Справа № 487/9226/15-а
Суддя: Щербина С. В.
Дата ухвалення: 2016-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 487/9226/15-а
Провадження №2-а/487/18/16
ПОСТАНОВА

Іменем України

01.03.2016 року Заводський районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого судді ОСОБА_1, при секретарі ОСОБА_2, розглянувши справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного Фонду України в Заводському районі м. Миколаєва про скасування рішення та зобовязання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

17.12.2015 року позивач ОСОБА_4 звернулась до суду з адміністративним позовом Управління Пенсійного Фонду України в Заводському районі м. Миколаєва (далі УПФУ в Заводському районі м. Миколаєва), в якому просила скасувати рішення від 13.07.2015 року №42/1 про відмову в переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу та зобовязати УПФУ здійснити переведення її на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» №3723-ХII від 16.12.1993 року та нарахувати з 29.05.2015 року пенсію відповідно до вказаного Закону із суддівської винагороди.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив про задоволення позову.

В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив в їх задоволенні відмовити посилаючись на те, що позивач перебуває на обліку УПФУ з 20.02.2008 року та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування №1058 від 09.07.2003 року. 29.05.2015 року позивач звернулась до УПФУ з заявою про переведення з пенсії за віком, яку вона отримує, на пенсію відповідно до Закону України Про державну службу від 16.12.1993 року №3723-ХII, надавши також довідки Господарського суду Миколаївської області про складові заробітної плати, відповідно до Закону України Про державну службу. Рішенням №42/1 від 13.07.2015 року позивачу було відмовлено в переведенні на пенсію відповідно до Закону України Про державну службу від 16.12.1993 року №3723-ХII, у зв'язку з відсутністю нормативно-правового механізму обчислення пенсії із суддівської винагороди, оскільки заробітна плата державного службовця та суддівська винагорода за своїм змістом є різними правовими категоріями, отже рішення УПФУ є обґрунтованим та законним. Також зазначив, що з 01.04.2015 року по 31.12.2015 року позивачу було припинена виплата пенсії відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII від 02.03.2015 року (далі - Закон №213), який набрав чинності з 01.04.2015 року, з 01.01.2016 року вищевказані обмеження було продовжено до 31.12.2016 року на підставі Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 24.12..2015 року №911-VII.Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного:

Як встановлено судом, позивач ОСОБА_4 з 19.12.2000 року по теперішній час працює на посаді судді господарського суду Миколаївської області.

З 20.02.2008 року позивач перебуває на обліку УПФУ в Заводському районі м. Миколаєва та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування №1058 від 09.07.2003 року.

29.05.2015 року позивач звернулась до УПФУ в Заводському районі м. Миколаєва з заявою про переведення її з пенсії за віком, яку вона отримує, на пенсію відповідно до Закону України Про державну службу від 16.12.1993 року №3723-ХII, надавши також довідки Господарського суду Миколаївської області про складові заробітної плати №08-36/6262/15 від 28.05.2015 року станом на 28.05.2015 року та №08-36/6263/15 від 28.05.2015 року за останні 24 календарні місяці роботи або за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед звернення за пенсією, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України Про державну службу.

Рішенням УПФУ в Заводському районі м. Миколаєва №42/1 від 13.07.2015 року позивачу було відмовлено в переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу від 16.12.1993 року №3723-ХII, у зв'язку з відсутністю нормативно-правового механізму обчислення пенсії із суддівської винагороди та продовжено нарахування пенсії за віком за матеріалами пенсійної справи відповідно до Закону України Про загальнообов'язкове пенсійне страхування.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсійне забезпечення громадян України, в тому числі порядок призначення та виплати пенсій, визначення розміру пенсії, регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення», Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та іншими нормативно-правовими актами.

Особливий статус судді, гарантії його незалежності визначено Конституцією України і законами України, зокрема, Законом України Про судоустрій і статус суддів від 07.07.2010 року №2453-VI, у відповідній редакції на час виникнення спірних відносин.

Відповідно до ч.1 ст. 52 Закону України Про судоустрій і статус суддів від 07.07.2010 року №2453-VI суддею є громадянин України, який відповідно до Конституції України та цього Закону призначений чи обраний суддею, займає штатну суддівську посаду в одному з судів України і здійснює правосуддя на професійній основі.

Суд, як державний орган має печатку із зображенням Державного Гербу України та своїм найменуванням у відповідності з ч.4 ст. 3 Закону України Законом України Про судоустрій і статус суддів.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 року №3723-ХII державна служба в Україні визначена як професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів.

Згідно ст. 2 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 року №3723-ХI , посада це визначена структурою і штатним розписом первинна структурна одиниця державного органу та його апарату, на яку покладено встановлене нормативними актами коло службових повноважень.

На підставі аналізу вказаних вище норм, слід вважати, що суддя є державною службовою особою, яка здійснює функції представника державної влади на постійній основі, наділений повноваженнями здійснювати правосуддя та одержує суддівську винагороду за рахунок державних коштів, отже, перебуває на державній службі.

Пенсійне забезпечення державних службовців регулюється статтею 37 Закону України Про державну службу №3723-ХII, яка також визначає підстави для виходу на пенсію державних службовців та її розмір.

Так, відповідно до ст. 37 ч.1 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 року №3723-ХII та ст.ст. 26, 28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування право на одержання пенсії державних службовців мають жінки, які народились до 30.09.1956 року включно та досягли віку 55 років, за наявності страхового стажу не менше 30 років, у тому числі стажу державної служби не менше як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців.

Період роботи позивача на посаді судді, на якій вона працювала станом на дату досягнення пенсійного віку, зараховується до стажу державної служби (абз. 5 п. 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою КМУ №283 від 03.05.1994 року), позивач має 31 рік стажу державної служби та біліше 42 років страхового стажу.

У відповідності зі змістом ст. 23 і 37 Закону України Про державну службу №3723-ХII особи, які досягли пенсійного віку, мають право на отримання пенсії державних службовців (за наявності відповідних підстав) та продовження терміну перебування на державній службі (за наявності погодження Начальника Головного управління державної служби при Кабінеті Міністрів України).

Відносини, пов'язані із відставкою судді, регулює ст. 141 Закону України Про судоустрій та статус суддів, яка в свою чергу, є підставою для виникнення спеціальної правоздатності у судді для набуття особливого соціального забезпечення.

Вказана стаття, як і в цілому Закон України Про судоустрій та статус суддів, посилює гарантії незалежності суддів порівняно з іншими категоріями державних службовців, право на пенсію яких передбачено ст. 37 Закону України Про державну службу . Зокрема, вона передбачає можливість вибору суддею одного з двох варіантів соціального забезпечення у разі виходу у відставку отримання пенсії на умовах, визначених ст. 37 Закону України Про державну службу, або неоподаткованого щомісячного довічного грошового утримання.

Отже, виходячи з особливого статусу суддів як носіїв державної влади з притаманним їм спеціальним соціальним захистом та конституційними гарантіями їхньої незалежності, ст. 43 Закону України №2862-XII, нині ст. 141 Закон України Про судоустрій та статус суддів від 07.07.2010 року №2453-VI, не суперечить положенням ст. 37 Закону України Про державну службу та не обмежує право судді на отримання пенсії державних службовців, а встановлює для них додаткові гарантії. Отже, судді мають право на отримання пенсії на визначник Законом №3723-ХII умовах у разі досягнення ними пенсійного віку.

Вказана позиція викладена і в Постановах Верховного Суду України від 02.07.2013 року і від 24.12.2012 року, що відповідно до ст. 244-2 КАС України, повинна враховуватися всіма судами України.

Крім того, відповідно до ст. 1 Закону України Про оплату праці заробітна плата- це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно ст. 2 Закону України Про оплату праці основана заробітна плата це винагорода з виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством, премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами нормами.

Умови визначання розміру оплати праці суддів визначаються ст. 133 Законом України Про судоустрій та статус суддів. При цьому, застосоване в даному законі поняття суддівська винагорода є за своєю суттю винагородою особи, що перебуває на державній службі, обчисленою в грошовому вигляді (заробітною платою).

Отже, відповідач своїм рішенням фактично обмежив право позивача в переведенні на пенсію відповідно до Закону України Про державну службу,а тому позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Виходячи зі змісту ч.1,2 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд не приймає до уваги заперечення представника відповідача, оскільки ним не надано суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування правомірності своїх дій, які полягали у відмові в переведенні позивача на пенсію відповідно до Закону Укураїни Про депржавну службу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 94 КАС України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 974,40 грн.

Керуючись ст.ст. 11, 158-163, 167, 183-2, 267 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Управління Пенсійного Фонду України в Заводському районі м. Миколаєва про скасування рішення та зобовязання вчинити дії задовольнити.

Рішення Управління Пенсійного Фонду України в Заводському районі м. Миколаєва від 13.07.2015 року №42/1 про відмову ОСОБА_3 в переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу - скасувати.

Зобовязати Управління Пенсійного Фонду України в Заводському районі м. Миколаєва здійснити переведення ОСОБА_3 на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну служуб» №3723-ХII від 16.12.1993 року та нарахувати з 29.05.2015 року пенсію відповідно до вказаного Закону України «Про державну служуб» №3723-ХII від 16.12.1993 року із суддівської винагороди.

Стягнути з Управління Пенсійного Фонду України в Заводському районі м. Миколаєва на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 974,40 грн.

Постанова суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного адміністративного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя С.В. Щербина