Справа № 808/6380/15
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2016-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

21 січня 2016 року м. Дніпропетровськ справа № 808/6380/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Богданенка І.Ю.,

суддів: Уханенка С.А. Дадим Ю.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 04 листопада 2015 року

у справі №808/6380/15

за позовом ОСОБА_1

до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк «Форум» Ларченко Ірини Миколаївни

треті особи Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, публічне акціонерне товариство «Банк «Форум»

про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2015 року ОСОБА_1 звернувся у Запорізький окружний адміністративний суду з позовом до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк «Форум» Ларченко Ірини Миколаївни, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, публічне акціонерне товариство «Банк «Форум» про визнання незаконними та протиправними дій щодо не включення грошових вимог із стягнення заробітної плати до реєстру вимог кредиторів в другу чергу та відмову в поновленні позивача у займаній посаді; зобов'язання відповідно до вимог чинного законодавства, виплатити заробітну плату за весь час вимушеного прогулу в сумі 110898,90 гривень; зобов'язання відповідно до вимог чинного законодавства, видати наказ про поновлення на посаді та здійснити відповідний запис в трудову книжку.

Провадження у справі відкрито ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 07 вересня 2015 року.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 04 листопада 2015 року провадження у справі закрито.

Ухвала суду першої інстанції обґрунтована тим, що вирішення даної справи віднесено до юрисдикції місцевого загального суду в порядку цивільного судочинства.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу та повернути справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду - скасуванню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що закриваючи провадження у справі суд першої інстанції виходив з того, що до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій. При цьому, суд встановив, що позивач працював у комерційній організації, а не проходив публічну службу.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» установлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду, порядок виплати відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Відповідно до частини другої статті 3 цього Закону Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні. Фонд є суб'єктом управління майном, самостійно володіє, користується і розпоряджається належним майном, вчиняючи стосовно нього будь-які дії (у тому числі відчуження, передача в оренду, ліквідація), що не суперечать законодавству та меті діяльності Фонду.

Разом з тим, відповідно до пунктів 2, 5 частини другої статті 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право:

- укладати від імені банку будь-які договори (вчиняти правочини), необхідні для забезпечення операційної діяльності банку, здійснення ним банківських та інших господарських операцій, з урахуванням вимог, встановлених цим Законом;

- заявляти від імені банку позови майнового та немайнового характеру до суду, у тому числі позови про винесення рішення, відповідно до якого боржник банку має надати інформацію про свої активи.

Відповідно до статті 47 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду (кілька уповноважених осіб Фонду) визначається виконавчою дирекцією Фонду. До неї застосовуються правила та вимоги, визначені статтею 35 цього Закону. Рішення уповноваженої особи Фонду є обов'язковими для виконання працівниками банку, що ліквідується. Уповноважена особа Фонду: 1) діє без довіреності від імені банку, що ліквідується; 2) звільняє працівників банку відповідно до законодавства України про працю; 3) виконує організаційно-розпорядчі функції для реалізації процедури ліквідації банку; 4) здійснює повноваження Фонду, визначені цим Законом та делеговані їй Фондом; 5) звітує про результати своєї роботи перед виконавчою дирекцією Фонду.

Згідно зі статтею 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема:

1) спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; 2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України; 6) спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; 7) спори фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації.

Зі змісту статті 21 Кодексу законів про працю України вбачається, що трудові правовідносини - це договірні відносини між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, питання про поновлення позивача на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу вже були предметом судового розгляду в порядку цивільного судочинства у справі №334/4014/14-ц (а.с. 8-21).

Разом з цим, спірні відносини сторін в частині визнання незаконними та протиправними дій щодо не включення грошових вимог із стягнення заробітної плати до реєстру вимог кредиторів в другу чергу, які є предметом розгляду справи склалися між сторонами у зв'язку з виконанням відповідачем - суб'єктом владних повноважень управлінських функцій, делегованих Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Також, позовні вимоги про визнання незаконними та протиправними дій щодо відмови в поновленні у займаній посаді; зобов'язання видати наказ про поновлення на посаді та здійснити відповідний запис в трудову книжку не є самостійними, і з урахуванням обґрунтування їх змісту позивачем пов'язані з бездіяльністю відповідача щодо виконання судового рішення про поновлення на роботі, отже спірні відносини в цій частині вимог відповідають критерію публічно-правового спору.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо закриття провадження у справі, у зв'язку з тим, що її не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала суду скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 197, 199, 204, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 04 листопада 2015 року - скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає, оскільки не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий суддя І.Ю. Богданенко

суддя: С.А. Уханенко

суддя: Ю.М. Дадим