Справа № 815/6314/15
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2016-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/6314/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2016 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Бойко О.Я.,

за участі:

секретаря судового засідання - Белінського Г.В.,

представника позивача - Цукора В.В., за довіреністю

представники відповідачів - не з'явилися

представника третьої особи ОСОБА_2 - ОСОБА_3, за довіреністю

третя особа ОСОБА_4 - не з'явилася

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Одеської міської ради до відділу державної реєстрації прав на нерухоме майно Одеського міського управління юстиції, державного реєстратора Одеського міського управління юстиції Оперчук Ірини Михайлівни за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_4, ОСОБА_2 про скасування рішення та свідоцтва, -

СУТЬ СПОРУ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом в якому просив:

- скасувати рішення державного реєстратора Одеського міського управління юстиції Оперчук Ірини Михайлівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 05.06.2014 року (індексний номер - 13593083), яким за ОСОБА_4 проведено державну реєстрацію права приватної власності на нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1, приміщення 101,

- скасувати свідоцтво про право власності від 05.06.2014 року (серія та номер 22654427), видане Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив наступне, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №37844347 від 21 травня 2015 року Одеській міській раді стало відомо про прийняття державним реєстратором Одеського міського управління юстиції Оперчук Іриною Михайлівною рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 05.06.2014 року (індексний номер - 13593083), яким за ОСОБА_4 зареєстровано право приватної власності на нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1, приміщення 101, на підставі якого видане свідоцтво про право власності.

Одеська міська рада не погоджується з вище зазначеним рішенням, вважає його таким, що прийняте з порушенням вимог п. 49 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 17.10.2013 року №868 без надання документу, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на земельну ділянку (крім випадків реконструкції об'єктів нерухомого майна без зміни зовнішніх геометричних розмірів їх фундаментів у плані), документу, що засвідчує прийняття експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта, технічного паспорту на об'єкт нерухомого майна, письмової згоди співвласників багатоквартирного будинку (в разі добудови аттикових і мансардних поверхів та приєднання місць загального користування), документу, що підтверджує присвоєння об'єкту нерухомого майна адреси (в разі коли в результаті реконструкції об'єкта нерухомого майна змінилася його адреса).

Крім того, постановою Одеського окружного адміністративного суду від 17.04.2015 року, що залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного позову від 30.10.2015 року визнано протиправними дії Інспекції ДАБК в Одеській області щодо прийняття та реєстрації декларації від 12.05.2015 року №ОД63 про готовність об'єкта до експлуатації після реконструкції квартири №1-Б під нежитлове приміщення офісу без зміни геометричних розмірів та зобов'язано Департамент ДАБІ в Одеській області скасувати реєстрацію цієї декларації, тобто фактично скасування реєстрації зазначеної декларації є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом.

За таких умов Одеська міська рада вважає, що державна реєстрація вищезгаданого речового права відбулась із порушенням вимог чинного законодавства на підставі документів, які містять недостовірні відомості, що призвело до порушення права власності територіальної громади м. Одеси на земельну ділянку, на якій самочинно збудовано відповідний об'єкт нерухомого майна.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити посилаючись на обґрунтування викладені в адміністративному позові (том а.с.5-11).

Представник відділу державної реєстрації прав на нерухоме майно Одеського міського управління юстиції у судове засідання не з'явився про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином та завчасно. В матеріалах справи наявні письмові пояснення до адміністративного позову та заперечення в яких останній зазначив, що оскільки заявником були надані всі необхідні документи для державної реєстрації, а декларацію про готовність об'єкту до експлуатації було скасовано вже після державної реєстрації права власності, отже на час прийняття оскаржуваного рішення державний реєстратор діяв в межах чинного законодавства (а.с.167-170, 199-201).

Державний реєстратор Одеського міського управління юстиції Оперчук Ірина Михайлівна у судове засідання не з'явився про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином та завчасно.

Представник ОСОБА_2 позов не визнав, просив суд відмовити в його задоволенні.

ОСОБА_4 у судове засідання не з'явилася про день, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином та завчасно.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належать до задоволення частково. Свій висновок вмотивовує наступним чином. Так, суд, -

ВСТАНОВИВ:

26.05.2014 року ОСОБА_4 звернулася до Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на нежитлове приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, приміщення 101 ( том а.с. 84).

За результатами розгляду вище зазначеної заяви, державним реєстратором прав на нерухоме майно реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Оперчук Іриною Михайлівною прийнято рішення № 13593083 від 05.06.2014 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на нежитлове приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, приміщення 101 (том а.с. 119).

На підставі вище зазначеного рішення, Оперчук Ірині Михайлівні видано Свідоцтво про право власності від 05.06.2014 року серії САК № 931361, індексний номер 22654427 (а.с. 118).

Відносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулюються Законом України " Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень " № 1952-IV від 01.07.2004 року (надалі - Закон України № 1952-IV від 01.07.2004 року, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Процедура проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, також визначаються Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 703 від 22.06.2011 року.

Відповідно до п.1, 2, 4 ст. 15 Закону України № 1952-IV від 01.07.2004 року, державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; внесення записів до Державного реєстру прав; видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження. Орган державної реєстрації прав, державні реєстратори зобов'язані надати до відома заявників інформацію про необхідний перелік документів для здійснення державної реєстрації прав. Перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 затверджено Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень (надалі - Порядок № 703) (чинний на момент виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 26 Порядку №703 встановлено, що для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно та інші документи, визначені цим Порядком.

Згідно ч. 1 ст. 19 Закону України № 1952-IV від 01.07.2004 року, підставами для реєстрації права власності є: договори, укладені у порядку, встановленому законом; свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видані відповідно до вимог цього Закону; свідоцтва про право власності, видані органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; державні акти на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; рішення судів, що набрали законної сили; інші документи, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, подані органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, відповідно до п. 27 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 703 від 22.06.2011 року є: 1) укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно, чи його дублікат; 2) свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя, видане нотаріусом або консульською установою України, чи його дублікат; 3) свідоцтво про право на спадщину, видане нотаріусом або консульською установою України, чи його дублікат; 4) свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, видані нотаріусом, чи їх дублікати; 5) свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане державним реєстратором відповідно до цього Порядку; 6) свідоцтво про право власності, видане органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 7) свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане органом місцевого самоврядування або місцевою держадміністрацією до набрання чинності цим Порядком; 8) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийняте власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; 9) державний акт на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою; 10) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 11) ухвала суду про затвердження (визнання) мирової угоди; 12) заповіт, яким встановлено сервітут на нерухоме майно; 13) закон, яким встановлено сервітут на нерухоме майно; 14) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об'єкта нерухомого майна релігійній організації; 15) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об'єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; 16) інші документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно відповідно до закону.

Судом встановлено, що для проведення державної реєстрації права власності на нежитлове приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, приміщення 101, ОСОБА_4 до заяви було додано наступні документи: квитанцію про сплату державного митна, копію паспортного документу та ідентифікаційного коду, свідоцтво про право власності (оригінал та копія), серія та номер:НОМЕР_1, видане 14.12.2012 року виконавчим комітетом Одеської міської ради, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень (оригінал та копія), серія та номер 4813905, виданий 13.06.2013 року Реєстраційною службою ОМУЮ, декларацію про готовність об'єкта до експлуатації (оригінал та копія), серія та номер: ОД63 від 12.05.2014 року Інспекцією ДАБК в Одеській області, довідка з адресного реєстру м. Одеси про резервування адреси нерухомого майна (оригінал та копія), серія та номер: 358970/1 від 26.05.2014 року юридичним департаментом Одеської міської ради, технічний паспорт (оригінал та копія), серія та номер: б/н, виданий 26.05.2014 року ПП «ЮФ» ІВК Та Партнери» (а.с. 85-108).

За результати розгляду вище зазначеної заяви та доданих матеріалів державним реєстратором Одеського міського управління юстиції Оперчук Ірини Михайлівни прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 05.06.2014 року (індексний номер - 13593083), яким за ОСОБА_4 проведено державну реєстрацію права приватної власності на нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1, приміщення 101 (том а.с. 119).

Також судом встановлено, що постановою Одеського окружного адміністративного суду від 17.04.2015 року, що набрала законної сили 30.10.2015 року визнано протиправними дії Інспекції ДАБК в Одеській області щодо прийняття та реєстрації декларації від 12.05.2015 року №ОД63 про готовність об'єкта до експлуатації після реконструкції квартири №1-Б під нежитлове приміщення офісу без зміни геометричних розмірів та зобов'язано Департамент ДАБІ в Одеській області скасувати реєстрацію цієї декларації (а.с.15-27).

Враховуючи, що оскаржуване рішення державного реєстратора прийнято з урахуванням даних зазначених в декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 12.05.2015 року №ОД63, яка згідно рішення суду належить до скасування з підстав встановлення недостовірних даних, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог Одеської міської ради щодо скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Оперчук Ірини Михайлівни № 13593083 від 05.06.2014 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на нежитлове приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, приміщення 101 за ОСОБА_4.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Щодо позовних вимог Одеської міської ради про скасування свідоцтва про право власності від 05.06.2014 року (серія та номер 22654427), видане Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції, суд погоджується з правовою позицією відділу державної реєстрації прав на нерухоме майно Одеського міського управління юстиції викладеною в письмових поясненнях та запереченнях, оскільки, на думку суду, свідоцтво про право власності є наслідком прийнятого державним реєстратором рішення, та підтверджує лише виникнення, перехід або припинення речових прав на нежитлове приміщення.

Між тим, з метою поновлення порушених прав позивача, суд вважає необхідним вийти за межі позовних вимог та визнати нечинним свідоцтво про право власності, серії та номер: 22654427, видане 05.06.2014 року Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції Одеської області.

Згідно з ч. 2 ст.11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Частиною 2 ст. 26 Закону встановлено, що у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Відповідно до п. 41 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011р. № 1141, державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Згідно з частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 цього Кодексу передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Частиною 2 ст.94 КАС України встановлено, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Враховуючи, що свідки до участі у справі не залучалися, судові експертизи не призначалися, отже у суду відсутні підстави для розподілу судових витрат.

У процесі розгляду справи судом не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Керуючись ст.ст. 7, 11, 71, 86, 94, 159-164, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2.Скасувати рішення державного реєстратора Одеського міського управління юстиції Оперчук Ірини Михайлівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 05.06.2014 року (індексний номер - 13593083), яким за ОСОБА_4 проведено державну реєстрацію права приватної власності на нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1, приміщення 101.

3. Визнати нечинним свідоцтво про право власності, серії та номер: 22654427, видане 05.06.2014 року Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції Одеської області.

4. В іншій частині позовних вимог - відмовити

Порядок і строки оскарження постанови визначаються ст.ст. 185, 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Відповідно до частини першої статті 185, частини першої-другої, четвертої статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, сторони які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку дану постанову повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Одеського апеляційного адміністративного суду через адміністративний суд першої інстанції, який ухвалив судове рішення.

Повний текст постанови складений 01 березня 2016 року.

Суддя О.Я. Бойко