Справа № 813/3726/15
Суддя: Кедик Марія Василівна
Дата ухвалення: 2016-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2016 року № 813/3726/15

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кедик М.В.

за участю секретаря судового засідання Іванес Х.О.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Пельо О.М.,

представник третьої особи не прибув

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Миколаївської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Регіонального сервісного центру МВС у Львівській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити дії, -

встановив:

ОСОБА_3 (далі - позивач, ОСОБА_3.) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Миколаївської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області (далі - відповідач, Миколаївська ОДПІ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Регіонального сервісного центру МВС у Львівській області, в якому згідно уточнених позовних вимог просить суд:

«- визнати протиправною бездіяльність відповідача Миколаївської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби у Львівській області, яким не винесено рішення про повернення коштів, сплачених за першу реєстрацію транспортного засобу по квитанції від 30.12.2014 № 1072 у розмірі 21380,80 (двадцять одна тисяча триста вісімдесят гривень 80 копійок);

- зобов'язати відповідача Миколаївську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління державної фіскальної служби у Львівській області прийняти рішення про повернення мені коштів, сплачених за першу реєстрацію транспортного засобу по квитанції від 30.12. 2014 № 1072 у розмірі 21380,80 (двадцять одна тисяча триста вісімдесят гривень 80 копійок).».

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 04.03.2015 звернувся до ВРЕР ДАІ з обслуговування м. Стрий, Стрийського, Жидачівського, Миколаївського та Сколівського районів при ГУ МВС України у Львівській області з письмовою заявою від 04.03.2015 № 55490430 щодо реєстрації транспортного засобу привезеного з-за кордону по посвідченню митниці, а саме: транспортний засіб CITROEN JUMPER, державний номерний знак НОМЕР_1, 2002 року випуску. До заяви додано квитанцію від 30.12.2014 № 1072 про оплату податків та зборів за першу реєстрацію колісних транспортних засобів у розмірі 21380,80 грн. Однак, згідно наданої довідки Стрийським ЦНП 4609 пов'язаних з використанням АТЗ від 06.03.2015 № 849 квитанція від 30.12.2014 № 1072 за первинну реєстрацію транспортного засобу марки CITROEN JUMPER 2002 р.в. кузов НОМЕР_4 не використовувалася. У зв'язку з чим на адресу Жидачівського відділення Миколаївської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області ним була подана заява від 06.03.2015 про вирішення питання щодо повернення ОСОБА_3 оплачених коштів по квитанції від 30.12.2014 № 1072, проте Миколаївською ОДПІ відмовлено у поверненні коштів, сплачених за першу реєстрацію транспортного засобу по квитанції від 30.12.2014 № 1072 у розмірі 21380,80. Звертає увагу, що на день реєстрації транспортного засобу норми розділу VII Податкового кодексу України «Збір за першу реєстрацію транспортного засобу» не були чинні. Вважає, що оплачені кошти у розмірі 21380,80 грн повинні бути повернуті ОСОБА_3, а дії відповідача Миколаївської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області визнані такими, що порушують законні права позивача.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в адміністративному позові, просив суд адміністративний позов задовольнити.

Представник відповідача подав до суду письмові пояснення, у яких зазначив, що на запит інспекції від 16.04.2015 року №1715/9/13-18-17-01/471 Стрийський центр надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів ГУ МВС України у Львівській області від 08.05.2015 №1689 повідомлено, що транспортний засіб марки CITROEN JUMPER, державний номерний знак НОМЕР_1, 2002 року випуску згідно відмітки митниці ввезений на територію України 09.12.2014. Також зазначає, що збір за першу реєстрацію транспортного засобу був сплачений фізичною особою ОСОБА_3 по факту вевезення на територію Україна транспортного засобу у грудні 2014 року та в період дії Розділу VII «Збір за першу реєстрацію транспортного засобу» Податкового кодексу України від 01.112010 № 12755-VI (із внесеними змінами та доповненнями). Тому такі кошти поверненню не підлягають.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив та просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, подав до суду письмові пояснення, в яких зазначив, що 04.03.2015 до центру надання послуг з обслуговування м.Стрий, Стрийського, Жидачівського, Миколаївського, Сколівського районів при ГУМВС України у Львівській області звернувся громадянин ОСОБА_3 із заявою про реєстрацію транспортного засобу марки CITROEN JUMPER, кузов № НОМЕР_2, 2002 року випуску привезеного з-за кордону по посвідченні митниці. Стверджує, що посадовими особами центру надання послуг з обслуговування м. Стрий, Стрийського. Жидачівського, Миколаївського, Сколівського районів при ГУМВС України у Львівській області відповідно до Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів,мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, правомірно проведено реєстрацію зазначеного транспортного засобу. Також зазначає, що в матеріалах реєстраційної справи відсутня квитанція від 30.12.2014 № 1072 про сплату збору за першу реєстрацію транспортного засобу.

Заслухавши пояснення представників сторін у справі, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та пояснення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

04.03.2015 ОСОБА_3 звернувся до центру надання послуг з обслуговування м. Стрий, Стрийського, Жидачівського, Миколаївського, Сколівського районів при ГУМВС України у Львівській області із заявою про реєстрацію транспортного засобу марки CITROEN JUMPER, кузов № НОМЕР_2, 2002 року випуску привезеного з-за кордону по посвідченні митниці.

До заяви були долучені наступні документи:

- посвідчення Львівської митниці ДФС про реєстрацію НОМЕР_5;

- вантажно-митну декларацію;

- договір купівлі-продажу іноземної держави;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу іноземної держави;

- сертифікат відповідності;

- висновок спеціаліста НДЕКЦ при ГУМВС;

- платіжну квитанцію про сплату платежу «за реєстрацію ТЗ іноземного виробництва» в сумі 304,15 грн;

- платіжну квитанцію про сплату платежу «за ДНЗ» в сумі 147,96 грн;

- квитанцію про сплату податку за першу реєстрацію транспортного засобу від 30.12.2014 № 1072.

Відповідно до довідки начальника Стрийського ЦНП пов'язаних з використанням АТЗ при ГУМВС України від 06.03.2015 № 849, виданої ОСОБА_3, згідно комп'ютерних даних Стрийського ЦНП, первинна реєстрація транспортного засобу марки CITROEN JUMPER кузов № НОМЕР_2, 2002 року випуску проведена не була, квитанція від 30.12.2014 № 1072 не використовувалась.

ОСОБА_3 звернувся до Жидачівського відділення Миколаївської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області з заявою від 06.03.2015 № 1674 про вирішення питання щодо повернення оплачених коштів по квитанції від 30.12.2014 № 1072.

Жидачівським відділенням Миколаївської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області листом від 30.03.2015 повідомлено позивача, що відповідно до ст. 237 Податкового Кодексу України до 01.01.2015 збір сплачувався фізичними та юридичними особами перед проведенням першої реєстрації в Україні транспортних засобів та відповідно до п. 239.3 Податкового кодексу платники збору зобов'язані при першій реєстрації транспортних засобів пред'являти квитанції або платіжні доручення про сплату збору з відміткою банку. Збір за першу реєстрацію транспортного засобу був сплачений ОСОБА_3 по факту ввезення на територію України транспортного засобу та в період дії вищезазначеної норми Податкового кодексу. Щодо повернення сплачених коштів за першу реєстрацію транспортних засобі у сумі 21380,80 грн надіслано запит щодо надання роз'яснень до ГУ ДФС у Львівській області.

ОСОБА_3 15.04.2015 звернувся до Миколаївської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області з скаргою на протиправну бездіяльність посадових осіб Жидачівського відділення Миколаївської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області щодо розгляду заяви від 06.03.2015.

Миколаївською ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області надано позивачу відповідь від 15.05.2015 № П-2/13-21/11-012, у якій вказано, що збір за першу реєстрацію транспортного засобі був сплачений ОСОБА_3 по факту ввезення на територію України транспортного засобу та в період дії ст. 237 Податкового кодексу України, а саме 30.12.2014 квитанція № 1072.

Крім того, зазначено, що згідно отриманого листа з Стрийського центру надання послуг, пов'язаних з використанням АТЗ при ГУМВС України у Львівській області від 08.05.2015 № 1689, отриманого на лист Жидачівського відділення Миколаївської ОДПІ від 16.04.2015 № 1715/9/13-18/17-01/471 встановлено, що ввезений ОСОБА_3 транспортний засіб CITROEN JUMPER згідно посвідчення митниці № LV0015772 09.12.2014, зареєстрований у ВРЕР ДАІ м. Стрий 04.03.2015. Враховуючи вище викладене, у Миколаївської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області відступи підстави щодо повернення коштів.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача, якою незаконно відмовлено ОСОБА_3 у поверненні коштів, звернувся до суду із даним позовом.

Даючи оцінку спірним правовідносинам суд керувався наступним.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 № 1388 затверджено Порядок державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (далі - Порядок).

Пунктом 1 Порядку встановлюється єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (далі - транспортні засоби), оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків.

Згідно з пунктом 2 Порядку цей Порядок є обов'язковим для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, виробляють чи

експлуатують їх. Представники власників транспортних засобів виконують обов'язки та реалізують права таких власників у межах наданих їм повноважень.

Відповідно до пункту 8 Порядку державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Не допускаються до державної реєстрації транспортні засоби з правим розташуванням керма (за винятком транспортних засобів, які були зареєстровані в підрозділах Державтоінспекції до набрання чинності Законом України "Про дорожній рух").

Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку:

договори, укладені на товарних біржах на зареєстрованих в уповноваженому органі МВС бланках;

укладені та оформлені безпосередньо в сервісних центрах МВС у присутності адміністраторів таких органів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб;

нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб;

договори купівлі-продажу транспортних засобів, що підлягають першій державній реєстрації в сервісних центрах МВС, за якими продавцями виступають суб'єкти господарювання, що здійснюють оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами, і які підписані від імені таких суб'єктів уповноваженою особою і скріплені печаткою;

свідоцтва про право на спадщину, видані нотаріусом або консульською установою, чи їх дублікати;

рішення про закріплення транспортних засобів на праві оперативного управління чи господарського відання, прийняті власниками транспортних засобів чи особами, уповноваженими управляти таким майном;

рішення власників майна, уповноважених ними органів про передачу транспортних засобів з державної в комунальну власність чи з комунальної власності в державну власність;

копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин;

довідка органу соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що виділили автомобіль або мотоколяску;

акт приймання-передачі транспортних засобів за формою згідно з додатком 6, виданий підприємством-виробником або підприємством, яке переобладнало чи встановило на транспортний засіб спеціальний пристрій згідно із свідоцтвом про погодження конструкції транспортного засобу щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, із зазначенням ідентифікаційних номерів такого транспортного засобу та конкретного одержувача;

митна декларація на бланку єдиного адміністративного документа на паперовому носії або електронна митна декларація, або видане митним органом посвідчення про реєстрацію в уповноважених органах МВСтранспортних засобів чи їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери;

У разі митного оформлення транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, які ввозяться на митну територію України, за електронною митною декларацією така декларація, засвідчена електронним цифровим підписом відповідальної посадової особи митного органу, передається за допомогою засобів інформаційно-телекомунікаційних систем органам МВС.

Для державної реєстрації транспортних засобів, що перебували в експлуатації і зняті з обліку вуповноважених органах МВС, крім зазначених у цьому пункті документів, що підтверджують правомірність їх придбання, подається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі, з відміткою уповноваженого органу МВС про зняття транспортного засобу з обліку. Переобладнання (крім переобладнання для роботи на газових паливах), відчуження, передача права користування і (або) розпорядження придбаних транспортних засобів, не зареєстрованих ууповноважених органах МВС, не допускається.

Державна реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків і зборів (обов'язкових платежів), а також внесення в установленому порядку платежів за проведення огляду транспортних засобів, державну реєстрацію (перереєстрацію), зняття з обліку, відшкодування вартості бланків реєстраційних документів та номерних знаків.

Судом витребувано матеріали реєстраційної справи першої реєстрації автомобіля марки CITROEN JUMPER, кузов № НОМЕР_2, 2002 року випуску, з яких вбачається, що документами, які стали підставою для першої реєстрації зазначеного транспортного засобу є заява від 04.03.2015 № 55490430, посвідчення Львівської митниці ДФС про реєстрацію НОМЕР_5, вантажно-митна декларація, договір купівлі-продажу іноземної держави, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу іноземної держави, сертифікат відповідності, висновок спеціаліста НДЕКЦ при ГУМВС, платіжна квитанція про сплату платежу «за реєстрацію ТЗ іноземного виробництва» в сумі 304,15 грн, платіжна квитанція про сплату платежу «за ДНЗ» в сумі 147,96 грн.

Суд звертає увагу, що в матеріалах реєстраційної справи відсутня квитанція про сплату податку за першу реєстрацію транспортного засобу від 30.12.2014 № 1072.

Отже, посадовими особами центру надання послуг з обслуговування м. Стрий, Стрийського, Жидачівського, Миколаївського, Сколівського районів при ГУМВС України у Львівській області відповідно до Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів,мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, проведено реєстрацію зазначеного транспортного засобу без використання квитанції про сплату податку за першу реєстрацію транспортного засобу від 30.12.2014 № 1072.

Посилання відповідача на те, що збір за першу реєстрацію транспортного засобу згідно квитанції від 30.12.2014 № 1072 був сплачений ОСОБА_3 по факту ввезення на територію України транспортного засобу та в період дії ст. 237 Податкового кодексу України суд вважає безпідставними з огляду на наступне.

Згідно з п. 237.1 ст. 237 Податкового кодексу України збір сплачується фізичними та юридичними особами перед проведенням першої реєстрації в Україні транспортних засобів.

Суд звертає увагу, що на день реєстрації транспортного засобу позивачем, а саме 04.03.2015, розділ VII Податкового кодексу України «Збір за першу реєстрацію транспортного засобу» виключено згідно з Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 № 71-VIII, тобто, на момент здійснення реєстрації транспортного засобу позивачем, сплата збору за першу реєстрацію транспортного засобу не вимагалась.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності Миколаївської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби у Львівській області, щодо невинесення рішення про повернення коштів, сплачених за першу реєстрацію транспортного засобу ОСОБА_3 по квитанції від 30.12.2014 № 1072 у розмірі 21380,80 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Стосовно позовної вимоги про зобов'язання Миколаївську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління державної фіскальної служби у Львівській області прийняти рішення про повернення ОСОБА_3 коштів, сплачених за першу реєстрацію транспортного засобу по квитанції від 30.12.2014 № 1072 у розмірі 21380,80 суд зазначає наступне.

Для забезпечення конституційного порядку, нормального функціонування держави існує структурована, багаторівнева, ієрархічна система органів державної влади та судової влади. Вони наділені відповідною юрисдикцією, мають свій предмет ведення і реалізують повноваження через визначені законодавством процедурні рамки та технології. З огляду на положення законодавства щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Тому суд не може погодитись з таким способом захисту порушеного права позивача, як зобов'язання Миколаївської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби у Львівській області прийняти рішення про повернення ОСОБА_3 коштів, сплачених за першу реєстрацію транспортного засобу по квитанції від 30.12. 2014 № 1072 у розмірі 21380,80 грн, оскільки такі повноваження вказаного органу є його дискреційними повноваженнями й у разі задоволення такої вимоги суд здійснить втручання у внутрішню діяльність суб'єкта владних управлінських функцій та такими своїми діями підмінить його, всупереч конституційному принципу поділу влади. Відтак, така позовна вимога задоволенню не підлягає.

Водночас, ч. 2 ст. 11 КАС України надано право суду вийти за межі позовних вимог у разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. На думку суду, вихід за межі позовних вимог повинен безумовно узгоджуватися й бути спрямованим на захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, що є завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, та відповідно, на ефективне відновлення порушених прав таких осіб і усунення їх порушень.

У зв'язку з чим, суд вважає, що для ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача та для реалізації завдань адміністративного судочинства, слід вийти за межі позовних вимог і прийняти рішення, яким зобов'язати Миколаївську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління державної фіскальної служби у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_3 від 06.03.2015 № 1674 з урахування висновків суду по даній справі.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

У силу вимог ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За результатами судового розгляду справи відповідачем не подано доказів, які б спростовували позовні вимоги та встановлені судом обставини, не доведено, що він діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, встановлений законом, обгрунтовано та розсудливо, з урахуванням всіх необхідних обставин.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім того, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, а суд згідно ст. 86 зазначеного Кодексу оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Частиною 1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

За вказаних обставин суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-14, 23, 69, 70, 71, 86, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Миколаївської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби у Львівській області, щодо невинесення рішення про повернення коштів, сплачених за першу реєстрацію транспортного засобу ОСОБА_3 по квитанції від 30.12.2014 № 1072 у розмірі 21380,80 грн.

3. Зобов'язати Миколаївську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління державної фіскальної служби у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_3 від 06.03.2015 № 1674.

4. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

5. Стягнути з Миколаївської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби у Львівській області за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_3) судовий збір в розмірі 73 (сімдесят три) грн 08 коп.

Постанова суду першої інстанції може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Згідно ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього ж Кодексу апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду першої інстанції, набирає законної сили у порядку та строки згідно ст. 254 КАС України.

Суддя Кедик М.В.