Справа № 183/3957/15(2-а/183/135/15)
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2016-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

22 лютого 2016 рокусправа № 183/3957/15(2-а/183/135/15)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Олефіренко Н.А.
суддів: Шальєвої В.А. Білак С.В.
за участю секретаря судового засідання: Фірсіка Д.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську апеляційну скаргу Спаської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області та ОСОБА_1

на постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 грудня 2015 р.

у справі № 183/3957/15(2-а/183/135/15)

за позовом ОСОБА_1

до Спаської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області
третя особа: Новомосковське районне управління Головне управління державної санітарно-епідеміологічної служби у Дніпропетровській області

про визнання протиправною бездіяльність суб`єкта владних повноважень, та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:
26 червня 2015 року до суду з адміністративним позовом до Спаської сільської ради, Новомосковського району Дніпропетровської області звернулася гр. ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльність суб`єкта владних повноважень та зобов`язання вчинити певні дії, остання з урахуванням неодноразового уточнення позовних вимог просила: визнати протиправним та скасувати п.1рішення двадцять восьмої сесії шостого скликання Спаської Сільської ради від 28.08.2015 року № 8-28/VI Про дозвіл на підхоронення на діючому кладовищі с.Спаське між вул.. Ленінською та Зеленою в частині дозволу поховань на кладовищі по АДРЕСА_1 , шляхом під поховання на могилах(місцях родинного поховання).; визнати бездіяльність Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області протиправною. Зобов`язати Новомосковську районну державну адміністрацію Дніпропетровської області:

до 31.12.2015р. облаштувати територію кладовища по вул. Ленінська в с. Спаське по риметру огорожею, постановити її з боку домоволодіння АДРЕСА_2 не далі,

як на 2 (два) метри від крайніх могил;

до 01.06.2016р. виділити та передати в постійне користування Спаській сільській раді Новомосковського району Дніпропетровської області земельну ділянку з числа земель державної власності, що знаходиться за межами населеного пункту с. Спаське на території Спаської сільської

ради для обслуговування жителів територіальної громади с. Спаське (під кладовище);

постійно здійснювати державний контроль за проведенням Спаською сільською радою Новомосковського району Дніпропетровської області поховань та відповідністю їх діяльності з питань організації проведення поховань вимогам Конституції України, Законів України "Про поховання та похоронну справу", "Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення", "Про місцеве самоврядування в Україні", а також спільних Правил Народного Комісаріату комунального господарства УРСР, Народного Комісаріату охорони здоров`я УРСР і Головного управління Робітничо-Селянської міліції Народного Комісаріату внутрішніх справ УРСР, 1941 року, Порядку утримання кладовищ та інших місць поховань та Санітарних правил "Гігієнічні вимоги до влаштування та утримання кладовищ в населених пунктах України" №2.2.2.028-99.; визнати протиправними дії Спаської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області щодо проведення захоронення померлих в с. Спаське, Новомосковського району, на кладовищі по вул. Ленінська на земельній ділянці, що в установленому порядку не була відведена під кладовище, без виготовлення відповідної проектно- технічної документації та її погодження з відповідними органами державної влади, без введення кладовища в експлуатацію, без упорядкування території кладовища згідно з генеральним планом забудови села та відповідно до обов`язкових містобудівних, екологічних та санітарно-гігієнічних вимог; заборонити Спаській сільській раді Новомосковського району Дніпропетровської області здійснювати будь-які поховання на кладовищі між вулицями Ленінська та Зелена в с. Спаське Новомосковського району Дніпропетровської області, в тому числі і на місцях родинних поховань на відстані меншій ніж 300м до житлових будівель, що розташовані навколо кладовища, а також виділяти місця під нові поховання та підпоховання, в тому числі і на місцях родиннихпоховань території та за межами цього кладовища; визнати такими, що не відповідають закону і порушують права та інтереси ОСОБА_1 та інших жителів села Спаське бездіяльність Спаської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області та Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, що виразилася у незастосуванні заходів по припинення поховань на території місця поховання по АДРЕСА_1 у санітарній зоніна відстані ближчій ніж 300м до житлових будинків, розташованих навколо кладовища; зобов`язати Спаську сільську раду Новомосковського району Дніпропетровської області протягом місяця з дня набрання рішенням суду законної сили вжити заходів по прийняттю нормативного акту про заборону будь-яких поховань померлих на кладовищі по АДРЕСА_1 та визнання цього кладовища закритим для поховання померлих, усуненню допущених порушень і ліквідації несприятливого впливу цього кладовища на оточуюче середовище вирішивши питання про повне припинення діяльності по похованнях на кладовищі по АДРЕСА_1 у відповідності до Закону України «Про поховання та похоронну справу»; зобов`язати Спаську сільську раду Новомосковського району Дніпропетровської області проводити поховання на території Спаської сільської ради, а Новомосковську району державну адміністрацію Дніпропетровської області контролювати порядок поховання у суворій відповідній до Закону України "Про поховання та похоронну справу", норм Постанови Головного державного лікаря України від 01.07.1999р. №28, якою затверджені ДСанПіН "Гігієнічні вимоги, щодо облаштування і утримання кладовищ в населених пунктах України" №2.2.2.028-99, правил « Порядок утримання кладовищ та інших місць поховань», затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 19.11.2003р. за №193; задовольнити позовні вимоги до Спаської сільської ради Новомосковського Дніпропетровської області, зазначені у адміністративному позові від 23.06.2015р., а саме:

визнати протиправною бездіяльність суб`єкта владних повноважень Спаської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області в частині: не організації здійснення виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування в галузі поховання померлих на кладовищі по вулиці Ленінська у селі Спаське Новомосковського району Дніпропетровської області; не забезпечення виконання вимог Закону України "Про поховання і похоронну справу ДСанПін 2.2.2.028-99 "Гігієнічні вимоги щодо облаштування і утримання кладовищ в населених пунктах України" стосовно утримання кладовища по АДРЕСА_1 в належному стані та допущення поховань у 300 м нормативній санітарно-захисній зоні; зобов`язати Спаську сільську раду Новомосковського району Дніпропетровської області рішенням сесії:

прийняти на баланс сільської ради кладовище по вулиці Ленінська в селі Спаське Новомосковського району Дніпропетровської області загальною площею 4,1 га;

розробити заходи з утримання та благоустрою кладовища по вулиці Ленінські в селі Спаське Новомосковського району Дніпропетровської області;

заборонити Спаській сільській раді Новомосковського району Дніпропетровської області проводити поховання померлих на кладовищі по вул. Ленінська в с. Спаське Новомосковського району Дніпропетровської області на відстані меншій ніж 300м до житлових будівель;

зобов`язати Спаську сільську раду Новомосковського району Дніпропетровської області провести благоустрій кладовища по вул. Ленінська в с. Спаське Новомосковського району Дніпропетровської області шляхом встановлення на ньому огорожі вздовж вулиць Ленінська та Зелена с. Спаське без збільшення існуючої території місця захоронення.

заборонити Спаській сільській раді Новомосковського району Дніпропетровської області розширювати межі існуючої території кладовища по вул. Ленінська в с. Спаське Новомосковського району Дніпропетровської області у бік житлових будинків, розташованих вздовж вулиць Ленінська та Зелена с. Спаське.

суворо додержуватись вимог діючого законодавства в галузі поховання померлих на кладовищі по вулиці Ленінська у селі Спаське Новомосковського району Дніпропетровської області.

зобов`язати Спаську сільську раду Новомосковського району Дніпропетровської області довести до відома територіальної громади села Спаське рішення суду про незаконність поховань та заборону поховань на території кладовища по вулиці Ленінська у селі Спаське Новомосковського району Дніпропетровської області на відстані меншій ніж 300м до житлових будівель по вулиці Зелена з попередженням про відповідальність за невиконання рішення суду, що набрало законної сили.

Свої вимоги мотивували тим, що приймаючи зазначене рішення сільська рада порушила права жителів села на санітарну безпеку, оскільки вибране місце під кладовище не відповідає вимогам Державних санітарних правил та норм № 2.2.2.028-99 «Гігієнічні вимоги щодо облаштування і утримання кладовищ в населених пунктах України» та Державним будівельним нормам України ДБН-360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», в яких зазначається, що санітарно-захисна зона кладовища становила не менше 300 метрів.

Додатково зазначено, що знаходяться давні поховання в межах кладовища, розташованого на перехресті вулиць Ленінська і Зелена, межі вказаного кладовища складають близько 4,1 га, це кладовище є історичною пам`яткою і становить культурну цінність, однак, на території кладовища, продовжуються поховання, що є незаконним та таким, що порушує права позивачки та її родини, і порушує чинне законодавство України.

За наслідками розгляду справи Новомосковським міськрайонним судом дійшов висновку про необхідність часткового задоволення заявлених позовних вимог - визнав протиправною бездіяльність суб`єкта владних повноважень Спаської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області в частині не організації здійснення виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування в галузі поховання померлих на кладовищі по вул. Ленінська у селі Спаське Новомосковського району Дніпропетровської області; не забезпечення виконання вимог Закону України « Про поховання і похоронну справу та ДСанПін 2.2.2.028.-99 «Гігієнічні вимоги щодо облаштування і утримання кладовищ в населених пунктах України» стосовно утримання кладовища по вул. Ленінська та вул. Зелена у с. Спаське Новомосковського району Дніпропетровської області в належному стані та не допущення поховань у 300 м. нормативній санітарно - захисній зоні; зобов`язав Спаську сільську раду у визначеному законодавством порядку розглянути питання щодо розробки проекту та технічної документації стосовно меж вказаного кладовища, затвердження проекту з метою прийняття на баланс сільської ради кладовища, розробити заходи з утримання та благоустрою кладовища по вул. Ленінська в с. Спаське Новомосковського району Дніпропетровської області., в тому числі шляхом встановлення огорожі вдовж вул. Ленінська та вул. Зелена у с. Спаське без збільшення існуючої території місця захоронення; зобов`язав Спаську сільську раду дотримуватись вимог законодавства щодо надання дозволу на поховання померлих на кладовищі по вул. Ленінська в с. Спаське Новомосковського району Дніпропетровської області на відстані не менш 300м. санітарно захисної зони, а також визнав протиправним та скасував п.1 рішення 28 сесії шостого скликання Спаської сільської ради від 28.08.2015 року № 8-28/У1 «Про дозвіл на підхоронення на діючому кладовищі с. Спаське між вул. Ленінською та Зеленою» в частині дозволу поховань на кладовищі шляхом підпоховання на могилах. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, гр. ОСОБА_1 оскаржила її в апеляційному порядку. У своїй апеляційній скарзі посилається на те, що судом порушено норми матеріального законодавства з питань дотримання законодавства у сфері поховання та похоронної справи, у зв`язку з чим просила рішення ухвалене судом першої інстанції скасувати та прийняти нове про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Позивачем також подано пояснення на апеляційну скаргу, в яких просить скасувати рішення суду першої інстанції, а апеляційну скаргу Спаської сільської ради залишити без задоволення.

Також надійшла апеляційна скарга від Спаської сільської ради, в якій представник апелянта зазначив, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив апеляційну скаргу задовольнити, Новомосковського міськрайонного суду від 28.12.2015 року скасувати та прийняти нову, якою в задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Представник Новомосковської районної державної адміністрації заперечувала проти задоволення позовних вимог позивачки зазначаючи, що відповідно до ч.4 ст.8 Закону України «Про поховання та похоронну справу» місцеві державні адміністрації в межах, визначених Конституцією України і законами України, здійснюють на відповідних територіях державній контроль за додержанням санітарних правил, державних стандартів, інших нормативних документів у галузі поховання, а також правил благоустрою, вирішують відповідно до закону питання відведення земельних ділянок для організації місць поховання, здійснюють інші повноваження, передбачені законом. Органи місцевого самоврядування та іх виконавчі органи в межах своєї компетенції, в тому числі, вирішують, відповідно до закону, питання про відведення земельних ділянок для організації місць поховання. По даній справі встановлено, що рішень про розроблення нового генерального плану с. Спаське сільською радою не приймалося, тому задоволення позовних вимог до державної районної адміністрації у відповідності до нормативно правових актів, які регулюють містобудівну діяльність є неможливим, а отже незаконним. Новомосковською райдержадміністрацією в межах наданої компетенції та з метою здійснення державного контролю з питань функціонування кладовища в с. Спаське було запрошено інформацію від Спаської сільської ради. Відповідно до наданої інформації від Спаської сільської ради кладовище в с.Спаське по вул. Зелена засновано громадою села та знаходиться в межах населеного пункту с. Спаське. Відповідно до ч.4 ст. 35 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» місцеві державні адміністрації не мають права втручатися у здійснення органами місцевого самоврядування власних повноважень. Отже, райдержадміністрація за обставин вказаних Позивачкою, не наділена законодавчо визначеними повноваженнями стосовно вирішення питань визначених у позовних вимогах Позивачки. Представник просить відмовити у позовних вимогах в частині до Новомосковської районної державної адміністрації.

Інші особи, які беруть участь у справі, у судове засідання Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду не прибули, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача у справі, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг у їх сукупності, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга як гр. ОСОБА_1 так і Спаської сільської ради підлягають частковому задоволенню, оскаржувану постанову суду першої інстанції слід скасувати, з огляду на наступне:

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом під час апеляційного перегляду, що 26.07.2005 року гр. ОСОБА_1 по договору купівлі-продажу №1-1927 було придбано земельну ділянку площею 0.451 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства, дане підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку від 04.09.2006 року, зареєстрований Спаською сільською радою за № 01:06:126:01260.

Біля домоволодіння АДРЕСА_2 , де мешкає позивачка та її сім`я, на перехресті вулиць Ленінська і Зелена знаходиться кладовище, навколо якого межують житлові будинку та земельні ділянки жителів цього села. Необхідна 300 метрова охоронна санітарна зона - відсутня, що є грубим порушенням санітарних правил, норм і правил забудові територій населених пунктів. Спаська сільська рада не оформила та не отримала жодних дозвільних документів на відкриття на функціонування цього кладовища. Крім того, проживши більше 10 років за вказаною адресою, позивачка лише влітку 2015 року дізналася від директора краєзнавчого музею с.Спаське, що за підрахунками музейних працівників кладовищу яке знаходиться по вул. Ленінська більше 200 років, що на думку позивачки унеможливлює подальше використання даного кладовища під поховання. Земельна ділянка, на якій розмішено кладовище належить Спаської сільської раді та відноситься до земель комунальної власності, однак контроль за використанням та охороною землі під кладовищем та додержанням на його території санітарних правил з боку держави відсутній вже давно. Найближча межа кладовища знаходиться на відстані 2 метрів від огороду будинку №11, в 15 метрах від її будинку, та приблизно 40 метрів від будинку інших сусідів по АДРЕСА_2 . Своєю бездіяльністю, що полягає у не взятті на баланс комунальної власності кладовища по АДРЕСА_1 , та не утримання його у належних умовах, Спаська сільська рада порушує вимоги законодавства України щодо належного утримання вказаної території. Позивачка вважає, що використання кладовища в близькості до її будинку впливає на якість її життя, оскільки кладовище є безперервним джерелом можливих небезпек для здоров`я, потенційний збиток від яких важко звернути або запобігти.

Крім того, згідно рішення 28 сесії шостого скликання Спаської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області від 28.08.2015 року № 8-28/У1 «Про дозвіл на підхоронення на діючому кладовищі с. Спаське між вул. Ленінською та Зеленою», надано дозвіл на поховання близьких рідних, які поховані на кладовищі між вул. Ленінської і Зеленої в с. Спаське за наявності вільних місць поблизу могил поховання (на місцях родинних поховань) або шляхом підпоховання в могилах за згодою користувача місця поховання без порушення меж кладовища. (п.1)

Задовольняючи позов частково суд першої інстанції виходив з того, що саме на орган місцевого самоврядування покладено обов`язок забезпечення дотримання законодавчих норм при організації і утриманні місць поховання та забезпечення нормальної діяльності таких місць. Тому правомірно буде зобов`язати Спаську сільську раду у визначеному законодавством порядку розглянути питання щодо розробки проекту та технічної документації стосовно меж вказаного кладовища, затвердження проекту з метою прийняття на баланс сільською радою кладовища, розробити заходи з утримання та благоустрою кладовища, в тому числі шляхом встановлення огорожі вдовж вул. Ленінська та Зелена у с. Спаське без збільшення існуючої території місця захоронення, а також зобов`язати Спаську сільську раду дотримуватись вимог законодавства щодо надання дозволу на похованні померлих на кладовищі по вул. Ленінська та вул. Зелена в с. Спаське на відстані не менш 300м. санітарно-захисної зони. Щодо п.1 рішення 28 сесії шостого скликання Спаської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області від 28.08.2015 року № 8-28/У1 «Про дозвіл на підхоронення на діючому кладовищі с. Спаське між вул. Ленінською та Зеленою», суд зазначив про суперечність такого дозволу вимогам Закону України «Про поховання та похоронну справу», «Гігієнічним вимогам щодо облаштування та утримання кладовищ в населених пунктах України».

Колегія суддів частково погоджується з зазначеними висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, спір виник з приводу існування кладовища в безпосередній близькості до людських домівок та з приводу рішення 28 сесії шостого скликання Спаської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області від 28.08.2015 року № 8-28/У1 «Про дозвіл на підхоронення на діючому кладовищі с. Спаське між вул. Ленінською та Зеленою», яким надано дозвіл на поховання близьких рідних, які поховані на кладовищі між вул. Ленінської і Зеленої в с. Спаське за наявності вільних місць поблизу могил поховання (на місцях родинних поховань) або шляхом підпоховання в могилах за згодою користувача місця поховання без порушення меж кладовища. Додатковими вимогами спору є встановлення контролю з боку Спаської сільської ради за порядком поховання у відповідності до Закону України «Про поховання та похоронну справу».

Вивчивши матеріали справи, судом апеляційної інстанції встановлено, що домоволодіння позивачки, яке вона придбала у 2005 році розташоване біля старого кладовища с. Спаське, перші поховання відносяться до жертв голодомору (1932-1933р.р.). Відповідно до листа від 15.05.2015 року Спаської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, рішення сільською радою про виділення земельної ділянки під кладовище в селі Спаське не приймалося. Кладовище на балансі сільської ради не стоїть, технічна документація відсутня. Рішення про розширення меж кладовища на сесіях сільської ради не приймалися. Вказане кладовище в с.Спаське по вул. Зелена засновано громадою села та знаходиться в межах населеного пункту с. Спаське.

Тіж самі обставини підтверджуються листом Управління Держземагенства у Новомосковському районі Дніпропетровської області від 15.05.2015року в якому зазначено, що станом на 31.12.2012 року земельна ділянка, що знаходиться по АДРЕСА_1 , на якій розташоване кладовище, не зареєстрована, інформація про відведення цієї ділянки під кладовище в Управлінні відсутня.

Відповідно до листа Новомосковського районного управління Головного управління Держсанепідслужби у Дніпропетровської області від 18.05.2015 року вбачається, що на виконання вимог звернення гр. ОСОБА_1 проведено моніторингове обстеження кладовища, яке розташоване між вул. Ленінська та Зелена у с. Спаське Новомосковського району Дніпропетровської області та встановлено, що нормативна санітарна захисна зона 300 м. від кладовища до житлових будинків не витримується і фактично становить 15 метрів. За результатами проведеного моніторингового обстеження кладовища на імя в.о.голови Спаської сільської ради був направлений лист від 27.04.2014 року з рекомендацією заслухати питання стосовно функціонування зазначеного кладовища та рішенням сесії заборонити проведення захоронень померлих на відстані меншій ніж 300 м. до житлових будівель. Провести благоустрій кладовища в термін до 01.06.2015 року.

З метою збору інформації щодо функціонування спірного кладовища і виконання Спаською сільською радою попередньо наданих рекомендацій 10.12.2015 року проведено вдруге моніторингове відвідування кладовища по вул. Ленінська в с. Спаська та встановлено, що дане кладовище було засноване в довоєнні роки громадою с. Спаське. До теперішнього часу кладовище не перебуває на балансі сільської ради, кладовище розташоване в межах села Спаське між вул. Ленінська і Зелена, нормативно санітарна зона повинна бути встановлена 300м, фактично не витримується і становить 15 метрів, зі сторони вул. Зелена встановлена огорожа гр. ОСОБА_1 за власні кошти, а саме: на виконання рішення сесії та з урахуванням акту земельної комісії сільради від 30.03.2015 року нею було встановлено 27 стовпів і натягнуто 30 метрів сітки рабиця. Однак, кладовище залишається не огородженим по периметру, територія кладовища не благоустроєна, маються звалища сміття. Встановлені факти свіжих захоронень, зі сторони вул. Зелена захоронення від 2014 року, в центрі кладовища та зі сторони вул. Ленінська декілька захоронень за 2015 рік.

Згідно Закону України «Про місцеве самоврядування» обласні та районні ради є органами місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст, у межах повноважень, визначених Конституцією України, цим та іншими законами, а також повноважень, переданих їм сільськими, селищними, міськими радами.

Згідно п.п.11 п. «а`ст.30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить забезпечення утримання в належному стані кладовищ, інших місць поховання та їх охорони.

Статтями 23, 30, 31 Закону України «Про поховання та похоронну справу» передбачено, що порядок функціонування, утримання та охорони кладовищ та інших місць поховань визначається та забезпечується виконавчим органом сільської, селищної, міської ради за рахунок коштів місцевого бюджету.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про поховання та похоронну справу» організація діяльності в галузі поховання померлих здійснюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, іншими центральними органами виконавчої влади, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування та їх виконавчими органами.

Органи місцевого самоврядування та їх виконавчі органи в межах своєї компетенції: 1) вирішують відповідно до закону питання про відведення земельних ділянок для організації місць поховання; 2) забезпечують будівництво, утримання в належному стані та охорону місць поховання; 3) створюють ритуальні служби; 4) вирішують питання про надання за рахунок коштів місцевих бюджетів ритуальних послуг у зв`язку з похованням самотніх громадян, ветеранів війни та праці, а також інших категорій малозабезпечених громадян; про надання допомоги на поховання померлих громадян в інших випадках, передбачених цим Законом; 5) здійснюють контроль за дотриманням законодавства стосовно захисту прав споживачів у частині надання суб`єктами господарювання ритуальних послуг та реалізацією ними предметів ритуальної належності; 6) здійснюють інші повноваження, передбачені цим та іншими законами.

Відповідно до статті 12 цього Закону особа, яка зобов`язалася поховати померлого, на підставі свідоцтва про смерть звертається згідно із статтею 8 цього Закону до сільського голови або ритуальної служби з приводу укладення відповідного договору-замовлення на організацію та проведення поховання. Ця особа має право вибирати виконавців послуг серед суб`єктів господарської діяльності, які уклали договори із сільським головою або ритуальною службою про надання цих послуг.

Зважаючи на викладені законодавчі норми саме на орган місцевого самоврядування та відповідача, як його представника, покладено обов`язок забезпечення дотримання законодавчих норм при виділенні земельних ділянок для організації місць поховання та забезпечення нормальної діяльності таких місць.

Відтак беззмістовною є спроба відповідача перекласти свої обов`язки на інші органи або громадян.

Зокрема, не прийняття Спаською сільською радою на баланс кладовища по вул. Ленінський у с. Спаське, не звільняє сільську раду від виконання своїх обов`язків та від відповідальності за недодержання вимог діючого законодавства в галузі поховання.

Щодо вимог про скасування п.1 рішення сільської ради від 28.08.2015 року «Про дозвіл на підхоронення на діючому кладовищі с. Спаське між вул. Ленінською та Зеленою» слід зазначити наступне.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну діяльність» від 10.07.2003 року №1102-IV (далі за текстом Закон №1102) користувач місця поховання /місця родинного поховання/ - особа, яка здійснила перше поховання на відведеному місці поховання (родинного поховання) та/або має відповідне свідоцтво про смерть похованого і свідоцтво про поховання, передбачене ст. 25 цього Закону.

Згідно ст. 6 цього Закону, всі громадяни мають право на поховання їхнього тіла та волевиявлення про належне ставлення до тіла після смерті; волевиявлення про належне ставлення до тіла після смерті може бути виражене у: побажанні бути похованим у певному місці за певними звичаями, поруч з певними раніше померлими чи бути підданим кремації; дії щодо тіла померлого повинні здійснюватися у повній відповідності з волевиявленням померлого, якщо не виникли обставини, за яких виконання волевиявлення померлого неможливе.

Згідно вимог ст.25 ЗУ «Про поховання та похоронну діяльність» за зверненням виконавця волевиявлення померлого або особи, яка взяла на себе зобов`язання поховати померлого, на території кладовища безоплатно виділяється місце для поховання померлого відповідно до затвердженої проектної документації. За бажанням одного з родичів, визначених у частині п`ятій статті 6 цього Закону, для поховання двох чи більше померлих безоплатно виділяється місце для родинного поховання. Після здійснення поховання померлого виконавцю волевиявлення померлого або особі, яка взяла на себе зобов`язання поховати померлого, як користувачу місця поховання (користувачу місця родинного поховання) спеціалізованим комунальним підприємством (а в разі його відсутності - виконавчим органом сільської, селищної, міської ради) видається відповідне свідоцтво, зразок якого затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Це свідоцтво дає право його пред`явнику на встановлення намогильних споруд у межах могили (родинного поховання), вирішення питання про проведення підпоховання, здійснювати інші дії, пов`язані з використанням місця поховання, якщо це не суперечить законодавству.

Враховуючи вищенаведене та виходячи з аналізу зазначених норм, колегія суддів зазначає, що відповідач при винесенні оскаржуваного рішення діяв у спосіб і в межах передбачених законом.

Щодо тверджень позивачки, що використання кладовища в близькості до її будинку впливає на якість її життя, оскільки кладовище є безперервним джерелом можливих небезпек для здоров`я, оскільки в селі немає централізованого водопостачання, а для господарчих потреб використовується вода з колодязів, які наповнюються з ґрунтових вод, колегія суддів зазначає наступне.

Спірне кладовище утворилося в довоєнні роки громадою с. Спаське, домоволодіння позивачка придбала у 2005 році на підставі договору купівлі-продажу. Отже на момент придбання домоволодіння позивачка була обізнана щодо знаходження кладовища поблизу її будинку.

Зокрема, відсутність санітарно-захисної зони завширшки 300 метрів, що відділяє житлову зону від кладовища відбулася з початку засвоєння кладовища, крім того, і не з боку домоволодіння позивачки, а з боку інших жителів села, про що свідчать фотознімки, які знаходяться в матеріалах справи.

До того ж твердження позивачки в цій частині позову є необґрунтованими, з огляду на відсутність бактеріологічного аналізу води з колодязя (скважини) позивачки, відсутні заборони державних органів з охорони довкілля щодо не використання води для господарсько-побутових потреб, тощо. Причину забруднення води встановлено не було.

Отже, твердження, що знаходження старого кладовища біля домоволодіння позивачки призвело до забруднення джерел постачання його питною водою та водою, що використовувалася для цілей приватного садівництва, що заважало їй користуватися у звичайному порядку своїм житлом та благами, включаючи ґрунт власної земельної ділянки, та негативно вплинуло на фізичний та психологічний стан її та її родини, не знайшло свого обґрунтування під час розгляду справи.

На підставі встановленого, колегія суддів зазначає наступне.

У відповідності зі ст. 50 Конституції України, ст. 40 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення» громадяни мають право на безпечне для життя і здоров`я довкілля.

Згідно ст. 15 зазначеного вище Закону планування та забудова населених пунктів, повинна, передусім, передбачати створення найбільш сприятливих умов для життя, а також для збереження і зміцнення здоров`я населення.

У відповідності з ч. 3.5 розділу 3 Державних санітарних правил та норм «Гігієнічні вимоги щодо облаштування і утримання кладовищ в населених пунктах України» 2.2.2.028-99 кладовища повинні бути розміщені в приміській зоні міських поселень і поблизу місць розташування сіл. Санітарно-захисна зона від території кладовища традиційного поховання і крематорію до житлових і громадських будівель, зон відпочинку, а також колективних садів та городів повинна бути не меншою 300 метрів.

Судом встановлено, що спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з тим, що в с.Спаське знаходяться давні поховання в межах кладовища по вул. Ленінська . Проте на звернення позивачки до відповідачів з проханням визнати межі території спірного кладовища, будь-яких дій з боку Спаської сільської ради вчинено не було.

Аналіз матеріалів справи та норм права, які регулюють спірні правовідносини, показав наступне.

Відповідно до ст.140 Конституції України місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Згідно з нормами ст.143 Конституції України територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності; затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку і контролюють їх виконання; затверджують бюджети відповідних адміністративно-територіальних одиниць і контролюють їх виконання; встановлюють місцеві податки і збори відповідно до закону; забезпечують проведення місцевих референдумів та реалізацію їх результатів; утворюють, реорганізовують та ліквідовують комунальні підприємства, організації і установи, а також здійснюють контроль за їх діяльністю; вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції. Органам місцевого самоврядування можуть надаватися законом окремі повноваження органів виконавчої влади.

За приписами ст.25 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

З урахуванням закріплених законом принципів здійснення функцій органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування у відповідності до Конституції та законів України, діяльність з надання ритуальних послуг регламентується нормами Закону України «Про поховання та похоронну справу» (далі - Закон), іншими нормативно - правовими актами, виданими в порядку, встановленому Законом.

Отже, колегія суддів дійшла висновку про доведеність протиправної бездіяльності Спаської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області в частині не організації здійснення виконавчих функцій і повноважень в галузі поховання померлих на кладовищі по вул. Ленінська у селі Спаське та не забезпечення виконання вимог Закону «Про поховання і похоронну справу» та ДСанПін 2.2.2.028.-99 «Гігієнічні вимоги щодо облаштування і утримання кладовищ в населених пунктах України» стосовно утримання кладовища по вул. Ленінська у с. Спаське в належному стані.

Щодо вимог про визнання спірного кладовища закритим для поховання померлих, слід зазначити наступне.

Згідно з статтею 23 Закону України "Про поховання та похоронну справу", орган місцевого самоврядування може прийняти рішення про часткове або повне припинення поховання померлих (закриття) кладовища в разі, якщо на території кладовища немає вільних місць для облаштування нових могил (колумбарних ніш), а поховання померлих можливе лише на місцях родинного поховання або шляхом підпоховання в могилах за згодою користувачів місць поховання відповідно до статті 25 зазначеного Закону.

Отже, прийняття відповідного рішення Спаською сільською радою можливе за умов, що територія кладовища вичерпала свої можливості для подальших поховань, вільних земельних ділянок на ній немає, розширення цієї території неможливе.

Зміст вказаних норм дає підстави для висновку, що встановлення обставин щодо наявності або відсутності на території кладовища вільних земельних ділянок для подальших поховань здійснює безпосередньо орган місцевого самоврядування, а отже суд не може зобов`язати здійснити відповідні дії державний орган.

Поряд з цим, щодо доводів представника позивачки про утворення на місті спірного кладовища парку пам`яті жертвам Голодомору слід зазначити, що підстави для виготовлення сільською радою проекту землеустрою з організації та встановлення меж кладовища як пам`ятника жертвам Голодомору відсутні, оскільки землі кладовища не віднесені до земель історико-культурного призначення через відсутність спеціальної науково-історичної документації.

Щодо вимог про стягнення коштів на оплату послуг адвоката, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка на оплату послуг адвоката за договором про правову допомогу внесла 14 373 грн. 50 коп.

Проаналізувавши та перевіривши суть зобов`язаннь, що виникли між сторонами, судова колегія дійшла висновку, що не можливо встановити відповідність суті зобов`язання положенням договору № 08/15 від 05.05.2015 року та фактично вчиненими діями адвоката, не можливо визначити, які фактори бралися до уваги при визначенні розміру винагороди адвоката, чи може вважатися такий розмір розумно обґрунтованим для виплати адвокату з урахуванням обсягу, строків, результату дій останнього в інтересах відповідача; оригінал договору суду не надано, його копія, що міститься у справі, належним чином не завірена.

Вирішуючи дане питання , суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі, а такі дії як попередня правова консультація відносно характеру спірних правовідносин, аналіз змісту відповідей державних органів та установ, пошук та вивчення законів України та нормативно-правових актів, що регулюють спірні правовідносини, підбірка та аналіз національної судової практики та практики Європейського суду з прав людини , формування правової позиції захисту шляхом консультування замовника та розробки прийнятних для Замовника варіантів представництва інтересів в суді, виготовлення копій документів тощо не є складовою витрат.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції зазначає, судові витрати, у тому числі на оплату послуг адвоката, за своєю правовою природою не є позовними вимогами, про задоволення яких чи відмову у їх задоволенні суд зазначає у резолютивній частині рішення.

У зв`язку з викладеним, неправомірним є висновок суду першої інстанції, вказуючи про задоволення частково позову з урахуванням коштів за послуги адвоката, оскільки суд помилково ототожнив витрати позивача з позовними вимогами.

Інші вимоги позивачки з урахуванням їх неодноразових уточнень є тотожними та такими з яких вже вирішено спір в даній справі.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 198, ст.ст. 202, 205, 207 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ :
Апеляційні скарги Спаської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області та ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 грудня 2015 року у справі № 183/3957/15(2-а/183/135/15) - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність суб`єкта владних повноважень Спаської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області в частині не організації здійснення виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування в галузі поховання померлих на кладовищі по вул. Ленінська у селі Спаське Новомосковського району Дніпропетровської області; не забезпечення виконання вимог Закону України Про поховання і похоронну справу та ДСанПін 2.2.2.028.-99 Гігієнічні вимоги щодо облаштування і утримання кладовищ в населених пунктах України стосовно утримання кладовища по АДРЕСА_1 в належному стані та не допущення поховань у 300 м. нормативній санітарно - захисній зоні.

Зобов`язати Спаську сільську раду у визначеному законодавством порядку розглянути питання щодо розробки проекту та технічної документації стосовно меж вказаного кладовища, затвердження проекту з метою прийняття на баланс сільської ради кладовища, розробити заходи з утримання та благоустрою кладовища по вул. Ленінська в с. Спаське Новомосковського району Дніпропетровської області., в тому числі шляхом встановлення огорожі вдовж вул. Ленінська та АДРЕСА_2 без збільшення існуючої території місця захоронення.

В іншій частині позову-відмовити.

Заходи забезпечення позову, що вжиті судом відповідно до ухвали Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 червня 2015 року скасувати.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.
Повний текст постанови виготовлено 26.02.2016 року.

Головуючий: Н.А. Олефіренко

Суддя: В.А. Шальєва

Суддя: С.В. Білак