Справа № 808/261/16
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2016-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2016 року о 16 год. 00 хв.Справа № 808/261/16 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Семененко М.О.

за участю секретаря судового засідання Бірюкової І.В.

за участю представників:

позивача - Дондіка В.В.,

відповідача - Лактіонової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Приватного підприємства «Наукове промислово-комерційне об'єднання «ТАТА»

до Запорізької митниці ДФС

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

15 січня 2016 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов Приватного підприємства «Наукове промислово-комерційне об'єднання «ТАТА» (далі - позивач) до Запорізької митниці ДФС (далі - відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №112050000/2015/000309/1 від 08.10.2015.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ним надано всі необхідні документи на підтвердження митної вартості імпортованого товару, які відповідають характеру угоди, а посилання митного органу на виявлення при перевірці розбіжностей є безпідставними. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив суд позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що позивачем не було надано усіх витребуваних документів, що зумовило відсутність підстав для оформлення товару за першим методом. Представник відповідача в судовому засіданні просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, вважає за необхідне зазначити наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що 07.07.2015 між позивачем та компанією «Glariozo Advanced Limited», Кіпр, укладено контракт на поставку товару.

На виконання умов контракту позивачем на митну територію України було імпортовано товар «Вуглецевовмісний матеріал марки КУ», в кількості 20,960 тон, за ціною 9327,20 доларів США.

Для здійснення митного оформлення товару 07.10.2015 позивачем засобами електронного зв'язку до митного посту «Запоріжжя - центральний» Запорізької митниці ДФС подано митну декларацію №112050000/2015/017467, відповідно до якої заявлена митна вартість товарів за ціною договору (перший метод визначення митної вартості).

Згідно ч.3 ст.53 Митного кодексу України митний орган дійшов висновку, що документи, які надані до митного оформлення товару, містять розбіжності, а саме:

- у платіжному дорученні №161 від 14.07.15 гр.70 «призначення платежу» не містить посилання ні на інвойс від 07.07.2015 № 0707 (хоча п. 4.1 контракту від 07.07.2015 №10 передбачена 100% передплата проти виставленого інвойсу), ні на специфікацію №1, яка відповідно до п.1.1 контракту від 07.07.2015 №10 визначає номенклатуру, якість, кількість та ціни товару;

- в інвойсі від 07.07.2015 № 0707 відсутнє посилання на специфікацію №1 від 07.07.2015, яка відповідно до п. 1.1 контракту від 07.07.2015 № 10 визначає номенклатуру, якість, кількість та ціни товару;

- у платіжному дорученні №161 від 14.07.15 зазначено суму передплати - 9345 доларів США, яка не відповідає інвойсу від 07.07.2015 №0707, де зазначено суму - 9327,2 доларів США;

- специфікація №1 є додатком №1 до контракту від 07.07.2015 №10, при цьому дата даного документу (специфікація, додаток до контракту) відсутня (не зазначена на документі);

- п.2.3 контракту від 07.07.2015 №10 передбачено надання продавцем при відвантаженні товару, зокрема сертифікату якості заводу-виробника або виписки із сертифікату якості, завірену печаткою продавця. Також п.5.1 контракту від 07.07.2015 №10 передбачено прийняття товару покупцем по якості та кількості згідно сертифікату якості та товаросупровідних документах, тобто сертифікат якості повинен містити зокрема відомості щодо кількості товару. Але сертифікат якості заводу-виробника або виписка із сертифікату якості, завірена печаткою продавця, до митного оформлення надані не були.

У зв'язку із виявленням розбіжностей у поданих до митного оформлення документах, митницею 07.10.2015 направлено декларанту відповіде електронне повідомлення, із зазначенням про необхідність надання наступних додаткових документів:

договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

виписку з бухгалтерської документації;

каталоги, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

копію митної декларації країни відправлення;

висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

08 жовтня 2015 року на виконання вимог митного органу позивачем додатково надано: лист №3068 від 08.10.2015; копія експертної декларації №170/110915/007330 від 11.09.2015. Будь-яких інших додаткових документів чи пояснень по суті виявлених розбіжностей декларантом не надано.

Під час аналізу додатково надісланих документів встановлено наступне.

Лист №3068 від 08.10.2015 містить виписку з бухгалтерської документації ПП НПКО «ТАТА» по контракту від 22.04.2015 №2204-2015 щодо товару «бій та огарки електродів графітованих». Тобто, дана виписка з бухгалтерської документації не стосується заявленої партії товару (до митного оформлення подано контракт від 07.07.2015 №10 та до митного оформлення заявлено товар, який не відповідає найменуванню товару зазначеному у виписці). Розглянувши додатково надану виписку з бухгалтерської документації можна зробити висновок, що вона не містить відомостей для підтвердження складових митної вартості оцінюваного товару.

В копії експортної декларації № 170/110915/007330 від 11.09.2015 зазначено фактурну вартість товару 9222,40 доларів США, яка не відповідає ні фактурній вартості товарів в інвойсі від 07.07.2015 №0707, де зазначено суму - 9327,20 доларів США, ні фактурній вартості товарів в специфікації №1 до контракту від 07.07.2015 №10, де зазначено суму - 9345,00 доларів США).

Після розгляду наданих позивачем митному органу вантажно-митних декларацій та додаткових документів відповідачем 08.10.2015 прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №112050000/2015/000309/1 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №112050000/2015/00608.

Позивач, не погодившись з прийнятим відповідачем рішенням про коригування митної вартості товару, звернувся з позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно ч.1 ст.246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів. Відповідно ч.1 ст.248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Згідно ч.1 ст.257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

Відповідно до ст.49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Згідно ч.1 ст.51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно ч.1 ст.52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Згідно ч.2 ст.52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом;

2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно ч.1 ст.53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Відповідно до ч.2 ст.53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно ч.3 ст.53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Аналіз вказаних норм дозволяє дійти висновку, що до виключної компетенції митних органів відноситься вирішення питання перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, а також самостійного її визначення у встановлених Законом випадках. Даний висновок базується на положеннях основного принципу, закріпленого у ст. VII Генеральної асамблеї з тарифів і торгівлі «Оцінка товарів для митних цілей», згідно з яким оцінка імпортованого товару для митних цілей має базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на якій розраховується мито або аналогічного товару.

Суд зазначає, що відповідно до приписів ст.53 Митного кодексу України митниця має право запитувати додаткові документи в разі виявлення під час митного оформлення розбіжностей в документах, перелік яких визначений ч.2 даної статті. Проте, наявність розбіжностей є суб'єктивною думкою працівників митного органу та може бути спростована в ході судового розгляду.

При розгляді справи судом встановлено, що позивачем на виконання запитів, отриманих від митного органу, надавались додаткові документи, а саме: лист №3068 від 08.10.2015; копія експертної декларації №170/110915/007330 від 11.09.2015.

З пояснень представника позивача, наданих в ході судового розгляду, встановлено, що додатково подані документи дійсно оформлялись щодо іншої партії товару, а не заявленої до митного оформлення, а тому не усувають виявлених розбіжностей. Зазначене узгоджується з висновками митного органу, що надані на запит позивачем додаткові документи не усувають виявлених під час перевірки недоліків та не підтверджують заявлену митну вартість імпортованого товару.

Згідно вимог ч.4 ст.57 МКУ проведено процедуру консультацій між митницею та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. За результатами проведеної консультації прийнято рішення про визначення митної вартості товару, що імпортується, із застосуванням резервного методу визначення митної вартості. Товар по вищевказаній вантажно-митній декларації був випущений у вільний обіг у відповідності до Х розділу Митного кодексу України.

З матеріалів справи судом встановлено, що серед виявлених розбіжностей митним органом було встановлено те, що у платіжному дорученні №161 від 14.07.15 зазначено суму передплати - 9345,00 доларів США, яка не відповідає інвойсу від 07.07.2015 №0707, де зазначено суму - 9327,20 доларів США.

Відповідно до умов п.4.1 контракту №10 від 07.07.2015 оплата за поставку продавцем товару проводиться в доларах США, шляхом зарахування грошових коштів банківським переказом на розрахунковий рахунок продавця шляхом 100% передоплати відповідно виставленого інвойсу, в якому зазначається: номер договору, найменування матеріалу, кількість, ціна, вартість, банківські реквізити продавця.

Згідно специфікації №1 до контракту № 10 від 07.07.2015 поставляється вуглецевовмісний матеріал марки КУ в кількості 21 (+/- 10%) тн, за ціною 445,00 доларів США, на суму 9345,00 доларів США

На підтвердження передоплати за поставлений товар позивачем до митного оформлення та до матеріалів справи надано платіжне доручення №161 від 14.07.2015, відповідно до якого позивачем сплачено грошові кошти в розмірі 9345,00 доларів США на користь компанії «Glariozo Advanced Limited».

Разом з тим, до митного органу під час здійснення митного оформлення імпортованого товару було надано інвойс №0707 від 07.07.2015, відповідно до якого позивачем імпортується товар у кількості 20,960 тн, за ціною 445,00 доларів США на загальну суму 9327,20 доларів США.

Враховуючи, що митним законодавством контракт, інвойс та банківські платіжні документи (якщо рахунок сплачено) визначені як обов'язкові для підтвердження митної вартості імпортованого товару, наявність в таких документах розбіжностей у кількісних та вартісних показниках є достатньою підставою для витребування митним органом додаткових документів на підтвердження заявленої декларантом митної вартості.

Відтак, суд вважає, що при витребуванні у позивача додаткових документів на підтвердження заявленої митної вартості товару митний орган діяв обґрунтовано та правомірно.

Суд критично оцінює твердження позивача про те, що до митного оформлення подавалось два інвойси за номером №0707 від 07.07.2015, в одному із яких зазначена кількість та вартість імпортованого товару така сама, як і в інвойсі, та зазначає, що відповідно до митної декларації №112050000/2015/017710 позивачем до митного оформлення подавався лише один документ за кодом 3105 та за номером 0707 від 07.07.2015, відтак посилання позивача спростовуються матеріалами справи.

Крім того, суд зазначає, що сам факт наявності двох однакових за номером та датою інвойсів щодо однієї партії товару, які відрізняються виключно вартістю та кількістю придбаваємого товару, також потребує надання додаткового обґрунтування, оскільки перешкоджає встановити правильність заявленої декларантом митної вартості імпортованого товару.

Суд зазначає, що позивачем на вимогу митного органу, ані протягом 10 днів з моменту одержання повідомлення про встановлення розбіжностей, ані протягом строку дії гарантійних зобов'язань, до митного органу не було надано жодних пояснень та/або додаткових документів стосовно вищевикладеної розбіжності, а додатково надані митному органу документи стосуються інших поставок товару, про що позивач не заперечує.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що митний орган, встановивши розбіжність у кількісних та вартісних показниках заявленої митної вартості товару правомірно витребував додаткові документи, а позивач належним чином не виконав свій обов'язок щодо подання додаткових документів та не усунув встановлену розбіжність, що зумовило відсутність підстав для оформлення товару за першим методом визначення митної вартості.

Щодо інших встановлених розбіжностей, суд зазначає, що такі розбіжності жодним чином не перешкоджають митному органу перевірити заявлену митну вартість імпортованого товару, з урахуванням того, що позивач позбавлений можливості впливу на порядок складання контрагентом інвойсу, специфікації, сертифікату якості товару, тощо.

Згідно зі статтею 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. Відповідно до частини 3 цієї ж статті за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно з пунктом другим частини 6 статті 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, зокрема у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Суд зазначає, що відповідно до вимог ч.3 ст.53 Митного кодексу України додаткові документи надаються декларантом за наявності, відтак, саме по собі подання таких документів не в повному обсязі, за умови належного підтвердження заявленої митної вартості, не може бути підставою для коригування митної вартості товару.

Стаття 57 Митного кодексу України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України, здійснюється шляхом застосування таких методів:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Якщо основний метод не може бути використаний, застосовується послідовно кожний із перелічених у частині першій цієї статті методів. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

З оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів, судом встановлено, що за результатами проведеної консультації узгоджено та прийнято рішення про неможливість використання методів №2а та 2б, в зв'язку з відсутністю інформації щодо вартості операції з ідентичними/подібними товарами відповідно до ст.57, 59, 60 Митного кодексу України, а також неможливість застосувати методи 2в та 2г в зв'язку з відсутністю інформації відповідно до ст.62, 63 Митного кодексу України. Так, послідовно застосовуючи методи визначення митної вартості товарів застосовано другорядний метод №2ґ (резервний) у відповідності з вимогами статті 57, 64 Митного кодексу України, з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами й положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ). Враховуючи вимоги ч.2 ст.64 Митного кодексу України була використана наявна в митного органу інформація щодо раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостей з розрахунку 0,7 доларів США/кг (МД від 22.06.2015 №112050000/2015/009886, МД від 24.06.2015 №112050000/2015/010073).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем у визначеному Митним кодексом України порядку не підтверджено заявлену митну вартість товару, що імпортується, а митним органом обґрунтовано застосовано резервний метод визначення митної вартості товару (метод №2ґ).

При розгляді справи суд дійшов висновку, що при прийнятті оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товару відповідач діяв обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, які мають значення при прийнятті рішення.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідачем доведено правомірність прийнятого рішення.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Приватного підприємства «Наукове промислово-комерційне об'єднання «ТАТА».

Керуючись ст. 2, 4, 7-12, 69-71, 94, 158, 160-163, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову Приватного підприємства «Наукове промислово-комерційне об'єднання «ТАТА» відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя М.О. Семененко