Справа № 808/4751/14
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2016-02-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2016 року Справа № 808/4751/14 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сіпаки А.В.

при секретарі судового засідання Горбовій І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково - виробниче підприємство «Ріст»

до Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області

третя особа Запорізька митниця Державної фіскальної служби України

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково - виробниче підприємство «Ріст» звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області, за участі у справі, у якості третьої особи Запорізька митниця Державної фіскальної служби України про скасування податкових повідомлень-рішень від 15.05.2014 № 015 та №016.

Ухвалою від 19.08.2014 провадження у справі №808/4751/14 зупинено до набрання законної сили рішенням у справі №808/4752/14, за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково - виробниче підприємство «Ріст» до Запорізької митниці Міндоходів України, за участі у якості третьої особи: Головного управління Міндоходів у Запорізькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що на виконання вимог чинного законодавства позивачем було надано повний пакет документів та відомостей, необхідних для митного контролю, в тому числі документ, що підтверджує країну походження товару, а саме сертифікат СТ-1. Під час здійснення митного оформлення та контролю за розмитненням товару у третьої особи були відсутні будь-які зауваження щодо порушення позивачем законодавства України, а також і щодо невірного опису товару. Проставленням відбитка печатки у відповідній графі вантажних митних декларацій, митниця підтвердила правильність та достовірність заповнених митних декларацій, що є завершальною стадією митного оформлення.

Представник відповідача та третьої особи в судове засідання з'явились, однак на фіксації судового процесу не наполягали. В письмових запереченнях зазначили, що з позовними вимогами не згодні, просили в задоволенні позову відмовити у повному обсязі, у зв'язку з наявністю порушення підприємством ТОВ «НВП «Ріст» норм міжнародної угоди від 20.11.2009, ратифікованою Законом України від 06.07.2011 № 3592-VI, а саме вимог п. 7.4 Р.7 Правил визначення країни походження товарів у Співдружності Незалежних Держав в частині гр.. 8 та гр.. 9 сертифікатів про походження товару форми СТ-1 для цілей надання режиму вільної торгівлі, що призвело до заниження податкових зобов'язань.

У зв'язку із неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, на підставі приписів ч.6 ст.12 та ч.1 ст.41 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми законодавства, оцінивши надані докази, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Відповідно до частини 7 статті 336 Митного кодексу України в редакції Закону України від 13.03.2012 №4496-УІ митний контроль здійснюється посадовими особами органів доходів і зборів шляхом проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

Згідно статті 345 Митного кодексу України документальна перевірка - це сукупність заходів, за допомогою яких органи доходів і зборів переконуються у правильності заповнення митних декларацій, декларацій митної вартості та в достовірності зазначених у них даних, законності ввезення (пересилання) товарів на митну територію України або на територію вільної митної зони, вивезення (пересилання) товарів за межі митної території України або за межі території вільної митної зони, а також своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

Документальні перевірки дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів, проводяться органами доходів і зборів з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 Податкового кодексу України.

Відповідно до ч. 3 статті 345 Митного кодексу України органи доходів і зборів мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи щодо:

правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів;

обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування, тощо.

Результати перевірки оформлюються актом (довідкою) та є підставою для самостійного визначення органом доходів і зборів суми податкового зобов'язання підприємства щодо сплати митних платежів, застосування заходів, передбачених законами України (ст. 345).

Відповідно до статті 351 Митного кодексу України предметом документальних невиїзних перевірок є дані про своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України підприємствами, а також при переміщенні товарів через митний кордон України громадянами з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств.

Відповідно до статті 351 нового Митного кодексу України документальна невиїзна перевірка проводиться у разі виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань державної митної справи, за результатами аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів, тощо.

Відповідно до пп.20.1.4 п.20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення

З урахуванням вищевикладених нормативно-правових актів органом доходів і зборів України правомірно та обґрунтовано була проведена невиїзна документальна перевірка за результатом якої встановлені порушення.

Суд вважає також, що за результатом невиїзної документальної перевірки Головним управлінням Міндоходів у Запорізькій області правомірно були виставлені податкові повідомлення.

За умови обґрунтованої підозри, що під час пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України було допущено порушення законодавства України, орган доходів і зборів України має право продовжити здійснення митного контролю, за наслідками якого донарахувати обов'язкові платежі, якщо протиправні дії декларанта спричинили їх недобір.

В той же час, пунктом 36.1 статті 36 Податкового кодексу України відповідальність за правильність обчислення та своєчасність сплати податків і зборів покладено саме на платника податків.

Узгодження платником податків податкового зобов'язання на момент митного оформлення товарів ніяким чином не впливає на можливість визначення контролюючим органом належної до сплати суми податкового зобов'язання у передбачених законом випадках.

Відповідно до статті 54 Податкового кодексу України від 02.12.10 № 2755-УІ крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо: - дані перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов'язань, визначених платником податків у митних деклараціях, тощо.

Згідно статті 58 Податкового кодексу України у разі коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.

Податкове повідомлення-рішення містить підставу для такого нарахування (зменшення) податкового зобов'язання та/або зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість; посилання на норму цього Кодексу та/або іншого закону, контроль за виконанням якого покладено на контролюючі органи, відповідно до якої був зроблений розрахунок або перерахунок грошових зобов'язань платника податків; суму грошового зобов'язання, що повинен сплатити платник податку; суму зменшеного (збільшеного) бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення результатів господарської діяльності або від'ємного значення суми податку на додану вартість; граничні строки сплати грошового зобов'язання та/або строки виправлення платником податків показників податкової звітності; попередження про наслідки несплати грошового зобов'язання або внесення виправлень до показників податкової звітності в установлений строк; граничні строки, передбачені цим Кодексом для оскарження податкового повідомлення - рішення.

Крім того, згідно п. 123.1 статті 123 Податкового кодексу України У разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов'язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування - тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Розрахована сума грошового зобов'язання щодо податкових зобов'язань з податків, що підлягають сплаті до бюджету, визначена контролюючим органом, підлягає погашенню платником податків відповідно до положень Податкового кодексу України.

Статтею 289 Митного кодексу України встановлено, що обов'язок із сплати митних платежів виникає після завершення митного оформлення товарів та їх випуску, якщо внаслідок перевірки митної декларації чи за результатами документальної перевірки орган доходів і зборів самостійно визначає платнику податків додаткові податкові зобов'язання.

Відповідно до частини другої статті 293 Митного кодексу України особа, на яку покладається обов'язок із сплати донарахованих митних платежів - податкового зобов'язання, визначеного за результатами документальної перевірки, є відповідний платник податків.

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України визначено, що обов'язком платника податків є сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно підпункту 16.1.8 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний виконувати законні вимоги контролюючих органів щодо усунення виявлених порушень законів з питань оподаткування та митної справи і підписувати акти (довідки) про проведення перевірки.

Як свідчать матеріали справи, у квітні 2014 року керуючись положеннями ч.7 ст.336, п.п. 1 п. 2 ст. 351, п.п.2 п.3 ст.345, п.1 ч.2 ст. 351 Митного кодексу України в редакції Закону України від 13.03.2012 №4495-УІ (зі змінами та доповненнями) та на виконання наказу Головного управління Міндоходів у Запорізькій області від 08.04.2014 №168 "Про проведення документальної невиїзної перевірки дотримання ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Ріст» вимог законодавства України з питань державної митної справи" проведена невиїзна документальна перевірка дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи при здійсненні митного оформлення товарів.

За результатом перевірки встановлено порушення підприємством ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Ріст» норм міжнародної Угоди від 20 листопада 2009 року, ратифікованою Законом України від 06.07.2011 №3592-VI, а саме: вимог п.7.4 Р.7 Правил в частині заповнення гр. 9 сертифікату про походження товару від 25.04.2013 № RU UA за МД від 29.04.2013 № 112050000/2013/010206 та невизнання вищевказаного сертифікату для цілей надання режиму вільної торгівлі Запорізькою митницею Міндоходів відповідно до положень п. 9.3 Розділу 9 Правил, що призвело до неправомірного (надання) отримання пільг ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Ріст», внаслідок чого виникло заниження податкового зобов'язання на загальну суму 11684,86 грн., з них ввізне мито у сумі 9737,39 грн., ПДВ у сумі 1947,47 грн.; порушення вимог п.7.4 Р.7 Правил в частині заповнення гр. 8 сертифікату про походження товару від 27.12.2013 № RU UA за МД від 30.12.2013 № 112050000/2013/035985 та RU UA від 25.04.2013 за МД від 29.04.2013 № 112050000/2013/010190 та невизнання вищевказаних сертифікатів для цілей надання режиму вільної торгівлі Запорізькою митницею Міндоходів відповідно до положень п. 9.1 Розділу 9 Правил, що призвело до неправомірного (надання) отримання пільг ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Ріст», внаслідок чого виникло заниження податкового зобов'язання на загальну суму 50085,63 грн., з них ввізне мито у сумі 41738,02 грн., ПДВ у сумі 8347,61 грн.

За результатом невиїзної документальної перевірки складено акт від №н/004/14/08-01 /.

На підставі вищезазначеного акту Головного управління Міндоходів у Запорізькій області виставлені податкові повідомлення від 15.05.2014 № 015 про донарахування ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Ріст» податкового зобов'язання по сплаті податку на додану вартість у розмірі 15442,63 грн., включаючи штрафні санкції та від 15.05.2014 року № 016 про донарахування ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Ріст» податкового зобов'язання по сплаті ввізного мита у розмірі 77213,12 грн., включаючи штрафні санкції.

Висновки яких дійшли перевіряючи ґрунтуються на наступному:

Для підтвердження країни походження товару за МД від 12.06.2013 №112050000/2013/014646 було надано сертифікат форми СТ-1 від 07.06.2013 № RU UA, виданий торгово-промисловою палатою м. Кольчугіно і Кольчугінського району Володимирської області.

У графі 9 сертифікату СТ-1 (критерій походження) заявлено літера "П" (повністю вироблено). Серед інших документів, що надавались для митного оформлення, надано лист виробника від 26.04.2013 б/н ТОВ "Завод слоистьіх пластиков" (Російська Федерація, м. Санкт-Петербург") з інформацією про використання у виробництві товару фенол формальдегідних термореактивних смол країною походження яких є Фінляндія (виробник фірма "Коtrfmills Oy").

Враховуючи, що у виробництві товару використовується іноземна сировина, даний товар не може вважатися повністю виробленим. У такому випадку при встановленні критерію походження необхідно керуватися положеннями пункту 2.4 Правил визначення країни походження товарів у Співдружності Незалежних Держав від 20.11.2009, ратифікованих Законом України від 06.07.2011 № 3592-VI "Про ратифікацію Угоди про Правила визначення країни походження товарів у Співдружності Незалежних Держав" (далі - Правила).

За встановленим фактом, керуючись положеннями пункту 6.7 Правил, на адресу торгово-промислової палати м. Кольчугіно Кольчугінського району Володимирської області (Російська Федерація) Запорізькою митницею Міндоходів направлялись запити листами від 16.07.2013 № 07.1.-02-10-24/1236, від 29.10.2013 № 07.1-02-10-24/3509.

Відповідно до положень пункту 9.3 Розділу 9 Правил "сертифікат може бути не визнаний дійсним митними органами країни ввезення в разі, якщо протягом сумарного строку 6 місяців (3 місяці з дати первинного запиту й 3 місяці з дати повторного запиту) митними органами країни ввезення не отримана відповідь стосовно запитуваного сертифіката від компетентних органів країни вивезення або країни походження товару".

У зв'язку з неотриманням на запити Запорізької митниці Міндоходів впродовж визначеного Правилами строку відповіді від торгово-промисловою палати м. Кольчугіно і Кольчугінського району Володимирської області, про що зазначено у листі Запорізької митниці Міндоходів від 18.02.2014 № 1157/19/08-70-52-02-02, Запорізька митниця Міндоходів не визнала дійсним вищевказаний сертифікат відповідно до пункту 9.3 Розділу 9 Правил.

В додатку до Заперечення до акту документальної невиїзної перевірки, наданого ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Ріст» листом від 29.04.2014 №1271 зазначено копію листа торгово-промислової палати м. Кольчугіно Кольчугінського району Володимирської області (Російська Федерація) за вих. № 6 від 01.09.2013, який офіційно Запорізькою митницею Міндоходів не отриманий (згідно листа Запорізької митниці Міндоходів від 18.02.2014 № 1157/19/08-70-52-02-02).

Крім того, у графі 8 сертифікату форми СТ-1 від 27.12.2013 № RU UA вказано наступний опис товару: «ВО-ТР-УП «Купе» п/м, ПЄ/213ср/650+50 вариант 20 (Ц:87, Т:4693, О:02) - в количестве 10000 кв.м.».

Пунктом 7.4 Р.7 Правил передбачено: «графа 8 «Опис товару». Зазначається комерційне найменування товару та інші відомості, що дозволяють провести однозначну ідентифікацію товару стосовно заявленого для цілей митного оформлення».

Таким чином у вищезазначеному сертифікаті графа 8 заповнена з порушенням вимог п. 7.4 Р.7 Правил, а саме: відомості, зазначені у графі 8 сертифікату, не дозволяють провести однозначну ідентифікацію товару стосовно декларованого у графі 31 митної декларації.

Відповідно до абз. 4 п. 9.1 Р.9 Правил «Сертифікат може бути не визнаний митними органами країни ввезення для цілей надання товарам режиму вільної торгівлі у разі, якщо відомості зазначені в сертифікаті, не відповідають декларованим або не дозволяють провести однозначної ідентифікації товару стосовно декларованого».

Листом Запорізької митниці Міндоходів від 27.03.2014 № 1634/19/08-70-52-02-01 повідомлено ГУ Міндоходів у Запорізькій області про невизнання для цілей надання товару режиму вільної торгівлі сертифікату про походження товару форми СТ-1 RU UA від 27.12.2014 відповідно до положень 9.1 Р.9 Правил.

У графі 8 сертифікату форми СТ-1 RU UA від 25.04.2013 вказано наступний опис товару: «ВО-ТР-УП «Купе» п/м, цвіт 87, тиснение 4693, ширина 1420 мм, ТУ8714-010-».

Пунктом 7.4 Р.7 Правил передбачено: «графа 8 «Опис товару». Зазначається комерційне найменування товару та інші відомості, що дозволяють провести однозначну ідентифікацію товару стосовно заявленого для цілей митного оформлення».

Таким чином у вищезазначеному сертифікаті графа 8 заповнена з порушенням вимог п. 7.4 Р.7 Правил, а саме: відомості, зазначені у графі 8 сертифікату, не дозволяють провести однозначну ідентифікацію товару стосовно декларованого у графі 31 митної декларації.

Відповідно до абз. 4 п. 9.1 Р.9 Правил «Сертифікат може бути не визнаний митними органами країни ввезення для цілей надання товарам режиму вільної торгівлі у разі, якщо відомості зазначені в сертифікаті, не відповідають декларованим або не дозволяють провести однозначної ідентифікації товару стосовно декларованого».

Листом Запорізької митниці Міндоходів від 07.04.2014 № 1855/19/08-70-52-02-01 повідомлено ГУ Міндоходів у Запорізькій області про невизнання для цілей надання товару режиму вільної торгівлі сертифікату про походження товару форми СТ-1 RU UA від 25.04.2013 відповідно до положень 9.1 Р.9 Правил.

Відповідно до пункту 5.4 Правил "Стосовно товарів, походження яких не встановлено або походження яких установлено, але при цьому стосовно їх не може бути застосований режим вільної торгівлі через відсутність необхідних для цих цілей документів, пропускаються до країни ввезення відповідно до вимог тарифного й нетарифного регулювання країни ввезення, може застосовуватися (відновлюватися) режим вільної торгівлі на митних територіях держав - учасниць Угоди за умови одержання належного посвідчення про їхнє походження (надання сертифіката форми СТ-1 та за необхідності інших документів, що підтверджують країну походження товарів) до закінчення 12 місяців з дня реєстрації митної декларації в країні ввезення (крім випадків фальсифікації сертифіката форми СТ-1)".

Таким чином, відповідно до приписів вищевказаних норм у органів доходів і зборів були всі законні підстави для здійснення митного контролю після завершення митного оформлення.

Крім того, слід зазначити, що за результатами розгляду скарги наданого ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Ріст» Міністерство доходів і зборів України в листі від 08.07.2014 № 12553/6/99-99-10-01-06-15 зазначило, що ГУ Міндоходів у Запорізькій області правомірно прийнято рішення про відмову у застосуванні режиму вільної торгівлі до товару та залишення ППР ГУ Міндоходів у Запорізькій області від 15.05.2014 №015, 016 без змін.

Враховуючи викладене вище, встановлено порушення ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Ріст» норм міжнародної Угоди від 20 листопада 2009 року, ратифікованою Законом України від 06.07.2011 №3592-УІ, а саме: вимог п.7.4 Р.7 Правил в частині заповнення гр. 9 та гр.. 8 сертифікату про походження товару форми СТ-1 для цілей надання режиму вільної торгівлі, що призвело до заниження податкових зобов'язань.

Таким чином, відповідно до приписів вищевказаних норм у органу доходів і зборів були всі законні підстави для здійснення митного контролю після завершення митного оформлення та правомірно було складено податкові повідомлення форми "Р".

З урахуванням вказаних норм суд приходить до висновку про правомірне донарахування Запорізькою митницею ввізного мита в сумі 77213,12 грн. за податковим повідомленням від 15.05.2014 № 016 та встановлення позивачу податкового зобов'язання по податку на додану вартість в сумі 15442,63 грн. за податковим повідомленням від 15.05.2014 №015.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У разі встановлення факту протиправних дій суд виносить відповідну постанову.

Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, на підставі викладеного, суд дійшов висновку, що оскаржувані дії та рішення відповідача відповідають вимогам чинного законодавства України, а тому в задоволені адміністративного позову слід відмовити у повному обсязі.

Судовій збір, сплачений позивачем, до відшкодування не присуджується.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 158-163, 186 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково - виробниче підприємство «Ріст» відмовити в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя А.В. Сіпака