Справа № 816/13/16
Суддя: С.С. Бойко
Дата ухвалення: 2016-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

25 лютого 2016 рокум. ПолтаваСправа №816/13/16

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бойка С.С.,

за участю:

секретаря судового засідання - Носенка М.В.

представника позивача - Шиліної Ю.Д.,

представника відповідача - Деміхіної О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства "АвтоКрАЗ" до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

06 січня 2016 року ПАТ "АвтоКрАЗ" звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Кременчуцької ОДПІ про скасування податкового повідомлення-рішення від 31 серпня 2015 року № /148.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що контролюючим органом порушено права та законні інтереси ПАТ "АвтоКрАЗ" у сфері публічно-правових відносин через безпідставне зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість. Посилався на те, що право позивача на податковий кредит підтверджено належним чином складеними податковими накладними та первинними документами бухгалтерського обліку, копії яких надано на перевірку. Наголошував на індивідуальному характері юридичної відповідальності платника податків, у зв'язку з чим стверджував, що ПАТ "АвтоКрАЗ" не може нести відповідальність за порушення вимог податкового законодавства третіми особами. Окрім того, зазначав, що придбані у ТОВ "НВП "Металпром" та ТОВ "Гір-Інтернешенл" товари призначені для безпосереднього використання в межах здійснення сільськогосподарського виробництва, а тому сума ПДВ щодо їх придбання правомірно врахована при заповнені податкової декларації з податку на додану вартість.

Відповідач позов не визнав. У письмових запереченнях просив відмовити у задоволенні позовних вимог ПАТ "АвтоКрАЗ" повністю. При цьому, посилався на відомості, встановлені документальною плановою виїзною перевіркою позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, викладені в акті Кременчуцької ОДПІ від 19 серпня 2015 року № 40/16-03-22-05/05808735.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити у задоволенні позовних вимог з мотивів, викладених у письмових запереченнях Кременчуцької ОДПІ.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріальні докази, наявні в матеріалах справи, суд встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини.

ПАТ "АвтоКрАЗ" у встановленому законодавством порядку зареєстроване як юридична особа, , перебуває на обліку в якості платника податків в Кременчуцькій ОДПІ. Позивач є платником податку на додану вартість.

Основним видом діяльності позивача за КВЕД-2010 29.10 є виробництво автотранспортних засобів.

Кременчуцькою ОДПІ у продовж періоду з 07 серпня 2015 року по 19 серпня 2015 року проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПАТ "АвтоКрАЗ" з питань взаємовідносин з ПВО "Тецм-Альянс" ХООВІ "СОІУ" за липень, серпень, жовтень, листопад 2014 року, ТОВ "Черкаський хімічний завод "Синетез" за жовтень 2014 року, ТОВ "НВП "Металпром" за грудень 2014 року, ППТЗ "Хімсистема-Фарм" за грудень 2014 року, ТОВ "Лакофарбовий завод "Аврора" за грудень 2014 року, ТоВ "Ирбис-Сервіс" за грудень 2014 року, ТОВ "Гір-Інтернешнл" за грудень 2014 року, ТОВ "Карготек Україна" за грудень 2014 року.

Правомірність підстав та порядку проведення перевірки позивачем не оскаржено.

За результатами перевірки складено акт від 19 серпня 2015 року № 40/16-03-22-05/05808735 (надалі - Акт перевірки), в якому вказано на порушення платником податків, вимог пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.4 статті 198, в результаті чого завищено значення р. 19 декларації з податку на додану вартість "від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточеного звітного (податкового) періоду в грудні 2014 року на 72518,00 грн. /т. І, а.с. 12-56/.

26 серпня 2015 року позивачем подано до Кременчуцької ОДПІ заперечення до Акта перевірки /т. І а.с. 57-63/, які відхилено листом контролюючого органа від 31 серпня 2015 року № 3859/10 /т. І а.с. 64-72/.

На підставі зазначених висновків Акта перевірки Кременчуцькою ОДПІ 31 серпня 2015 року складено податкове повідомлення-рішення № /148 про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість.

Позивач, не погоджуючись з правомірністю податкового повідомлення-рішення від 31 серпня 2015 року № /148, оскаржив останнє в адміністративному порядку. За результатами процедури адміністративного оскарження спірного податкового повідомлення-рішення вищі контролюючі органи залишили скарги ПАТ "АвтоКрАЗ" без задоволення, а податкове повідомлення-рішення без змін.

Вищевказані обставини зумовили звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірному рішенню суб'єкта владних повноважень, суд виходить з критеріїв правомірності такого рішення, що визначені частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв'язку з чим перевіряє чи прийнято дане рішення: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд встановив, що позивач у грудні 2014 року сформував свій податковий кредит з урахуванням віднесення до його складу сум податку на додану вартість відповідно до податкових накладних, виписаних:

- ТОВ "НВП "Металпром" від 04 грудня 2014 року № 2 на суму ПДВ 24000,00 грн. /т. І а.с. 159/;

- ТОВ "Гір-Інтернешенл" від 08 грудня 2014 року № 59 на суму ПДВ 15147,10 грн. /т. І а.с. 122/, від 18 грудня 2014 року № 145 на суму ПДВ 18223,73 грн. /т. І а.с. 127/, від 29 грудня 2014 року № 239 на суму ПДВ 15147,10 грн. /т. І а.с. 132/.

Однак, за результатами документальної позапланової перевірки платника податків відповідач дійшов висновку про безпідставне віднесення вказаних сум податку до складу податкового кредиту, наслідком чого стало зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість на 72518,00 грн.

Мотивуючи наведені доводи контролюючий орган зазначав про безтоварність господарських операцій ПАТ "АвтоКрАЗ" з ТОВ "Гір-Інтернешенл" та ТОВ "НВП "Металпром" та наявність недоліків в оформленні первинних документів.

Оцінюючи наведені доводи в їх сукупності, суд виходить з наступного.

Спірні відносини сторін стосуються права платника ПДВ на податковий кредит.

Так, згідно з підпунктом "а" пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України (тут та надалі в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

За приписами пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Водночас, як визначено пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Виходячи з вищевикладеного, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути фактично здійснений і підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображатимуть реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

За відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі, якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку, відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Таким чином, визначальним у питанні перевірки правомірності формування платником податку показників податкової звітності з ПДВ є безпосереднє дослідження факту здійснення господарської операції (її реальності/товарності), на підставі якої таким платником сформовано дані податкового обліку.

Судом встановлено, що спірні відносини між позивачем та його контрагентами стосувались придбання товарно-матеріальних цінностей.

За приписами пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну.

Податкова накладна складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця. У разі складання податкової накладної у паперовому вигляді покупцю видається оригінал, а копія залишається у продавця /пункт 201.4 статті 201 Податкового кодексу України/.

Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту /абзац перший пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України/.

Матеріалами справи підтверджено, що контрагентами позивача, за результатами здійснення господарських операцій, виписано та передано останньому податкові накладні на суму вартості товарів.

Дослідивши в судовому засіданні копії податкових накладних, суд встановив, що вони за формою та змістом відповідають вимогам пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України.

Кременчуцькою ОДПІ не спростовано того, що на момент складення податкових накладних ТОВ "Гір-Інтернешенл" та ТОВ "НВП "Металпром" мали статус платників податку на додану вартість та були зареєстровані як юридичні особи у встановленому законодавством порядку /т. І а.с. 137-141, 167-168/.

Отже, досліджені податкові накладні підтверджують факт придбання позивачем у вищевказаних суб'єктів господарювання у грудні 2014 року товарів загальною вартістю 1435107,58 грн. (в т.ч. ПДВ - 72517,93 грн.), є підставою для віднесення спірних сум ПДВ до складу податкового кредиту та в силу положень статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України приймаються судом як належний доказ у справі.

За змістом пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

За змістом частини першої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Відповідно до приписів частини другої статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

На підтвердження реальності здійснення господарських операцій позивач надав до суду копії договорів купівлі-продажу /т. І а.с. 111-114, 146-149/, специфікації /т. І а.с. 116-117, 150-153/, видаткові накладні /т. І а.с. 118, 123, 128, 154/, рахунки-фактури, прибуткові ордери.

Оплату придбаних товарів (послуг) позивачем проведено у повному обсязі шляхом перерахування коштів на розрахункові рахунки контрагентів у банку, що підтверджено залученими до матеріалів справи копіями платіжних доручень /т. І а.с. 133, а.с. 160-163/.

На підтвердження факту доставки придбаних у ТОВ "Гір-Інтернешенл" та ТОВ "НВП "Металпром" товарно-матеріальних цінностей позивачем надано ТТН /т. І а.с. 131, 126, 120, 156/.

З приводу посилань Кременчуцької ОДПІ на певні недоліки зазначених ТТН /т. І а.с. 156/, суд зазначає, що перевіряючи факт здійснення господарської операції, на підставі якої платником податків сформовано дані податкового обліку, суд досліджує товарність такої операції в сукупності чинників, що впливають на її реальний зміст. Зокрема, суд оцінює документи та інші дані, що відображені платником податків в податковому та бухгалтерському обліку, з урахуванням специфіки спірної господарської операції. При цьому, сама собою наявність або відсутність окремих документів чи допущення помилок в їх оформленні не може слугувати підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо іншими даними буде підтверджено фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податку у зв'язку з його господарською діяльністю. Таким чином, окремі недоліки у оформленні первинних документів не є беззаперечним свідченням фіктивності господарської операції.

Зважаючи на те, що до перевезень вантажу, реалізованого контрагентами позивача, ПАТ "АвтоКрАЗ" залучено власний автомобільний транспорт та штатних водіїв, враховуючи наявність належним чином оформлених документів про відрядження зазначених осіб у службових справах та доказів на підтвердження їх повноважень у відрядженні (копії свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів, наказів про прийняття на роботу, подорожніх листів службового вантажного автомобіля та викопіювання з журналу реєстрації виданих довіреностей наявні в матеріалах справи) /т. ІІ а.с. 2-15/, суд відхиляє доводи представника відповідача про наявність ознак фіктивності господарських операцій позивача з ТОВ "Гір-Інтернешенл" та ТОВ "НВП "Металпром".

Відповідач не заперечує щодо використання придбаних товарів (послуг) у власній господарській діяльності позивача.

Стосовно доводів контролюючого органу щодо ненадання позивачем на перевірку відомостей про якісні характеристики придбаних товарів, суд звертає увагу на те, що наявність сертифікатів відповідності, паспортів якості, іншої технічної документації є обов'язковою для виробника продукції, а позивач таким не значиться.

Враховуючи вищевикладене в своїй сукупності, суд дійшов висновку, що матеріалами справи в повному обсязі підтверджено товарність спірних господарських операцій та факт сплати позивачем у ціні придбаних у ТОВ "Гір-Інтернешенл" та ТОВ "НВП "Металпром" товарів ПДВ у розмірі 72517,93 грн., а відтак - правомірність віднесення ПАТ "АвтоКрАЗ" зазначеної суми до складу свого податкового кредиту та обґрунтованість її відображення в рядку 19 Декларації з ПДВ за грудень 2014 року.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що спірним податковим повідомленням-рішенням позивачу безпідставно зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість на 72518,00 грн.

Згідно із частиною першою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

А відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Приймаючи до уваги встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими врегульовано спірні правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ПАТ "АвтоКрАЗ".

За правилами частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 2, 7-11, 69-71, 86, 94, 122, 128, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області від 31 серпня 2015 року № /148.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області () на користь Публічного акціонерного товариства "АвтоКрАЗ" () витрати зі сплати судового збору в розмірі 1218 (одну тисячу двісті вісімнадцять гривень 00 копійок.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання її копії з одночасним надісланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови складено 01 березня 2016 року.

Суддя С.С. Бойко