому числі і для інших осіб з непідконтрольних українській владі територій Донецької та Луганської області і які не являються переміщеними особами, у відповідності з призначенням спірного нормативного акту (яке полягає у розробці механізмів пенсійного забезпечення всіх громадян України з неконтрольованих української владою територій).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 грудня 2015 року провадження у справі в частині позовних вимог щодо визнання незаконним та скасування п. 2 в частині «бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування» та п. 8 «Тимчасового порядку фінансування бюджетних установ здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року №595 закрито на підставі п.4 ч.1 ст.157 КАС України.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою, позивачі подали апеляційну скаргу, в якій просять дану ухвалу скасувати, як таку, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, відновити провадження по справі та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів відповідно до ч.4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду - без змін, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, 07 листопада 2014 року Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову № 595 «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей», якою затверджено Тимчасовий порядок фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей ( далі - Тимчасовий порядок ).

Пунктом 2 Тимчасового порядку встановлюється, що у населених пунктах Донецької та Луганської областей, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження (далі - тимчасово неконтрольована територія), видатки з державного бюджету, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування здійснюються лише після повернення згаданої території під контроль органів державної влади.

Відповідно до пункту 8 Тимчасового порядку особам, які переміщені на контрольовану територію та взяті на облік відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 509, пенсії та інші соціальні виплати з бюджетів усіх рівнів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування виплачуються за заявами таких осіб до органів (установ), які здійснюють такі виплати.

Вважаючи вказані пункти Тимчасового порядку незаконними, позивачі звернулись до суду з даним адміністративним позовом.

Отже, як вірно встановлено судом першої інстанції, предметом спору у цій справі є нормативно-правовий акт Кабінету Міністрів України, який стосується здійснення видатків бюджетів на неконтрольованій території та поширюється на невизначене коло осіб, які є суб'єктами у цьому процесі.

Частинами 2, 8, 11 ст. 171 КАС України закріплено, що право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб'єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт.

Суд може визнати нормативно-правовий акт незаконним чи таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили, повністю або в окремій його частині.

Резолютивна частина постанови суду про визнання нормативно-правового акта незаконним або таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили, і про визнання його нечинним невідкладно публікується відповідачем у виданні, в якому його було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16 жовтня 2015 року у справі № К/800/19498/15 за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19 до Кабінету Міністрів України, треті особи - Міністерство фінансів України, Міністерство соціальної політики України, Пенсійний фонд України, ОСОБА_20, про визнання протиправною та скасування постанови № 595 від 07 листопада 2014 року, залишено без змін постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 лютого 2015 року і ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 2 квітня 2015 року.

У цій справі оскаржувався нормативно-правовий акт, а саме постанова Кабінету Міністрів України № 595 від 07 листопада 2014 року «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей».

Отже, на момент розгляду даної справи судом першої інстанції вирішено питання щодо законності зазначеного нормативного акту за аналогічним адміністративним позовом до Кабінету Міністрів України і, тим самим, були захищені права, свободи та законні інтереси невизначеного кола осіб, щодо яких його застосовано і які є суб'єктами даних правовідносин.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 157 КАС України суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду з того самого питання чи між тими самими сторонами.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для закриття провадження у справі.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 27 жовтня 2015 року № К/800/25198/15.

При цьому, оскільки предметом спору у даній справі є нормативно-правовий акт Кабінету Міністрів України, який поширюється на невизначене коло осіб, а ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16 жовтня 2015 року вже вирішено питання законності цього нормативно-правового акту, то ухвалення інших рішень за позовами інших осіб призведе до правової невизначеності у спірних правовідносинах та/або до повторного визнання нечинним одного й того ж самого нормативно-правового акту, що не передбачено жодною нормою адміністративного процесуального законодавства.

Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що оскільки законність оскаржуваного нормативно-правового акта КМУ вже вирішено судом, тому це є підставою для закриття провадження у справі відповідно до пункту 4 частини першої статті 157 КАС України.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу потрібно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду - без змін.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 199 та ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 199, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 грудня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

.

Головуючий суддя Оксененко О.М.

Судді: Губська Л.В.

Федотов І.В.