Справа № 143/1368/14-а
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2016-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 143/1368/14-а

Головуючий у 1-й інстанції: Скрицький Л.П.

Суддя-доповідач: Совгира Д. І.

01 березня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Совгири Д. І.

суддів: Курка О. П. Білоуса О.В. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Бондаренко С.А.,

позивача: ОСОБА_2

представника позивача: ОСОБА_3,

представника відповідача: Павлюка В.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Погребищенського районного суду Вінницької області від 17 лютого 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Погребищенської районної ради Вінницької області про зміну рішення Погребищенської районної ради в частині підстави дострокового припинення повноважень голови районної ради та про зобов'язання провести виплату грошової допомоги при звільненні,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Погребищенського районного суду Вінницької області з позовом до Погребищенської районної ради Вінницької області про зміну рішення Погребищенської районної ради в частині підстави дострокового припинення повноважень голови районної ради та про зобов'язання провести виплату грошової допомоги при звільненні.

Постановою Погребищенського районного суду Вінницької області від 17 лютого 2015 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з даною постановою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В судовому засіданні представник позивача та позивач підтримали доводи апеляційної скарги та просили суд задовольнити її.

Представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги позивача та просив суд залишити її без задоволення, а постанову Погребищенського районного суду Вінницької області від 17 лютого 2015 року - без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, які прибули в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Погребищенської районної ради Вінницької області №1 від 17.11.2010 року 1 сесії 6 скликання позивача обрано на посаду голови Погребищенської районної.

26 лютого 2014 року позивач звернувся до відповідача із заявою про звільнення його з посади голови Погребищенської районної ради Вінницької області.

Відповідно до протоколу 30 сесії Погребищенської районної ради Вінницької області 6 скликання від 26 лютого 2014 року за дострокове припинення повноважень голови Погребищенської районної ради ОСОБА_2 на підставі поданої ним заяви, проголосували 36 депутатів.

Рішенням №575 від 26 лютого 2014 року 30 сесії 6 скликання Погребищенської районної ради достроково припинені повноваження та звільнено з посади голови Погребищенської районної ради 6 скликання ОСОБА_2 за його власним бажанням.

Крім того, згідно з п.1 ч. 3 ст. 56 Регламенту Погребищенської районної ради 6 скликання, затвердженого 30 грудня 2010 року рішенням № 16 2 сесії 6 скликання Погребищенської районної ради, повноваження голови районної ради вважаються достроково припиненими без припинення повноважень депутата ради у разі звернення з особистою заявою до районної ради про складання ним повноважень голови ради.

Розглядаючи даний позов суд першої інстанції дійшов висновку про те, що Погребищенська районна рада Вінницької області при прийняті рішення про відмову позивачу у виплаті допомоги при виході на пенсію діяла на підставі та відповідно до вимог чинного законодавства України. Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Так, відповідно до статті 1 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" (далі Закон № 2493-ІІІ) служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

Цим же Законом врегульовано правові, організаційні, матеріальні та соціальні умови реалізації громадянами України права на службу в органах місцевого самоврядування, визначено загальні засади діяльності посадових осіб місцевого самоврядування, їх правовий статус, порядок та правові гарантії перебування на службі в органах місцевого самоврядування.

У відповідності до приписів частини 7 статті 21 Закону № 2493-ІІІ пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування, які мають стаж служби в органах місцевого самоврядування та/або державної служби не менше 10 років, здійснюється у порядку, визначеному законодавством України про державну службу. Пенсія в частині, що не перевищує розміру пенсії із солідарної системи, що призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», виплачується за рахунок коштів Пенсійного фонду України. Частина пенсії, що перевищує цей розмір, виплачується за рахунок коштів Державного бюджету України.

В свою чергу, згідно з частиною 1 статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу» (далі - Закон № 3723-XII, в редакції спірного періоду) на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, без обмеження граничного розміру пенсії, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

За приписами частини 11 статті 21 Закону № 2493-ІІІ у разі звільнення з роботи в органах місцевого самоврядування у зв'язку з виходом на пенсію посадовим особам місцевого самоврядування виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 10 місячних посадових окладів за наявності не менше 10 років стажу на посадах в органах місцевого самоврядування чи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.

Абзацом 6 статті 20 Закону № 2493-ІІІ, крім загальних підстав, передбачених Кодексом законів про працю України, служба в органах місцевого самоврядування припиняється на підставі і в порядку, визначених Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», цим та іншими законами України, а також у разі, досягнення посадовою особою місцевого самоврядування граничного віку перебування на службі в органах місцевого самоврядування (стаття 18 цього Закону), що по суті є виходом на пенсію.

Водночас, пунктом 2 розділу VII Закону № 2493-ІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» встановлено, що дія Закону України «Про державну службу» поширюється на органи і посадових осіб місцевого самоврядування в частині, що не суперечить Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», цьому Закону та іншим законам України, що регулюють діяльність місцевого самоврядування.

Колегія суддів зазначає, що Закон № 2493-ІІІ є спеціальним у правовідносинах, що пов'язані з реалізацією громадянами України права на службу в органах місцевого самоврядування, а його норми мають пріоритетне значення у порівняні з положеннями інших законів і нормативно - правових актів, які застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

За змістом положень частини 1 статті 23 та пункту 3 частини 1 статті 30 Закону України «Про державну службу», державна служба припиняється у разі, зокрема, досягнення державним службовцем граничного віку проходження державної служби, тобто 65 років,

Як зазначалось вище, аналогічна підстава для припинення служби в органах місцевого самоврядування міститься і у абзаці 6 статті 20 Закону № 2493-ІІІ.

Разом з тим, частина 1 статті 18 Закону № 2493-ІІІ визначає певні особливості, щодо граничного віку перебування на службі в органах місцевого самоврядування для посадових осіб місцевого самоврядування, які обираються на відповідні посади, зокрема, нею встановлено, що ці обмеження на таких осіб не поширюються.

Як встановлено судом апеляційної інстанції позивач обіймав посаду голови Погребищенської районної ради Вінницької області, яка у відповідності до статті 55 Закону № 280/97-ВР є виборною, оскільки голова районної, обласної, районної у місті (у разі її створення) ради обирається відповідною радою шляхом таємного голосування з числа її депутатів на строк повноважень ради, а тому на позивача не поширюються обмеження щодо граничного віку перебування на службі в органах місцевого самоврядування.

Пунктом 1 частини 5 цієї статті передбачено і спеціальні підстави, за яких повноваження голови районної, обласної, районної у місті ради також вважаються достроково припиненими без припинення повноважень депутата ради, зокрема, у разі звернення з особистою заявою до відповідної ради про складення ним повноважень голови ради.

Одночасно, статтею 38 Кодексу законів про працю України вихід на пенсію визначається як підстава для розірвання трудового договору з ініціативи працівника.

Комплексний аналіз наведених правових норм законів з урахуванням їх юридичних зв'язків дає колегії суддів підстави для висновку, що голова відповідної ради може вийти на пенсію за наявності на неї права шляхом подання заяви про складення ним повноважень, з послідуючим зверненням до органів Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії у порядку, визначеному законодавством України про державну службу.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що наявність вищевказаних обставин у їх сукупності, може свідчити про намір посадової особи місцевого самоврядування виходу на пенсію, а звільнення з посади голови ради на підставі пункту 1 частини 5 статті 55 Закону № 280/97-ВР можна вважати виходом на пенсію, у розумінні частини 11 статті 21 Закону № 2493-ІІІ, навіть якщо про це прямо не зазначено у рішенні про звільнення або у трудовій книжці.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, що ОСОБА_2 23 листопада 2009 року було призначено пільгову пенсію за списком №2, що підтверджується розпорядженням управління Пенсійного фонду України у Погребищенському районі Вінницької від 10 лютого 2010 року. Також вказане підтвердив сам позивач у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції.

Крім того, ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2016 року було витребувано з управління Пенсійного фонду України у Погребищенському районі Вінницької області копію заяви ОСОБА_2 про призначення йому пенсії у порядку, визначеному законодавством України про державну службу, а також копію рішення про призначення ОСОБА_2 пенсії про державну службу.

Відповідно до вказаної заяви ОСОБА_2 02 лютого 2010 року звернувся до управління Пенсійного фонду України у Погребищенському районі Вінницької області з заявою про призначення йому пенсії за віком відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Розпорядженням управління Пенсійного фонду України у Погребищенському районі Вінницької від 10 лютого 2010 року ОСОБА_2 переведено на інший вид пенсії, а саме відповідно до Закону України «Про державну службу».

Держаним службовцям в разі виходу на пенсію за наявності стажу державної служби не менше 10 років виплачується грошова допомога в розмірі 10 місячних посадових окладів (частина тринадцята статті 37 Закону № 3723).

Таким чином, грошова допомога в розмірі 10 місячних посадових окладів виплачується державному службовцю за умов виходу на пенсію з посади державного службовця та наявності страхового стажу, у тому числі стажу державної служби не менше 10 років. Жодних додаткових умов для виплати грошової допомоги державному службовцю у разі виходу його на пенсію в частині тринадцятій статті 37 Закону № 3723 не встановлено.

Рішення Конституційного Суду України від 26 листопада 2013 року № 11-пр/2013 Справа № 1-14/2013 за конституційним зверненням громадянки ОСОБА_5 щодо офіційного тлумачення положення частини тринадцятої статті 37 Закону України «Про державну службу» в системному зв'язку з положеннями пункту 2 частини першої, частини другої статті 40 Кодексу законів про працю України, статті 21 Закону України Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні».

Вказаним рішенням Конституційний Суд України зазначає, що грошова допомога, передбачена вказаним законодавчим положенням, має разовий характер. Право на її одержання пов'язане з певним стажем роботи на посаді державного службовця та припиненням цієї роботи у зв'язку з виходом на пенсію державного службовця.

Також, відповідно до роз'яснення Головного управління державної служби України від 16.12.2009 року № 9142/10-09 щодо виплати 10 посадових окладів у випадках припинення державної служби, зазначається, що обов'язковою умовою для виплати вказаної допомоги є звільнення працівника з посади державного службовця у зв'язку з виходом на пенсію державного службовця.

Враховуючи вищезазначене колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що оскільки позивач перебував на пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» з 10 лютого 2010 року, а тому підстав для виплати одноразової грошової допомоги в розмірі 10 місячних посадових окладів відповідно до Закону України «Про державну службу» відсутні.

Також, суд апеляційної інстанції вважає не обґрунтованими доводи позивача про здійснення на нього психологічного тиску та погроз з боку невідомих осіб щодо застосування фізичної сили під час написання заяви про звільнення, оскільки в матеріалах справи відсутні будь - які належні та допустимі докази, які б підтвердили вищезазначений факт. Крім того, в матеріалах справи також відсутні докази про те, чи звертався із заявами позивач до правоохонних органів стосовно погроз з боку невідомих осіб щодо застосування до нього фізичної сили, а також про звернення до лікувальних закладів для надання йому медичної допомоги.

Щодо позовних вимоги позивача про зміну рішення № 575 від 26 лютого 2014 року позачергової 30 сесії 6 скликання Погребищенської районної ради в частині підстави дострокового припинення ОСОБА_2 повноважень та звільнення з посади голови районної ради 6 скликання, зобов'язання Погребищенську районну раду внести зміни до запису в трудовій книзі ОСОБА_2 про дострокове припинення повноважень та звільнення з посади голови районної ради, суд апеляційної інстанції вважає, що вони являються безпідставними та необґрунтованими, оскільки суд не може підміняти собою суб'єкта владних повноважень щодо реалізації ним власних повноважень, наданих законодавством України, шляхом втручання в діяльність суб'єкта владних повноважень.

Вищевказане узгоджується із позицією Верховного суду України, викладеною в постанові Пленуму № 13 від 24.10.2008 року, згідно якої, суд не може підміняти державний орган, приймаючи замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень та з позицією Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що завдання суду при здійсненні його контрольної функції полягає не в тому, щоб підміняти органи влади держави, і суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою.

Тому, враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийнята постанова відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних підстав.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Погребищенського районного суду Вінницької області від 17 лютого 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Головуючий Совгира Д. І.

Судді Курко О. П. Білоус О.В.