Справа № 243/597/16-а
Суддя: Лаптєв М. В.
Дата ухвалення: 2016-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а/243/25/2016
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2016 року Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Лаптєва М. В.

при секретарі - Мороз К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Слов'янська цивільну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Словянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним рішення та зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

27.01.2016 року позивач звернулася до Словянського міськрайонного суду Донецької області з позовом до Словянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним рішення та зобовязання вчинити певні дії. Свої вимоги мотивувала тим, що вона з 24.09.2010 року перебуває на обліку у відповідача та згідно з ЗУ «Про державну службу» їй призначена пенсія по інвалідності 2 гр, як державному службовцю. 19.01.2016 року вона звернулась до Словянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області з заявою про здійснення перерахунку призначеної пенсії по інвалідності 2 гр., як державному службовцю по заробітку з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, вирішення соціально побутових питань та індексації заробітної плати згідно з довідкою від 04.01.2016 за № 7. Однак рішенням від 25.01.2016 року № 6 Словянське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області відмовило позивачці у здійсненні перерахунку на підставі ч.2 ст.. 33 ЗУ «Про державну службу». Вважає вищевказане рішення таким що не відповідає нормам діючого законодавства, у звязку з чим просить суд визнати вищевказане рішення протиправним та зобовязати здійснити перерахунок її пенсії як державного службовця з урахуванням сум виплаченої матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально побутових питань та індексації заробітної плати.

Позивач ОСОБА_1 до судового засідання не зявилася, надала до суду заяву з проханням слухати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі просила суд їх задовольнити.

Представник відповідача, що діє на підставі довіреності, до судового засідання не зявився, надав до суду заяву з проханням слухати справу у його відсутності та заперечення на позов згідно якого вбачається, що рішення про відмову у перерахунку пенсії по заробітку позивачці винесено обґрунтовано та на законних підставах, відповідно до положень ст.. 33 ЗУ «Про державну службу» та ч.6 ст 33 ЗУ «Про державну службу».

Дослідивши та оцінивши в судовому засіданні встановленні обставини, достатні для прийняття законного та обґрунтованого рішення, що не стосується прав, свобод, інтересів та обовязків третіх осіб, суд встановив наступне.

В судовому засіданні з достовірністю встановлено, що позивачка з 24.09.2010 року перебуває на обліку у відповідача та згідно з ЗУ «Про державну службу» їй призначена пенсія по інвалідності 2 гр, як державному службовцю. 19.01.2016 року вона звернулась до Словянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області з заявою про здійснення перерахунку призначеної пенсії по інвалідності 2 гр., як державному службовцю по заробітку з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, вирішення соціально побутових питань та індексації заробітної плати згідно з довідкою від 04.01.2016 за № 7. Однак рішенням від 25.01.2016 року № 6 Словянське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області відмовило позивачці у здійсненні перерахунку на підставі ч.2 ст.. 33 ЗУ «Про державну службу».

Відповідно до частини 1 ст. 5 КАС України, адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною радою.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України, виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

У частині першій статті 1 Закону України від 24 березня 1995 року №108/95 ВР Про оплату праці (далі Закон №108/95-ВР) встановлено, що заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Згідно ч.12 ст. 21 ЗУ «Про службу в органах місцевого самоврядування »пПосадовим особам органів місцевого самоврядування, які в період перебування на службі в цих органах визнані інвалідами I та II груп, незалежно від причини інвалідності пенсії по інвалідності призначаються в розмірах, передбачених законодавством України про державну службу, після припинення ними служби в органах місцевого самоврядування, за наявності стажу служби в органах місцевого самоврядування та/або державної служби не менше 10 років та стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування"

Частиною другою статті 33 Закону № 3723-XII передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення та допомога для вирішення соціально-побутових питань входила до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України від 5 листопада 1991 року №1788-XII Про пенсійне забезпечення (далі Закон № 1788-XII) врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої статті 66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування нараховується збір на обовязкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування (далі Закон № 1058-IV) визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обовязкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обовязкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Таким чином, висновок відповідача про те, що матеріальна допомога, на яку нараховувався збір на обовязкове державне пенсійне страхування, однак яка не включається до складу заробітної плати державного службовця, не враховується при обчисленні розміру його пенсії, є наслідком порушення правил застосування норм права: перевагу було надано положенням законів № 3723-XII та № 108/95-ВР, які щодо спірних відносин є загальними. У той же час перевагу мають спеціальні норми, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, за наведених обставин стаття 41 Закону №1058-IV та стаття 66 Закону №1788XII.

Наведена правова позиція висловлена у Постанові ВСУ від 20 лютого 2012 року у справі № 21-430а11. Аналогічну правову позицію зі спірного питання Верховний Суд України висловив, зокрема, у постановах від 14 та 28 травня 2013 року, 04 березня 2014 року, 09 червня 2015 року (справи№№ 21-125а13, 21-97а13, 21-3а14, 732/1421/14 відповідно).

Слід зазначити, що ст. 244-2 КАС України передбачає, що Висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності

нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

У відповідності до ст. 162 КАС України, при вирішенні справи по суті суд, у разі задоволенні позовних вимог може прийняти постанову про визнання протиправним рішення субєкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень.

Пунктом 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини забезпечується право людини на справедливий судовий розгляд.

Відповідно вказане право закріплене також у Конституції України у ст.55, де зокрема зазначається, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач не діяв на підставі, у межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України при винесенні рішення № 6 від 25.01.2016 року, а тому суд визнає, дії відповідача протиправними щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплати позивачці пенсії з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення, допомоги на вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати, а тому вказане рішення підлягає скасуванню, а вимоги позивачки в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо зобовязання відповідача здійснити перерахунок пенсії, суд, з урахуванням встановлених обставин, правових позицій ВСУ, у відповідності до ст.11 КАС України, з метою повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, вважає, що слід зобов'язати Словянське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 19 липня 2015 року з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення, допомоги на вирішення соціально-побутових питань, та індексації заробітної плати з урахуванням раніше здійснених виплат.

Аналізуючи вищенаведене та враховуючи, що позивач має право на перерахунок пенсії, суд приходить до переконання про обґрунтованість заявлених позовних вимог та про їх задоволення..

На підставі викладеного, керуючись ч.2 ст. 19 Конституції України, ст.ст. 33.37 ЗУ «Про державну службу», ст. 66 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», ст. 41 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 69,70,71, 104-106 КАС України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Словянського обєднанного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним рішення та зобовязання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Словянського обєднанного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 25.01.2016 року №6 про відмову врахувати при перерахунку пенсії інваліда 2 гр., як державного службовця ОСОБА_1 суми матеріальної допомоги на оздоровлення, вирішення соціально-побутових питань та суми індексації заробітної плати, зазначених у довідці Краматорської міської ради №7 від 04.01.2016 року.

Зобовязати Словянське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 по інвалідності 2 групи, як державному службовцю з урахуванням усіх виплат з яких сплачено страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування в розмірі 84% відсотків від сукупного оподатковуваного доходу, в тому числі сум матеріальної допомоги на оздоровлення, вирішення соціально-побутових питань та сум індексації заробітної плати, з яких сплачено страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування з 19.07.2015 року.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийнятті постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова постановлена та підписана в нарадчий кімнаті в одному примірнику.

Суддя Словянського

міськрайонного суду ОСОБА_2