Справа № 821/3723/15-а
Суддя: Василяка Д.К.
Дата ухвалення: 2016-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2016 р.м. ХерсонСправа № 821/3723/15-а

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Василяки Д.К.,

при секретарі: Корнієнко Я.В., за участю позивача ОСОБА_1, представників відповідача - 1 Сначева Ю.М., Міцкана І.І., Якуби С.В., представників відповідача-2 Сначева Ю.М., Міцкана І.І., Кучерявого О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Херсонській області, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області, треті особи, без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Новокаховський міський відділ УМВС України в Херсонській області, Новокаховський відділ поліції ГУНП в Херсонський області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі,

встановив:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Херсонській області (далі по тексту - відповідач - 1), Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області (далі по тексту - відповідач-2), треті особи, без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Новокаховський міський відділ УМВС України в Херсонській області, Новокаховський відділ поліції ГУНП в Херсонський області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27.10.2015 р. позивачем подано начальнику УМВС України в Херсонській області рапорт про бажання продовжувати службу в лавах Національної поліції України та 06.11.2015 р. на нараді особового складу начальником сектору кадрового забезпечення ОСОБА_6 запропоновано всім написати заяви про працевлаштування до Новокаховського відділу поліції ГУ Національної поліції у Херсонській області. Позивач написав заяву та рапорт про закріплення за ним табельної вогнепальної зброї, вказану заяву та рапорт передав начальнику сектору кадрового забезпечення ОСОБА_6 На вказаній нараді позивачу начальником сектору карного розшуку Ситниченко Д.М. повідомлено про те, що позивач з 07 листопада 2015 року зобов'язаний заступити на чергування в складі резервної слідчої оперативної групи Новокаховського відділу поліції головного управління Національної поліції у Херсонській області.

08.11.2015р. позивач заступив на чергування до слідчо - оперативної групи. Факт виконання ним службових обов'язків поліцейського підтверджується записами у журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчиненні кримінальні правопорушення та інші події Новокаховського відділу поліції головного управління Національної поліції у Херсонській області.

На нараді, яка відбулася 09 листопада 2016 року ОСОБА_6, повідомила присутніх про те, що складені працівниками 06.11.2015р. заяви про прийняття на роботу до Національної поліції не є дійсними, тому треба скласти нові заяви. Крім того, позивачу начальником сектору кадрового забезпечення особисто повідомлено, що йому не потрібно складати заяву про працевлаштування, що через деякий час викличе та прийме таку заяву, до цього позивач може працювати як і раніше.

14 листопада 2015 року позивач від начальника НК ВП ГУ НП у Херсонській області Немирець В.А. дізнався, що його звільнено з роботи у зв'язку із скороченням штату з Новокаховського міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України у Херсонській області, та на роботу до Новокаховського відділу поліції головного управління Національної поліції у Херсонській області не прийнято.

17.11.2015р. позивач прибув до головного управління Національної поліції у Херсонській області де отримав трудову книжку в якій стояв запис про звільнення з 06.11.2015р.

Позивач вважає, що запис про його звільнення не відповідає встановлених вимогам, оскільки не вказано причину звільнення. При проведенні процедури скорочення відповідачем - 2 не проведено консультації з профспілковим комітетом. Крім того зазначив, що відповідачем-2 порушено пункт 64 Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом ОВС України, оскільки не вирішувалось питання про можливість його подальшого використання на службі; відповідачем-2 порушено статтю 14 Дисциплінарного статуту в частині своєчасного ознайомленням з наказом про звільнення та видачі трудової книжки, враховуючи те, що позивач перебував на службі у наступні після звільнення дні; не попереджено про звільнення за 3 місяці про наступне звільнення через скорочення штатів. Також позивач вважає незаконним звільнення з тих підстав, що відповідач-1, починаючи з 07.11.2015 р., допустив його до виконання обов'язків поліцейського, чим підтвердив прийняття позивача на роботу у Нацполіцію.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі.

У судовому засіданні представники відповідача-1 позовні вимоги не визнали, зазначивши, що 02.07.2015р. прийнято Закон України "Про Національну поліцію", який передбачає звільнення працівників міліції, які не були призначені на службу до поліції упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону. 16.09.2015 р. постановою Кабінету Міністрів України № 730 ліквідовано органи Міністерства внутрішніх справ та утворено територіальні органи Національної поліції. У зв'язку з тим, що УМВС України в Херсонській області ліквідоване, а позивача до спливу вказаного тримісячного терміну не прийнято на службу в поліцію, тому наказом УМВС України в Херсонській області від 06.11.2015р. № 396 о/с ОСОБА_1 звільнено у запас Збройних Сил України з 06.11.2015р. згідно із п.п.10, 11 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" та відповідно до п. 64 "г" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС (через скорочення штатів) в силу закону. Вказали, що про наявність рапорту позивача щодо прийняття на службу в поліцію керівнику було відомо, проте у зв'язку з наявністю дисциплінарних стягнень та систематичним порушенням трудової дисципліни під час проходження служби в МВС, відповідно до характеристики, трудовий договір з позивачем укладено не було. Просять відмовити в задоволенні позову.

Представники відповідача-2 у судовому засіданні пояснили, що право на звільнення особи зі служби та прийняття на службу належить керівнику Управління. Про те, що буде ліквідація МВС, всі працівники ознайомлені в силу закону "Про Національну поліцію". Вказаний Закон, зокрема, Прикінцеві та перехідні положення визначають умови, за яких працівник міліції може бути прийнятий на службу до поліції, та у разі відповідності працівників таким умовам та їх дотримання, видається наказ про призначення. ОСОБА_1 не склав присягу поліцейського, йому не присвоєно спеціальне звання поліції та відносно нього не видано наказу про зарахування на службу, що призвело до звільнення позивача зі служби за скороченням штату. По факту безпідставного допуску позивача до служби після звільнення, відповідачем-2 проведено службове розслідування, за висновком якого підтверджено перебування ОСОБА_1 на службі 07.11.2015 р. - 08.11.2015 р. (добу), проте виконання останнім обов'язків заступника начальника патрульної поліції Новокаховського відділу Нацполіції без належного оформлення несення служби, тобто без наказу про призначення на службу до поліції, не створює будь-яких наслідків для позивача, у тому числі визнання факту прийняття його на службу до поліції. Просить відмовити в задоволенні позову.

Треті особи в судове засіданні не з'явилися. Про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Розглянувши подані документи, врахувавши позицію позивача, представників відповідачів, адміністративний позов та документи покладені в його основу, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, суд приходить до наступного: позивач проходив службу в органах внутрішніх справ з 18 серпня 1996 року.

Наказом №396 о/с від 06 листопада 2015 року, виданим начальником Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області, майора міліції ОСОБА_1 звільнено з посади оперуповноваженого сектору карного розшуку Новокаховського міського відділу УМВС за пунктом 64 "г" Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом ОВС України (за скороченням штатів).

Вказаний наказ прийнято відповідно до пунктів 10 та 11 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" та Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Суд зазначає, що спірні відносини регулюються Законом України "Про Національну поліцію" від та Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 р. № 114 (далі - Положення № 114).

Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України "Про утворення Національної поліції України" від 02.09.2015р. № 641 вирішено утворити Національну поліцію України як центральний орган виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ" від 16.09.2015 р. № 730 утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Національної поліції, у в тому числі Головне управління Національної поліції у Херсонській області, а також ліквідовано як юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства внутрішніх справ, у тому числі Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області.

Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII) визначено правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Законом України № 580-VIII передбачено утворення Національної поліції України як центрального органу виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку та діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Щодо твердження відповідачів про те, що позивача звільнено за скороченням штату у зв'язку з ліквідацією територіальних органів Міністерства внутрішніх справ, при цьому Законом № 580-VIІI не закріплено обов'язку відповідачів працевлаштовувати працівників міліції, посади яких були скорочені, в лавах Національної поліції, суд зазначає наступне: відповідно до частини другої статті 81 Цивільного кодексу України юридичні особи, залежно від порядку їх створення, поділяються на юридичних осіб приватного права та юридичних осіб публічного права. Юридична особа публічного права створюється розпорядчим актом Президента України, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування.

Частиною третьою вказаної вище статті передбачено, що порядок утворення та правовий статус юридичних осіб публічного права встановлюються Конституцією України та законом.

Порядок утворення, реорганізації та ліквідації міністерств та інших центральних органів виконавчої влади врегульовано статтею 5 Закону України "Про центральні органи виконавчої влади" від 17.03.2011 р. № 3166-VI (далі - Закон № 3166-VI).

Частиною 3 стаття 5 Закону № 3166-VI, утворення, реорганізація та ліквідація міністерства, іншого центрального органу виконавчої влади здійснюються з урахуванням завдань Кабінету Міністрів України, а також з урахуванням необхідності забезпечення здійснення повноважень органів виконавчої влади і недопущення дублювання повноважень.

Міністерство, інший центральний орган виконавчої влади утворюється шляхом утворення нового органу влади або в результаті реорганізації (злиття, поділу, перетворення) одного чи кількох центральних органів виконавчої влади (ч. 4 ст. 5 Закону № 3166-VI).

Частина 5 стаття 5 Закону №3166-VI, міністерство, інший центральний орган виконавчої влади припиняється шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації.

Згідно ч. 7 ст. 5 Закону №3166-VI, міністерства, інші центральні органи виконавчої влади, щодо яких набрав чинності акт Президента України про їх припинення, продовжують здійснювати повноваження та функції у визначених сферах компетенції до завершення здійснення заходів з утворення міністерства, іншого центрального органу виконавчої влади, до якого переходять повноваження та функції міністерства, іншого центрального органу виконавчої влади, що припиняється, та можливості забезпечення здійснення ним цих функцій і повноважень, про що видається відповідний акт Кабінету Міністрів України.

Відповідно до ч. 8 ст. 5 Закону № 3166-VI, актом Кабінету Міністрів України про ліквідацію міністерства, іншого центрального органу виконавчої влади визначається орган виконавчої влади, якому передаються повноваження та функції міністерства, іншого центрального органу виконавчої влади, що ліквідується.

Порядок здійснення заходів, пов'язаних з утворенням, реорганізацією чи ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, визначається Кабінетом Міністрів України (ч. 9 ст. 5 Закону № 3166-VI).

Постановою Кабінету Міністру України 20.10.2011 р. № 1074, затверджено Порядок здійснення заходів, пов'язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади (далі по тексту - Порядок № 1074). Вказаний Порядок визначає механізм здійснення заходів, пов'язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та їх територіальних органів.

Пунктом 4 Порядку № 1074 передбачено, що орган виконавчої влади утворюється шляхом утворення нового органу виконавчої влади або в результаті реорганізації (злиття, поділу, перетворення) одного чи кількох органів виконавчої влади.

Згідно п. 5 Порядку № 1074, орган виконавчої влади припиняється шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації.

Відповідно до 6 Порядку № 1074, права та обов'язки органів виконавчої влади переходять:

- у разі злиття органів виконавчої влади - до органу виконавчої влади, утвореного внаслідок такого злиття;

- у разі приєднання одного або кількох органів виконавчої влади до іншого органу виконавчої влади - до органу виконавчої влади, до якого приєднано один або кілька органів виконавчої влади;

- у разі поділу органу виконавчої влади - до органів виконавчої влади, утворених внаслідок такого поділу;

- у разі перетворення органу виконавчої влади - до утвореного органу виконавчої влади;

- у разі ліквідації органу виконавчої влади і передачі його завдань та функцій іншим органам виконавчої влади - до органів виконавчої влади, визначених відповідним актом Кабінету Міністрів України.

Орган виконавчої влади припиняється шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації.

Права та обов'язки органів виконавчої влади переходять у разі ліквідації органу виконавчої влади і передачі його завдань та функцій іншим органам виконавчої влади - до органів виконавчої влади, визначених відповідним актом Кабінету Міністрів України.

Системний аналіз наведених вище норм Цивільного кодексу України, Закону № 3166-VI та Порядку № 1074 дає підстави для висновку, що порядок утворення та припинення юридичних осіб публічного права є відмінним від порядку утворення та припинення юридичних осіб приватного права. Тобто, у разі ліквідації органу виконавчої влади, держава відповідним актом Кабінету Міністрів України передає його завдання та функції новоствореному центральному органу виконавчої влади, забезпечуючи у такий спосіб безперервне виконання функцій держави. Таким чином, територіальні органи міністерств не можуть діяти інакше, ніж це передбачено актами Президента України чи Кабінету Міністрів України, виданими для забезпечення виконання відповідними міністерствами своїх функцій.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що встановлена законодавством можливість ліквідації державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) установи, що ліквідується, не виключає, а передбачає зобов'язання роботодавця (держави) по працевлаштуванню працівників ліквідованої установи.

Пунктом 8 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №580-VIІI передбачено, що з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Згідно п. 9 Закону №580-VIІI, працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Відповідно пункт 10 Розділу XI Закону № 580-VIІI, працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Проаналізувавши вказане, суд приходить висновку, що для реалізації наведених пунктів Розділу XI Закону № 580-VIІI щодо звільнення працівників міліції за скороченням штатів необхідними є умови: скорочення штату, пропонування посад, згода працівника.

Пунктом 63 "з" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991р. № 114, (в редакції постанови Кабінету Міністрів України №885 від 28.10.2015р. № 885 чинної на день звільнення) передбачено, що особи рядового і молодшого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.

З вказаних правових норм слідує, що звільнення працівників міліції зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів відбувається за наступних підстав: у разі відмови працівника міліції від проходження служби в поліції; у разі невідповідності вимогам до поліцейських, визначених Законом № 580-VIІI при виявленні бажання проходити службу; та у разі відсутності можливості подальшого використання на службі.

При цьому, пунктом 9 Розділу XI № 580-VIІI закріплено обов'язок пропонування особам, які виявили бажання працювати в поліції та відповідають вимогам до поліцейських, рівнозначні посади, або посади вищі чи нижчі щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Судом встановлено, що 27.10.2015 р. позивачем подано начальнику УМВС України в Херсонській області рапорт про бажання продовжувати службу в лавах Національної поліції України та 06.11.2015 р. подано відповідачу-1 заяву про бажання проходити службу в поліції. Також судом встановлено факт несення позивачем служби в новоствореному органі - Новокаховському відділі поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області.

Матеріали справи містять Журнал єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, розпочатий Новокаховським відділом поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області 07.11.2015 р., досліджуючи який, судом встановлено, що позивач виїжджав у складі слідчо - оперативної групи на події, які зафіксовано у вказаному журналі.

Суд зазначає, висновком службового розслідування за інформацією викладеною в доповідній записці СЮЗ ГУНП, затвердженим т.в.о. начальника ГУНП в Херсонській області полковником міліції Мєрковим А.І. 02.02.2016 р. підтверджено здійснення службових обов'язків ОСОБА_1 з 07.11.2015 р. по 14.11.2015 р.

Факт виконання позивачем службових обов'язків після винесення наказу про звільнення не заперечується відповідачами, якими також не спростовано належними доказами факт подання позивачем заяви про бажання працювати в поліції.

Вимоги до кандидатів на службу в поліції, передбачені ст. 49 Закону № 580-VIІI, відповідно до якої, на службу в поліції можуть бути прийняті громадяни України віком від 18 років, які мають повну загальну середню освіту, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, які володіють українською мовою.

Частиною 2 статті 61 Закону № 580-VIІI визначені обмеження, пов'язані зі службою в поліції.

Незалежно від професійних та особистих якостей, рівня фізичної підготовки та стану здоров'я на службу в поліції не можуть бути прийняті особи у випадках, визначених частиною другою статті 61 цього Закону, а також особи які:

- відмовляються від взяття на себе зобов'язань дотримуватися обмежень та/або від складання Присяги поліцейського, визначених законом;

- особи, які звільнені або мали бути звільнені з посад на підставі Закону України "Про очищення влади".

Суд зазначає, що пункт 9 Розділу XI Закону № 580-VIІI передбачає у разі виявлення працівником бажання проходити службу в поліції та за умови відповідності його кандидатури вимогам до поліцейських, впродовж трьох місяців із дня опублікування цього Закону обов'язок керівника запропонування посад у будь-якому органі (закладі, установі) поліції, що можуть бути рівнозначною, вищою або нижчою щодо посади, яку ця особа обіймала під час проходження служби в міліції.

Отже, начальник органу прямо зобов'язаний розглянути можливість подальшого використання на службі особи, яку звільняють за скороченням штату, як це передбачено п. 64 "г" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС.

При цьому, суд вважає, що відповідач - 1 допустивши до роботи позивача з 07.11.2015 р. по 17.11.2015 р. фактично визнав, що ОСОБА_1 відповідає вимогам до поліцейського, які визначені Закону України "Про Національну поліцію".

Суд не приймає до уваги твердження відповідачів щодо невідповідності позивача у зв'язку з тим, що він не володіє вільно українською мовою, оскільки вказане спростовується наявними в матеріалах справи додатком до диплому спеціаліста МВ № 14001043 ОСОБА_1, відповідно до якого позивач мав під час навчання Одеському інституті внутрішніх справ оцінку з ділової української мови - 5. Крім того, відповідачем-2 не надано доказів складання документів ОСОБА_1 на російській мові та доказів того, що українською мовою позивач не володіє.

Щодо твердження відповідачів про незадовільну характеристику ОСОБА_1 суд вважає його помилковим, оскільки характеристику видано заступником начальника відділення Новокаховського ВП ГУНП в Херсонській області, тобто організацією, в якій позивач виконував службові обов'язки з 07.11.2015 р по 17.11.2015 р., що з урахуванням невеликого строку ставить під сумнів можливість вважати її належним доказом у справі.

Так, в ході розгляду справи судом встановлено, що позивач проходив службу в органах внутрішніх справ з 18 серпня 1996 року та був звільнений з посади оперуповноваженого сектору карного розшуку Новокаховського міського відділу УМВС. Обмежень, пов'язаних зі службою у поліції згідно до ст. 61 Закону № 580-VIІI не має, що не спростовано відповідачами.

Заяви позивача від 27.10.2015 р. та 06.11.2015 р. розглянуті відповідачами не були, що унеможливило розгляд питання щодо можливості подальшого використання ОСОБА_1 на службі в лавах поліції.

При цьому, суд не приймає до уваги твердження відповідачів, що допуск до роботу у відповідача -1 не є фактом укладання з ним трудового договору та зазначає, що допуск позивача 10.11.2015 р. до виконання службових обов'язків у складі слідчо - оперативної групи Новокаховського міськвідділу ГУ Національної поліції (після прийняття наказу про звільнення) суд розцінює як згоду відповідача-1 на призначення позивача на вказану посаду.

Отже, суд приходить до висновку, відповідач-2, звільняючи позивача на підставі пунктів 10 та 11 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 580-VIІI та пункту 64 г Положення за скороченням штатів, не запропонувавши позивачу іншу посаду, не дослідивши можливість використання останнього на службі в поліції та допустивши до роботи в поліції після звільнення, допустив порушення вимог діючого законодавства, а тому суд дійшов висновку, що зазначені порушення є підставою для скасування оскаржуваного наказу та поновлення позивача на роботі.

Згідно виписки з ЄДРПОУ УМВС в Херсонській області перебуває в стані припинення. Станом на день розгляду справи запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про припинення юридичної особи УМВС України у Херсонській області не внесено.

Частиною 2 статті 33 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", юридична особа є такою, що припинилася, з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи. За приписами ч. 9 цього Закону дата внесення до Єдиного державного реєстру запису про проведення державної реєстрації припинення юридичної особи в результаті її ліквідації є датою державної реєстрації припинення юридичної особи.

Право громадянина на працю та гарантії захисту від незаконного звільнення, а також створення умов та гарантування можливостей для громадян заробляти собі на життя працею, рівних можливостей у виборі професії та роду трудової діяльності, та забезпечення гарантій захисту працівника від незаконного звільнення закріплено статтею 43 Конституції України.

Суд зазначає, що пунктом 19 Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" працівник, який був незаконно звільнений до реорганізації, поновлюється на роботі в тому підприємстві, де збереглося його попереднє місце роботи. Працівник не вправі вимагати поновлення його на роботі на заново утвореному підприємстві, якщо він не був переведений туди в установленому порядку.

З огляду на вищезазначене, суд вважає, що позивач обрав не належний спосіб захисту своїх прав, врахувавши норми ст.11 КАС України, вважає, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом поновлення його на посаді оперуповноваженого сектору карного розшуку Новокаховського міського відділу УМВС України в Херсонській області з 06.11.2015 р. Суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в частині зобов'язання відповідача-1 допустити позивача до роботи в Новокаховському відділі поліції ГУ Національної поліції у Херсонській області у званні майора поліції.

При цьому суд, зважаючи на приписи статті 11 КАС України, та з метою повного поновлення прав особи, яка звернулась за судовим захистом, виходить за межі позовних вимог та вважає, що належним способом захисту прав позивача є зобов'язання Головного управління Національної поліції в Херсонській області розглянути кандидатуру ОСОБА_1 для зайняття посади у відповідності до пункту 9 Розділу XI Закону № 580-VIІI у Новокаховському відділі поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області та видати з цього приводу відповідний наказ.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 256 КАС України, негайно виконуються постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Частиною 2 статті 8 КАС України встановлено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Обов'язковою для застосування в Україні є практика Європейського суду з прав людини, яка статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визнана джерелом права.

Згідно п.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) "Кожен має право на ... розгляд його справи упродовж розумного строку ... судом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру...".

Вирішуючи питання стосовно застосування ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд бере до уваги, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі "Бендерський проти України" (Заява N 22750/02§42) суд нагадує, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов'язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді "заслухані", тобто належним чином вивчені судом.

Серед критеріїв оцінювання судом рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, є принцип законності, що закріплений у ч.2 ст.19 Конституції України, відповідно до якого органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд вважає, що в даному випадку відповідачами не надано достатньо належних та допустимих доказів правомірності своїх дій та бездіяльності.

У зв'язку з цим, суд, аналізуючи викладене приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Херсонській області, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області, треті особи, без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Новокаховський міський відділ УМВС України в Херсонській області, Новокаховський відділ поліції ГУНП в Херсонський області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі підлягає частковому задоволенню.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Керуючись ст.ст. 8, 9, 12,17,18, 19,128, ч. 1 ст. 158, 159, 160-163, 167 КАС України, суд -

постановив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області № 396 о/с від 06.11.2015 р. в частині звільнення ОСОБА_1 з посади оперуповноваженого сектору карного розшуку Новокаховського міського відділу УМВС.

Поновити ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого сектору карного розшуку Новокаховського міського відділу УМВС з 06 листопада 2015 року.

Зобов'язати Головне управління Національної поліції в Херсонській області розглянути кандидатуру ОСОБА_1 для зайняття посади у відповідності до пункту 9 Розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" у Новокаховському відділі поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області та видати з цього приводу відповідний наказ.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Допустити негайне виконання рішення в частині поновлення майора міліції ОСОБА_1 оперуповноваженого сектору карного розшуку Новокаховського міського відділу УМВС з 06 листопада 2015 року.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 02 березня 2016 р.

Суддя Василяка Д.К.

кат. 12.3