Справа № 825/132/16
Суддя: Непочатих В.О.
Дата ухвалення: 2016-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2016 року Чернігів Справа № 825/132/16

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Непочатих В.О.,

при секретарі Ул'яничеві М.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача Шепель О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Прилуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування вимог про сплату боргу (недоїмки), -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС України у Чернігівській області, в якому, з урахуванням змінених позовних вимог, просить визнати протиправними та скасувати вимоги про сплату боргу (недоїмки) Прилуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернігівській області № Ф-Ф-3 від 06.11.2015 станом на 31.10.2015 та № Ф-Ф-3 У від 06.11.2015 станом на 14.01.2016.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що за результатами проведеної перевірки фінансово-господарської діяльності йому не надавався для підпису та не був надісланий поштою акт перевірки. Зазначає, що згідно Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» передбачено введення мораторію на проведення контролюючими органами в 2015-2016 роках перевірок підприємців з об'ємом доходу до 20 мільйонів гривень. Отже, вважає, що перевірка була проведена без достатніх законних підстав. Вказує, що оскаржувані вимоги не містять жодних посилань на акт перевірки та на підстави виникнення заборгованості, а також не враховують фактичну сплату єдиного соціального внеску в 2013 році в сумі 59260,84 грн. та в 2014 році в сумі 8754,09 грн.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні в задоволенні позову просив відмовити в повному обсязі та пояснив, що перевірка проводилась згідно плану-графіку, про її проведення позивач був повідомлений відповідно до норм чинного законодавства, акт про результати перевірки надсилався позивачу поштою, але повернувся в зв'язку з закінченням терміну зберігання, а отже вважається врученим, відповідно до норм чинного законодавства. Крім того, зазначив, що до оскаржуваної вимоги була включена вся сума недоїмки, яка обліковується за позивачем згідно даних облікової картки платника податків.

Вислухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Платниками єдиного внеску є: роботодавці, зокрема, фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців); фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування (пункти 1 та 4 частини першої статті 4 Закону).

В розумінні статті 4 Закону фізична особа-підприємець ОСОБА_3 є платником єдиного внеску.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини другої статті 6 Закону платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок, а також вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством.

Єдиний внесок нараховується: 1) для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого) частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці», та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами; 2) для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток) (пункти 1 та 2 частини першої статті 7 Закону).

Згідно частин другої та третьої статті 9 Закону обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок. Обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Частиною першою статті 14 Закону передбачено, що органи доходів і зборів зобов'язані, зокрема, здійснювати контроль за дотриманням платниками єдиного внеску вимог цього Закону.

Судом встановлено, що відповідачем згідно плану-графіку документальних перевірок на ІІ квартал 2015 року, наказу від 08.04.2015 № 234 про проведення документальної планової перевірки, наказу про продовження перевірки № 287 від 05.05.2015 та направлень на перевірку від 08.03.2015 № 201, № 202 була проведена перевірка з питань дотримання ФОП ОСОБА_3 вимог податкового законодавства, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2013 по 31.12.2014, за результатами якої був складений акт № 229/17- від 20.05.2015 (а.с. 33-50).

Вказаною перевіркою були встановлені, зокрема, порушення: пункту 2 частини першої статті 7 Закону, на підставі чого донараховано 70541,97 грн. єдиного внеску; пункту 1 частини першої статті 7 Закону, у зв'язку з чим донараховано 59777,74 грн. єдиного внеску: частини сьомої статті 8 Закону, на підставі чого донараховано 57144,73 грн. єдиного внеску.

Вказаний акт відповідачем був надісланий позивачу поштою рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення 20.05.2015 за податковою адресою останнього, та який повернувся з відміткою поштового відправлення за закінченням терміну зберігання 22.06.2015 (а.с. 51).

02.07.2015 відповідачем за результатами документальної планової перевірки були винесені, зокрема: вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф- на суму 65492,47 грн., № Ф- на суму 70541,97 грн., рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № на суму 35562 грн., № на суму 7054,20 грн. (а.с. 52-55).

Дані податкові вимоги та рішення 02.07.2015 надіслані позивачу поштою рекомендованим листом з повідомленням про вручення, але також були повернуті поштовим відділенням з відміткою у зв'язку з закінченням терміну зберігання.

Крім того, позивачу була направлена та вручена 28.12.2015 вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф-Ф-3 від 06.11.2015, в якій зазначено, що станом на 31.10.2015 заборгованість зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені ОСОБА_3 становить 232661,61 грн. (а.с. 10).

05.01.2015 вказану вимогу позивачем було оскаржено до суду, про що не повідомлено фіскальний орган в порядку передбаченому пунктом 5 Розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

В подальшому, в зв'язку зі сплатою позивачем частини заборгованості в розмірі 41621,57 грн., відповідачем, вважаючи вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-Ф-3 від 06.11.2015 узгодженою внаслідок відсутності інформації про її оскарження, було надіслано її до органу державної виконавчої служби, та зазначено, що станом на 14.01.2016 заборгованість становить 200380,04 грн. (а.с. 73).

В силу частини першої статті 25 Закону рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов'язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами.

Так, відповідно до абзаців першого - третього частини четвертої статті 25 Закону орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. Платник єдиного внеску зобов'язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

При цьому, згідно з пунктом 3 Розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України 20.04.2015 № 449 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07.05.2015 за № 508/26953 (далі - Інструкція), фіскальні органи надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки) в таких випадках: якщо дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску фіскальними органами; якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; якщо платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій. У випадках, передбачених абзацами третім та/або четвертим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається): платникам, зазначеним у підпунктах 1 та 2 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом п'яти робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій); платникам, зазначеним у підпунктах 3 та 4 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом п'ятнадцяти робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій). Вимога про сплату боргу (недоїмки), окрім загальних реквізитів, повинна містити відомості про розмір боргу, у тому числі суми недоїмки, штрафів та пені, обов'язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк.

Пункт 4 Розділу VI Інструкції передбачає, що вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи фіскального органу за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи). При формуванні вимоги про сплату боргу (недоїмки) їй присвоюється порядковий номер, який складається з трьох частин: 1 частина - літера «Ю» (вимога до юридичної особи) або «Ф» (вимога до фізичної особи), 2 частина - порядковий номер, 3 частина - літера «У» (узгоджена вимога). Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується під одним порядковим номером до повного погашення сум боргу.

Згідно абзаців сьомого та дев'ятого частини четвертої статті 25 Закону у разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку. У разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти календарних днів з дня надходження узгодженої вимоги, орган доходів і зборів надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби вимогу про сплату недоїмки.

За приписами пункту 5 Розділу VI Інструкції про оскарження вимоги про сплату боргу (недоїмки) до фіскального органу вищого рівня або суду платник зобов'язаний одночасно письмово повідомити фіскальний орган, який направив вимогу. У разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня надходження (отримання) вимоги про сплату боргу (недоїмки) не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з фіскальним органом, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгоджену в результаті оскарження суму боргу (недоїмки) (з дня отримання відповідного рішення фіскального органу або суду), фіскальний орган протягом десяти робочих днів надсилає в порядку, встановленому Законом, до органу державної виконавчої служби вимогу про сплату боргу (недоїмки). До сум боргу (недоїмки) платника, що подаються до органів державної виконавчої служби або до органів Казначейства, у вимогу про сплату боргу (недоїмки) за даними інформаційної системи фіскального органу включаються також суми узгоджених з платником, але не сплачених у встановлений термін штрафів та пені.

Відповідно до вимог частини шостої статті 25 Закону за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Тобто, погашення заборгованості здійснюється в порядку календарної черговості її виникнення незалежно від того, яка саме заборгованість - недоїмка, штрафи чи пеня виникла раніше.

Як було встановлено судом, за ФОП ОСОБА_3 рахувалась заборгованість зі сплати єдиного внеску за 2012 рік, в рахунок погашення якої і були зараховані сплачені кошти в порядку календарної черговості, та в подальшому нарахована пеня за несвоєчасну сплату єдиного внеску.

Так, відповідно до даних особового рахунку ФОП ОСОБА_3 по платежу 71010000 станом на 31.08.2015 сума заборгованості по сплаті єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування становила 13465,46 грн., в подальшому в зв'язку з винесенням вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф- на суму 65492,47 грн. та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № на суму 35562 грн., сума заборгованості збільшилась до 114520,16 грн.

Так само, відповідно до даних особового рахунку по платежу 71040000 станом на 31.08.2015 сума заборгованості позивача складала 34359,22 грн., та у зв'язку з винесенням вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф- на суму 70541,97 грн. і рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № на суму 7054,20 грн., сума заборгованості збільшилась до 118141,45 грн.

Таким чином, відповідачем, вимогу про сплату боргу № Ф-Ф-3 від 06.11.2015 станом на 31.10.2015 було сформовано на підставі даних особових рахунків позивача на загальну суму заборгованості в розмірі 232661,61 грн.

Щодо позовної вимоги позивача про визнання протиправними та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-Ф-3 У від 06.11.2015 в розмірі 200380,04 грн., яка станом на 14.01.2016 була надіслана до органу державної виконавчої служби, то, як вбачається з матеріалів справи, на момент надіслання вказаної вимоги сума заборгованості позивача зменшилася в зв'язку з частковою сплатою заборгованості, яка була зарахована в порядку календарної черговості, внаслідок чого відповідачем і була направлена вимога на зменшену суму.

З урахуванням наведених норм чинного законодавства України та встановлених обставин справи, суд приходить до висновку, що оскаржувані вимоги відповідачем правомірно сформовані на підставі даних інформаційної системи фіскального органу платника на всю суму боргу станом на час їх винесення, а позивачем не надано доказів відсутності такої заборгованості чи її іншого розміру.

Посилання позивача на порушення проведення документальної планової перевірки, на підставі якої був складений акт № 229/17- від 20.05.2015, судом до уваги не приймаються, оскільки дії відповідача щодо проведення вказаної перевірки не є предметом судового розгляду.

Згідно з частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, заперечуючи позов в силу положень частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, спростував доводи позивача і довів правомірність прийнятих рішень.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що в задоволенні адміністративного позову ФОП ОСОБА_3 необхідно відмовити повністю.

Відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв'язку з відмовою позивачу в задоволенні позову понесені ним судові витрати, пов'язані зі зверненням до суду, не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 69, 70, 71, 158 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Прилуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування вимог про сплату боргу (недоїмки) - відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.О. Непочатих