Справа № 813/146/16
Суддя: Сасевич Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2016-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2016 року №813/146/16

м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді Сасевича О.М.,

за участю секретаря судового засідання Чижук М.М.,

представників позивача Дегтяренка О.О., Моцяка В.Ю., Малашівського Б.Ф.,

представника відповідача Смотрича Д.В.,

представника третьої особи Тунського А.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Релігійної громади Української Автокефальної Православної Церкви м.Мостиська Львівської області до Львівської обласної державної адміністрації, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Релігійної громади Української Православної Церкви Київського Патріархату парафії Покрова Пресвятої Богородиці у м.Мостиська Львівської області про визнання протиправним та скасування розпорядження, -

В С Т А Н О В И В :

22.01.2016 року на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Релігійної громади Української Автокефальної Православної Церкви м.Мостиська Львівської області до Львівської обласної державної адміністрації, за участю третьої особи - Релігійної громади Української Православної Церкви Київського Патріархату парафії Покрова Пресвятої Богородиці у м.Мостиська Львівської області про визнання протиправним та скасування розпорядження голови Львівської обласної державної адміністрації №875/0/5-15 від 30.12.2015 року «Про статут релігійної громади».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що оспорюваним рішенням було зареєстровано в новій редакції статут Релігійної громади Української Православної Церкви Київського Патріархату парафії Покрова Пресвятої Богородиці у м.Мостиська Львівської області (), й нова редакція статуту передбачає, що ця громада є правонаступником Релігійної громади Української Православної Церкви Київського Патріархату в м.Мостиська Львівської області ().

Проте, позивач вказує на те, що вже упродовж тривалого часу існують суперечки між релігійними групами м.Мостиська щодо їх підпорядкування (Українській Автокефальній Православній Церкві чи Українській Православній Церкві Київського Патріархату), внесення змін до установчих документів існуючих релігійних громад, зміни найменувань таких осіб, а також спори щодо володіння та належності храму тощо.

Зокрема, у провадженні судів перебувала адміністративна справа №813/801/15, яка була порушена за позовом Релігійної громади Української Автокефальної Православної Церкви м.Мостиська Львівської області у т.ч. із вимогами про внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відомостей про юридичну особу з кодом , змінивши її найменування з «Релігійна громада Української Православної Церкви - Київський патріархат в місті Мостиська Львівської області» на «Релігійна громада Української Автокефальної православної церкви парафії Вознесіння Господнього м.Мостиська Львівської області», найменування підписанта й керівника, її місцезнаходження. Тобто, вирішення даного спору спрямоване на те, щоби таким чином закріпити офіційне визнання юридичної особи з кодом як релігійної громади, підпорядкованої саме Українській Автокефальній Православній Церкві, з відповідними наслідками.

Окрім того, у провадженні Львівського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа №813/5156/15 за позовом Релігійної громади Української Автокефальної Православної Церкви м.Мостиська Львівської області у т.ч. із вимогами про визнання протиправними і скасування дій державного реєстратора щодо внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відомостей про припинення юридичної особи з кодом та її злиття з юридичною особою з кодом і утворення Релігійної громади Української Православної Церкви Київського Патріархату парафії Покрова Пресвятої Богородиці м.Мостиська Львівської області.

У зв'язку з чим, позивач зазначає, що приймаючи оспорюване рішення про затвердження змін до статуту релігійної громади Української Православної Церкви Київського Патріархату (юридичної особи) з кодом , за змістом яких вона нібито стає правонаступником релігійної громади (юридичної особи) з кодом , котра насправді відноситься до Української Автокефальної Православної Церкви й підпорядковується саме їй, відповідач не взяв до уваги існуючі конфлікти між двома релігійними групами, не врахував рішення судів з даного приводу, й таким чином призвів до загострення існуючого конфлікту, а не до його вирішення.

Більш того, позивач акцентує увагу на тому, що ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 21.09.2015 року в справі №813/5156/15 було задоволено клопотання Релігійної громади Української Автокефальної Православної Церкви м. Мостиська Львівської області про забезпечення позову.

Відповідно до цієї ухвали, було заборонено до вирішення справи по суті реєстраційній службі Мостиського районного управління юстиції Львівської області та іншим посадовим особам, які відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб і фізичних осіб-підприємців» здійснюють державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, вчиняти дії по внесенню змін у відомості про юридичну особу з кодом , у т.ч. проводити державну реєстрацію змін до установчих документів, припинення юридичної особи шляхом реорганізації або ліквідації, вносити записи про зміну місця находження, найменування юридичної особи, керівника юридичної особи, засновників (учасників) юридичної особи та інші записи і реєстраційні дії, передбачені Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб і фізичних осіб-підприємців», а також вносити відомості про юридичну особу, що пов'язані зі злиттям юридичної особи з кодом з юридичною особою з кодом і утворення Релігійної громади Української Православної Церкви Київського Патріархату парафії Покрова Пресвятої Богородиці м.Мостиська Львівської області, у т.ч. проводити державну реєстрацію змін до установчих документів, припинення юридичної особи шляхом реорганізації або ліквідації, вносити записи про зміну місця находження, найменування юридичної особи, керівника юридичної особи, засновників (учасників) юридичної особи та інші записи і реєстраційні дії, передбачені Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб і фізичних осіб-підприємців».

Таким чином, на переконання позивача, зареєструвавши 30.12.2015 року зміни до статуту юридичної особи з кодом , що мало місце за оспорюваним розпорядженням, відповідач діяв усупереч забороні, встановленій 21.09.2015 року Львівським окружним адміністративним судом ухвалою про заходи забезпечення позову в справі №813/5156/15, яка набрала чинності після її перегляду 10.12.2015 року судом апеляційної інстанції, який своєю ухвалою залишив без змін ухвалу суду першої інстанції.

У зв'язку з чим, Релігійна громада Української Автокефальної Православної Церкви м.Мостиська Львівської області вважає, що розпорядження голови Львівської обласної державної адміністрації №875/0/5-15 від 30.12.2015 року «Про статут релігійної громади» є безумовно протиправним, а тому підлягає скасуванню.

Ухвалами судді від 25.01.2016 року у даній адміністративній справі було відкрито провадження, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

На заперечення позовних вимог відповідачем було подано заперечення на позовну заяву від 22.02.2016 року.

У таких запереченнях відповідач зазначає, що чинним законодавством України на обласні державні адміністрації покладено обов'язок із реєстрації статутів релігійних громад.

Відповідач акцентує увагу на тому, що заявником було подано до Львівської обласної державної адміністрації всі необхідні та передбачені законом документи для внесення змін до статуту та їх реєстрації адміністрацією, а також не існувало правових підстав для відмови у реєстрації таких змін, відтак Львівська обласна державна адміністрація зобов'язана була провести їх реєстрацію, позаяк для інших дій не було підстав і вони не були би правомірними.

Зокрема, відповідач вказує, що Релігійною громадою Української Православної Церкви Київського Патріархату парафії Покрова Пресвятої Богородиці у м.Мостиська Львівської області () було подано протокол загальних зборів релігійної громади з кодом від 26.04.2015 року про її реорганізацію шляхом приєднання до релігійної громади з кодом , витяг із Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців стосовно юридичної особи (релігійної громади) з кодом , що містить запис про державну реєстрацію її припинення та дані про юридичну особу-правонаступника - релігійну громаду з кодом , повідомлення державного реєстратора про припинення юридичної особи (релігійної громади) з кодом , що в сукупності підтверджує обґрунтованість і правомірність змін щодо правонаступництва, які вносилися до статуту. А також, заявником було подано протокол загальних зборів релігійної громади з кодом від 12.07.2015 року про внесення змін до статуту, заяву про внесення змін у статут, сам статут, документи, що підтверджують право власності на майно тощо.

З огляду на вказане, відповідачем було правомірно здійснено реєстрацію змін до статуту Релігійної громади Української Православної Церкви Київського Патріархату парафії Покрова Пресвятої Богородиці у м.Мостиська Львівської області () та викладено її статут у новій редакції, як про це клопотала релігійна громада, про що й було видано оспорюване розпорядження.

Щодо нібито існування заборони для вчинення таких дій зі сторони Львівської обласної державної адміністрації відповідач зазначає, що в ухвалі про забезпечення позову Львівського окружного адміністративного суду від 21.09.2015 року в справі №813/5156/15 чітко вказано, що встановлені нею обмеження поширюються на реєстраційну службу Мостиського районного управління юстиції Львівської області та інших посадових осіб, які відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб і фізичних осіб-підприємців» здійснюють державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Проте, Львівська обласна державна адміністрація у даному випадку не відноситься до таких суб'єктів, оскільки здійснює реєстрацію статуту релігійної громади, відповідно до Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» і не провадить таким чином державної реєстрації юридичних осіб чи фізичних осіб-підприємців.

Ураховуючи наведене, відповідач стверджує, що його дії були в повній мірі законними, а відтак, спірне розпорядження голови Львівської обласної державної адміністрації №875/0/5-15 від 30.12.2015 року «Про статут релігійної громади» є правомірним і не підлягає скасуванню.

Третьою особою - Релігійною громадою Української Православної Церкви Київського Патріархату парафії Покрова Пресвятої Богородиці у м.Мостиська Львівської області - 02.03.2016 року також було подано до суду заперечення на адміністративний позов.

У таких запереченнях третя особа заявляє про безпідставність і необґрунтованість вимог позивача, заявлених у даній справі.

Так, третя особа підкреслює, що Львівська обласна державна адміністрація не відноситься до суб'єктів, яких стосуються заборони й обмеження, встановлені ухвалою Львівського окружного адміністративного суду про забезпечення позову від 21.09.2015 року в справі №813/5156/15, а відтак, вона була вправі проводити реєстрацію змін до статуту релігійної організації.

При цьому, зважаючи на те, що зміни до статуту Релігійної громади Української Православної Церкви Київського Патріархату парафії Покрова Пресвятої Богородиці у м.Мостиська Львівської області () були прийняті в порядку, визначеному чинним законодавством, відповідач правомірно здійснив реєстрацію статуту в новій редакції з урахуванням таких змін, що випливає з норм і приписів Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації».

А тому, третя особа вважає оскаржуване розпорядження голови Львівської обласної державної адміністрації №875/0/5-15 від 30.12.2015 року «Про статут релігійної громади» правомірним і таким, що не підлягає скасуванню.

Окрім того, третя особа стверджує про те, що спірним розпорядженням жодним чином не порушуються права чи інтереси позивача, позаяк такий акт стосується виключно Релігійної громади Української Православної Церкви Київського Патріархату парафії Покрова Пресвятої Богородиці у м.Мостиська Львівської області (), до якої позивач не має жодного правового стосунку.

У зв'язку з чим, третя особа вважає, що Релігійна громада Української Автокефальної Православної Церкви м.Мостиська Львівської області не має права звертатися до суду з вимогами щодо визнання протиправним та скасування розпорядження голови Львівської обласної державної адміністрації №875/0/5-15 від 30.12.2015 року.

У судових засіданнях представники позивача позовні вимоги підтримали, надали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, а також просили суд позов задовольнити повністю.

Представник відповідача проти позову заперечив, надав пояснення, аналогічні викладеним у запереченнях, додатково наголосив на правомірності спірного розпорядження голови Львівської обласної державної адміністрації №875/0/5-15 від 30.12.2015 року «Про статут релігійної громади», оскільки, на його думку, воно прийняте в повній відповідності з нормами чинного законодавства України та просив суд у позові відмовити повністю.

Представник третьої особи проти позову заперечив, надав пояснення, аналогічні викладеним у запереченнях та просив у позові відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, третьої особи, розглянувши і дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 30.12.2015 року головою Львівської обласної державної адміністрації було прийнято розпорядження №875/0/5-15 «Про статут релігійної громади».

Відповідно до вступної частини цього розпорядження, воно було прийнято згідно зі ст.14 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації», враховуючи документи, подані релігійною громадою, зокрема, витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців за №20914250 стосовно юридичної особи - релігійної громади з кодом , що містить запис про державну реєстрацію припинення цієї юридичної особи від 08.07.2015 року №3000395, який внесено на підставі рішення засновників, а також дані про юридичну особу-правонаступника - релігійну громаду з ідентифікаційним кодом 34736320.

Згідно з п.1 розпорядження №875/0/5-15, було вирішено зареєструвати зміни до статуту Релігійної громади Української Православної Церкви Київського Патріархату парафії Покрова Пресвятої Богородиці у м.Мостиська Львівської області (статут зареєстровано розпорядженням голови Львівської обласної державної адміністрації від 14.11.2006 року №1161, статут у новій редакції зареєстровано розпорядженням голови Львівської обласної державної адміністрації від 19.01.2015 року №15/0/5-15), виклавши статут у новій редакції.

Відтак, спірним розпорядженням було зареєстровано зміни у статуті Релігійної громади Української Православної Церкви Київського Патріархату парафії Покрова Пресвятої Богородиці у м.Мостиська Львівської області з кодом , шляхом викладення його в новій редакції.

Також, як вбачається з матеріалів справи, на виконання розпорядження №875/0/5-15 на статуті Релігійної громади Української Православної Церкви Київського Патріархату парафії Покрова Пресвятої Богородиці у м.Мостиська Львівської області було проставлено відповідну відмітку про його реєстрацію в новій редакції.

Як випливає з матеріалів позову в цій справі, позивач - Релігійна громада Української Автокефальної Православної Церкви м.Мостиська Львівської області () не погоджується з проведенням реєстрації змін до статуту третьої особи - Релігійної громади Української Православної Церкви Київського Патріархату парафії Покрова Пресвятої Богородиці у м.Мостиська Львівської області (), якими до статуту було внесено положення про правонаступництво за іншою юридичною особою - Релігійною громадою Української Православної Церкви Київського Патріархату в м.Мостиська Львівської області ().

У зв'язку з чим, беручи до уваги наведені вище твердження третьої особи про безпідставність звернення позивача з таким позовом, суд відзначає наступне.

Статтею 55 Конституції України визначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. При цьому, таке право, відповідно до норми ст.64 Конституції України, не може бути обмеженим. Відтак, будь-якій особі гарантоване державою право оскаржити в суді рішення, дії чи бездіяльність будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, якщо особа вважає, що такі рішення, дія чи бездіяльність порушують або ущемляють її права і свободи чи перешкоджають їх здійсненню, а тому потребують правового захисту в суді. Зазначене відповідає правовим висновкам Конституційного Суду України, викладеним, зокрема, в рішеннях №6-зп від 25.11.1997 року, №9-зп від 25.12.1997 року, №19-рп/2011 від 14.12.2011 року.

Згідно ч.1 ст.6 Кодексу адміністративного суду України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Окрім того, відповідно до норм ст.2, ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

Із наведених норм права випливає, що позивач на власний розсуд визначає чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач вважає, що оспорюване ним розпорядження голови Львівської обласної державної адміністрації №875/0/5-15 від 30.12.2015 року «Про статут релігійної громади» порушує його права й інтереси, які, зокрема, були забезпечені ухвалою Львівського окружного адміністративного суду про забезпечення позову від 21.09.2015 року в справі №813/5156/15, а також таке розпорядження порушує його права й інтереси, оскільки стосується релігійної громади з кодом , питання щодо підпорядкування якої відповідно до волі віруючих різним патріархатам, належності майна тощо було предметом судових розглядів (у т.ч. в справі №813/801/15).

Таким чином, суд приходить до висновку, що в даному випадку позивач дійсно вважає й оцінює оспорюване рішення як таке, що порушує його права й інтереси, і така його оцінка відповідає об'єктивним обставинам справи, відтак, звертаючись до адміністративного суду з цим позовом позивач скористався гарантованим правом на звернення за захистом прав та інтересів від протиправних дій суб'єкта владних повноважень, яке підлягає вирішенню судом, відповідно до заявлених вимог і спрямоване на виконання завдань адміністративного судочинства.

Як випливає зі змісту заявленого адміністративного позову, цей спір виник у процесі й унаслідок здійснення суб'єктом владних повноважень - Львівською обласною державною адміністрацією управлінських повноважень при реєстрації змін до статуту релігійної громади.

У зв'язку з чим, суд відзначає, що правовідносини, пов'язані зі свободою совісті і діяльністю релігійних організацій, регулюються нормами Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації».

Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації», релігійними організаціями в Україні є релігійні громади, управління і центри, монастирі, релігійні братства, місіонерські товариства (місії), духовні навчальні заклади, а також об'єднання, що складаються з вищезазначених релігійних організацій. Релігійні об'єднання представляються своїми центрами (управліннями).

Статтею 12 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» установлено, що статут (положення) релігійної організації, який відповідно до цивільного законодавства визначає її правоздатність, підлягає реєстрації у порядку, встановленому ст.14 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації».

Статут (положення) релігійної організації приймається на загальних зборах віруючих громадян або на релігійних з'їздах, конференціях.

Статут (положення) релігійної організації повинен містити відомості про:

1)вид релігійної організації, її віросповідну приналежність і місцезнаходження;

2)місце релігійної організації в організаційній структурі релігійного об'єднання;

3)майновий стан релігійної організації;

4)права релігійної організації на заснування підприємств, засобів масової інформації, інших релігійних організацій, створення навчальних закладів;

5)порядок внесення змін і доповнень до статуту (положення) релігійної організації;

6)порядок вирішення майнових та інших питань у разі припинення діяльності релігійної організації.

Статут (положення) може містити й інші відомості, пов'язані з особливостями діяльності даної релігійної організації.

Статут (положення) релігійної організації не повинен суперечити чинному законодавству.

Документи, які визначають віросповідну діяльність, вирішують інші внутрішні питання релігійної організації, не підлягають реєстрації в державних органах.

Статтею 14 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» визначено порядок реєстрації статутів (положень) релігійних організацій.

Так, для реєстрації статуту (положення) релігійної громади громадяни в кількості не менше десяти чоловік, які утворили її і досягли 18-річного віку, подають заяву та статут (положення) на реєстрацію до обласної, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, а в Автономній Республіці Крим - до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Релігійні центри, управління, монастирі, релігійні братства, місії та духовні навчальні заклади подають на реєстрацію статут (положення) до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері релігії.

Орган, який здійснює реєстрацію, в місячний термін розглядає заяву, статут (положення) релігійної організації, приймає відповідне рішення і не пізніш як у десятиденний термін письмово повідомляє про нього заявникам.

У необхідних випадках орган, який здійснює реєстрацію статутів (положень) релігійних організацій, може зажадати висновок місцевої державної адміністрації, виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, а також спеціалістів. У цьому разі рішення про реєстрацію статутів (положень) релігійних організацій приймається у тримісячний термін.

Перевищення встановленого цим Законом терміну прийняття рішень про реєстрацію статутів (положень) релігійних організацій може бути оскаржено в суд у порядку, передбаченому цивільним процесуальним законодавством України.

Зміни і доповнення статутів (положень) релігійних організацій підлягають реєстрації в тому ж порядку і в ті ж терміни, що і реєстрація статутів (положень).

У разі необхідності в розгляді питання про реєстрацію статуту (положення) можуть брати участь з дорадчим голосом представники релігійної організації.

Отже, чинним законодавством України в сфері свободи совісті й віросповідань регламентовано обов'язок із здійснення реєстрації статутів релігійних організацій, до яких відносяться в т.ч. релігійні громади, і обумовлено порядок проведення такої реєстрації.

Одночасно з цим, як передбачено ст.13 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації», норми якого регулюють відносини, що виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, їхньої символіки (у випадках, передбачених законом), громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб-підприємців, релігійні організації визнається юридичною особою з дня її державної реєстрації.

Тобто для набуття такими організаціями прав юридичної особи слід також пройти державну реєстрацію в порядку, визначеному чинним законодавством - Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», та керуватися його нормами і в подальшому (зокрема, при внесенні змін до установчих документів та ін.).

Ураховуючи зазначене вище, суд резюмує, що установчий документ юридичної особи релігійної організації, тобто її статут, підлягає реєстрації в порядку, визначеному нормами Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації», відповідним органом державної влади - обласною, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері релігії. А крім того, релігійна організація як і будь-яка інша юридична особа підлягає реєстрації в порядку, який регулюється нормами Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», та на неї як і на інші юридичні особи поширюються норми цього закону, в т.ч. і в частині реєстрації змін до відомостей про таку особу тощо.

Виходячи з наведеного, суд критично оцінює доводи позивача щодо протиправності оспорюваного рішення з огляду на вжиті судом заходи по забезпеченню позову в справі №813/5156/15 і погоджується в цій частині зі запереченнями відповідача та третьої особи.

Так, як уже було зазначено вище, ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 21.09.2015 року в справі №813/5156/15 було вжито певні заходи забезпечення позову, шляхом заборони вчиняти певні дії. При цьому, як випливає зі змісту резолютивної частини ухвали від 21.09.2015 року в справі №813/5156/15, такі заходи стосуються дій, учинюваних:

1)реєстраційною службою Мостиського районного управління юстиції Львівської області або ж

2)іншими посадовими особами, які відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб і фізичних осіб-підприємців» здійснюють державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Однак, голова Львівської обласної державної адміністрації, приймаючи розпорядження про реєстрацію змін та доповнень до статуту релігійної громади, не діє відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб і фізичних осіб-підприємців» і не проводить державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Повноваження щодо реєстрації статуту релігійної організації надані адміністрації іншим нормативним актом - Законом України «Про свободу совісті та релігійні організації», з метою дотримання при створенні й діяльності релігійної організації вимог чинного законодавства України.

Отже, в цьому випадку відповідач не відноситься до кола суб'єктів, яким ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 21.09.2015 року в справі №813/5156/15 було заборонено вчиняти певні дії, а відтак, покликання позивача на вжиті судом заходи забезпечення позову в цьому конкретному випадку є безпідставним, позаяк на Львівську обласну державну адміністрацію відповідна заборона не поширюється.

Як вбачається з матеріалів справи, керуючись наведеними вище приписами Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» щодо реєстрації статуту релігійної організації (змін, доповнень до нього), Львівській обласній державній адміністрації було подано Релігійною громадою Української Православної Церкви Київського Патріархату парафії Покрова Пресвятої Богородиці у м.Мостиська Львівської області () документи для проведення державної реєстрації статуту такої громади в новій редакції.

А саме, з доповненням статуту релігійної громади пунктом 1.5 наступного змісту: «Релігійна громада Української Православної Церкви Київського Патріархату парафії Покрова Пресвятої Богородиці у м.Мостиська Львівської області () є правонаступником релігійної громади Української Православної Церкви Київського Патріархату в м.Мостиська Львівської області ()».

У заяві на проведення реєстрації змін до статуту вказується, що такі дії вчиняються відповідно до рішення загальних парафіяльних зборів Релігійної громади Української Православної Церкви Київського Патріархату парафії Покрова Пресвятої Богородиці у м.Мостиська Львівської області від 12.07.2015 року.

Суд відзначає, що згідно з п.6.1 статуту Релігійної громади Української Православної Церкви Київського Патріархату парафії Покрова Пресвятої Богородиці у м.Мостиська Львівської області, зареєстрованого розпорядженням голови Львівської обласної державної адміністрації від 14.11.2006 року №1161, у новій редакції зареєстровано розпорядженням голови Львівської обласної державної адміністрації від 19.01.2015 року №15/0/5-15, право внесення змін і доповнень до даного статуту мають парафіяльні збори в тому ж порядку і в той термін, що і реєстрація статуту згідно із ст.14 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації».

Отже, саме рішення парафіяльних зборів є правомірною підставою для внесення змін чи доповнень до статуту релігійної громади.

Як вбачається з матеріалів справи, рішення про внесення змін до статуту Релігійної громади Української Православної Церкви Київського Патріархату парафії Покрова Пресвятої Богородиці у м.Мостиська Львівської області було прийнято відповідними парафіяльними зборами, які відбулися 12.07.2015 року, що засвідчується протоколом таких зборів.

При цьому, суд звертає увагу на те, що хоча в найменуванні протоколу від 12.07.2015 року вказується про документування ним рішень загальних парафіяльних зборів Релігійної громади Української Православної Церкви Київського Патріархату у м.Мостиська Львівської області, а не Релігійної громади Української Православної Церкви Київського Патріархату парафії Покрова Пресвятої Богородиці у м.Мостиська Львівської області, проте суд оцінює це як описку, оскільки зі змісту протоколу вбачається, що він був прийнятим органом управління саме Релігійної громади Української Православної Церкви Київського Патріархату парафії Покрова Пресвятої Богородиці у м.Мостиська Львівської області, спрямований на вирішення питань діяльності цієї громади, а також такий протокол засвідчений печаткою останньої.

Із копії протоколу загальних парафіяльних зборів від 12.07.2015 року щодо внесення змін до статуту Релігійної громади Української Православної Церкви Київського Патріархату парафії Покрова Пресвятої Богородиці у м.Мостиська Львівської області випливає, що цими зборами в частині змін діючого статуту було прийнято рішення виключно про доповнення його єдиним пунктом.

А саме, парафіяльні збори вирішили доповнити статут пунктом 1.5 у редакції «Релігійна громада Української Православної Церкви Київського Патріархату парафії Покрова Пресвятої Богородиці м.Мостиська Львівської області () є правонаступником релігійної громади Української Православної Церкви Київського Патріархату в м.Мостиська Львівської області ()», шляхом викладення статуту в новій редакції.

При цьому, суд відзначає, що питання щодо внесення інших змін чи доповнень до статуту Релігійної громади Української Православної Церкви Київського Патріархату парафії Покрова Пресвятої Богородиці у м.Мостиська Львівської області (окрім вказаних вище) загальними парафіяльними зборами 12.07.2015 року не розглядалися та рішення з таких питань не приймалися.

Відповідно до наведеного вище рішення загальних парафіяльних зборів від 12.07.2015 року, голові Львівської обласної державної адміністрації було подано відповідну заяву від 12.07.2015 року про реєстрацію статуту релігійної громади в новій редакції з доповненням пунктом 1.5 «Релігійна громада Української Православної Церкви Київського Патріархату парафії Покрова Пресвятої Богородиці м.Мостиська Львівської області () є правонаступником релігійної громади Української Православної Церкви Київського Патріархату в м.Мостиська Львівської області ()».

Така заява підписана десятьма членами Парафіяльної ради відповідної релігійної громади, склад якої був затверджений тим же рішенням загальних парафіяльних зборів від 12.07.2015 року. І таке звернення відповідає приписам ст.14 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації», положенням статуту Релігійної громади Української Православної Церкви Київського Патріархату парафії Покрова Пресвятої Богородиці м.Мостиська Львівської області та правовій позиції Верховного Суду України, яку він виклав у постанові від 10.11.2009 року в справі №09/221, вказавши, що звернутися до органу державної влади для реєстрації відповідних змін від імені релігійної організації має право Парафіяльна рада.

При цьому, суд знову ж відзначає, що заявники не клопотали про внесення інших змін чи доповнень до статуту Релігійної громади Української Православної Церкви Київського Патріархату парафії Покрова Пресвятої Богородиці у м.Мостиська Львівської області, окрім тих, які конкретно зазначені в заяві від 12.07.2015 року (тобто крім доповнення його новим п.1.5).

Проте, як вбачається з порівняння змісту статуту Релігійної громади Української Православної Церкви Київського Патріархату парафії Покрова Пресвятої Богородиці у м.Мостиська Львівської області, зареєстрованого у новій редакції розпорядженням голови Львівської обласної державної адміністрації від 19.01.2015 року №15/0/5-15 (тобто в редакції до реєстрації 30.12.2015 року змін до нього), зі змістом статуту цієї ж громади в редакції, зареєстрованого згідно оспорюваного розпорядження голови Львівської обласної державної адміністрації від 30.12.2015 року №875/0/5-15, редакції статутів не відповідають одна одній, із урахуванням доповнень, відповідно до рішення парафіяльних зборів релігійної громади від 12.07.2015 року, тобто містять зміни, які не приймалися парафіяльними зборами релігійної громади.

А зокрема, крім доповнення статті 1 «Загальні положення» статуту пунктом 1.5, як це й вирішили парафіяльні збори релігійної громади, також було змінено нумерацію цієї статті - введено пункт 1.4, який у попередній редакції відсутній, і відповідно змінено нумерацію пунктів 1.2, 1.3 на пункти 1.3 і 1.4. У пункті 1.1 статуту фразу про те, що парафія є «неприбутковою релігійною організацією» замінено фразою про те, що вона є «релігійною організацією», тобто виключено слово «неприбутковою». А в пункті 1.2 статуту виключено словосполучення «на прохання віруючих» в частині підстав призначення настоятеля парафії правлячим архієреєм. Окрім того, в пункті 5.21 статуту замінено словосполучення «щорічна інвентаризація» на «дворічна інвентаризація», таким чином змінено періодичність проведення інвентаризації та змінено відповідні повноваження ревізійної комісії релігійної громади щодо її здійснення (раз у два роки, замість щороку).

При цьому, як вже суд відзначав вище, всі окреслені вище зміни до статуту Релігійної громади Української Православної Церкви Київського Патріархату парафії Покрова Пресвятої Богородиці у м.Мостиська Львівської області (крім доповнення статуту пунктом 1.5) були внесені до нього без прийняття відповідного рішення повноважним органом - парафіяльними зборами релігійної громади та без подання відповідної заяви про реєстрацію статуту з цими конкретними змінами.

У зв'язку з цим, суд відзначає, що зміни чи доповнення, які вносяться до статуту повинні повно й безумовно відповідати рішенню компетентного органу управління юридичної особи, тобто того органу, який уповноважений на вирішення цих питань законом та установчими документами такої юридичної особи.

Відтак, зважаючи на те, що парафіяльними зборами релігійної громади було прийняте рішення виключно про доповнення статуту пунктом 1.5 та викладення в зв'язку з цим статуту в новій редакції, і лише про внесення таких змін клопотали особи, що зверталися до відповідача з відповідною заявою про реєстрацію статуту в новій редакції, то відповідно нова редакція статуту повинна містити лише ті зміни чи доповнення, про внесення яких було прийнято належне рішення, а в усіх інших положеннях нова редакція статуту повинна залишатися недоторканою та незмінною.

У цьому контексті суд також відзначає, що зі змісту п.146 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Свято-Михайлівська парафія проти України» випливає, що релігійні організації повинні вільно регулювати свою поведінку та вільно вести свої справи, а рішення релігійної організації про внесення змін до статуту лежать в площині приватного права та не мають бути об'єктом втручання з боку органів державної влади.

У той же час, затвердження Львівською обласною державною адміністрацією статуту релігійної громади з окремими змінами, котрі були внесені без рішення повноваженого органу та без відповідної заяви від релігійної громади про реєстрацію таких конкретних змін, свідчить про втручання в компетенцію особи приватного права - релігійної громади щодо вирішення питань внесення змін до статуту, які є її виключною компетенцією. А також, невідповідність редакції статуту релігійної громади, яка була затверджена спірним розпорядженням, волевиявленню компетентного органу управління цієї релігійної громади є свідченням невідповідності положень такого статуту нормам чинного законодавства, що відповідно до положень ст.ст.12, 15 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» перешкоджає реєстрації такого статуту.

Отже, розпорядження голови Львівської обласної державної адміністрації, яким зареєстровано статут у новій редакції зі змінами, питання щодо внесення котрих не вирішувалося повноважним органом релігійної громади і про внесення яких повноважні особи не зверталися зі заявою до органу виконавчої влади, очевидно не відповідає приписам чинного законодавства України, а тому є протиправним.

Окрім того, суд також приходить до висновку, що реєстрація 30.12.2015 року змін до статуту Релігійної громади Української Православної Церкви Київського Патріархату парафії Покрова Пресвятої Богородиці у м.Мостиська Львівської області щодо правонаступництва за юридичною особою з кодом , є протиправною й із огляду на відсутність доказів завершення процесу приєднання юридичної особи з кодом до юридичної особи з кодом , а відтак, і правонаступництва, яке наступає внаслідок цього.

У даному контексті суд звертає увагу на те, що зміни до статуту Релігійної громади Української Православної Церкви Київського Патріархату парафії Покрова Пресвятої Богородиці у м.Мостиська Львівської області () щодо правонаступництва за Релігійною громадою Української Православної Церкви Київського Патріархату в м.Мостиська Львівської області (), були мотивовані припиненням такої юридичної особи з кодом унаслідок реорганізації, шляхом приєднання до юридичної особи з кодом .

Як на обґрунтування здійснення такого приєднання відповідач і третя особа посилаються, зокрема, на протокол загальних парафіяльних зборів релігійної громади Української Православної Церкви Київського Патріархату в м.Мостиська Львівської області від 26.04.2015 року, якими було вирішено реорганізуватися, шляхом приєднання до релігійної громади з кодом . А також покликаються на витяг із Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців №20914250 від 22.07.2015 року стосовно юридичної особи (релігійної громади) з кодом (тобто тієї, яка припиняється), що містить запис №3000395 від 08.07.2015 року про державну реєстрацію припинення цієї юридичної особи, та дані про юридичну особу-правонаступника - Релігійну громаду Української Православної Церкви Київського Патріархату парафії Покрова Пресвятої Богородиці у м.Мостиська Львівської області з кодом .

Проте, такі докази не можуть бути належним підтвердженням завершення процесу приєднання однієї юридичної особи до іншої, позаяк, відповідно до ч.6 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», приєднання вважається завершеним з дати державної реєстрації змін до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі, щодо правонаступництва юридичної особи, до якої приєднуються.

Відтак, приєднання Релігійної громади Української Православної Церкви Київського Патріархату в м.Мостиська Львівської області () до Релігійної громади Української Православної Церкви Київського Патріархату парафії Покрова Пресвятої Богородиці у м.Мостиська Львівської області () може вважатися завершеним саме з дати державної реєстрації змін до відомостей Релігійної громади Української Православної Церкви Київського Патріархату парафії Покрова Пресвятої Богородиці у м.Мостиська Львівської області () про її правонаступництво за Релігійною громадою Української Православної Церкви Київського Патріархату в м.Мостиська Львівської області ().

Однак, відповідачем не доведено факту завершення приєднання Релігійної громади Української Православної Церкви Київського Патріархату в м.Мостиська Львівської області () до Релігійної громади Української Православної Церкви Київського Патріархату парафії Покрова Пресвятої Богородиці у м.Мостиська Львівської області (), не подано підтвердження факту внесення відповідних змін до відомостей у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Релігійної громади Української Православної Церкви Київського Патріархату парафії Покрова Пресвятої Богородиці у м.Мостиська Львівської області (). Як вбачається з матеріалів справи, відомості з Єдиного державного реєстру щодо юридичної особи, до якої приєднується інша особа, про правонаступництво також і не подавалися суб'єкту владних повноважень при здійсненні реєстрації змін у статуті щодо правонаступництва, а лише надавалися відомості з Єдиного державного реєстру щодо юридичної особи, яка припинялася.

Більш того, у матеріалах справи наявні витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців №21738929 від 29.02.2016 року, який наданий за запитом №21738929 від 29.02.2016 року, і витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців без номера, який наданий за запитом №21738251 від 29.02.2016 року, щодо Релігійної громади Української Православної Церкви Київського Патріархату парафії Покрова Пресвятої Богородиці у м.Мостиська Львівської області ().

Як вбачається з таких витягів, станом на 29.02.2016 року в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відсутні відомості про правонаступництво Релігійної громади Української Православної Церкви Київського Патріархату парафії Покрова Пресвятої Богородиці у м.Мостиська Львівської області () за якими-небудь іншими юридичними особами, у т.ч. і за Релігійною громадою Української Православної Церкви Київського Патріархату в м.Мостиська Львівської області ().

Отже, процес приєднання Релігійної громади Української Православної Церкви Київського Патріархату в м.Мостиська Львівської області () до Релігійної громади Української Православної Церкви Київського Патріархату парафії Покрова Пресвятої Богородиці у м.Мостиська Львівської області () не може вважатися завершеним, оскільки до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, не внесені зміни змін до щодо правонаступництва юридичної особи, до якої приєднуються (до особи з кодом ).

Таким чином, унесення до статуту юридичної особи відомостей про обставини, які ще не настали, є необґрунтованим, такі положення статуту суперечать існуючим правовідносинам і нормам чинного законодавства, а отже, реєстрація відповідних змін суб'єктом владних повноважень є протиправною.

Ураховуючи все наведене вище, суд приходить до обґрунтованого висновку, що розпорядження Львівської обласної державної адміністрації №875/0/5-15 від 30.12.2015 року «Про статут релігійної громади», яким було зареєстровано зміни до статуту Релігійної громади Української Православної Церкви Київського Патріархату парафії Покрова Пресвятої Богородиці у м.Мостиська Львівської області, суперечить нормам чинного законодавства України і є протиправним. Суд звертає увагу на те, що виходячи з норм Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» (зокрема ст.ст.12, 15) обов'язковою умовою для здійснення реєстрації статуту релігійної організації є його відповідність чинному законодавству. А тому, відповідний суб'єкт владних повноважень, здійснюючи свою функцію як особа, що провадить реєстрацію статуту релігійної організації, повинен аналізувати положення статуту, з урахуванням усіх необхідних документів, щоби виключити можливість проведення реєстрації статуту, що не відповідає чи не в повній мірі відповідає наведеним вище вимогам, чого в даному випадку зроблено не було й що потягнуло за собою безпідставну реєстрацію змін до статуту релігійної громади за оспорюваним рішенням.

У відповідності до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. При цьому, суд наголошує на необхідності дотримуватися й позиції, висловленої у рішенні Європейського суду з прав людини у п.53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», згідно якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумними сумнівом».

Наведені ж Львівською обласною державною адміністрацією аргументи не є достатньо вагомими, чіткими та узгодженими доказами, що підтверджують правомірність її дій щодо реєстрації змін до статуту Релігійної громади Української Православної Церкви Київського Патріархату парафії Покрова Пресвятої Богородиці у м.Мостиська Львівської області, повну їх відповідність приписам чинного законодавства та, відповідно, правомірність спірного розпорядження №875/0/5-15 від 30.12.2015 року «Про статут релігійної громади».

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналізуючи чинне законодавство та обставини справи, суд приходить до висновку, що суб'єкт владних повноважень, прийнявши оскаржуване рішення, не дотримався принципу верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини, вимог чинного законодавства України, міжнародних договорів та передбачених ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України принципів.

Зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку, що розпорядження голови Львівської обласної державної адміністрації №875/0/5-15 від 30.12.2015 року «Про статут релігійної громади» є протиправним і підлягає скасуванню, відповідно, заявлені позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно ч.1 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст.2, 7-14, 18, 19, 69-72, 86, 87, 94, 143, 158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати розпорядження голови Львівської обласної державної адміністрації №875/0/5-15 від 30.12.2015 року «Про статут релігійної громади».

Присудити на користь Релігійної громади Української Автокефальної Православної Церкви м.Мостиська Львівської області () судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Львівської обласної державної адміністрації.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі у відповідності до ч.3 ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішення за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Сасевич О.М.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 09 березня 2016 року.