Справа № 815/2815/14
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2016-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" лютого 2016 р. м.Київ К/800/9287/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя Голяшкін О.В. (доповідач),

судді Заяць В.С.,

Стрелець Т.Г.,

секретар судового засідання - Загородня М.О.,

за участю:

прокурора - Чубенко В.В.,

представника позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокуратури Одеської області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 16 червня 2014 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу від 28 березня 2014 року №19 «СК» та припису від 27 березня 2014 року №197, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2014 року ОСОБА_3 звернулася з адміністративний позов до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області, в якому просила визнати протиправним та скасувати наказ від 28 березня 2014 року № 19 «СК» «Про скасування реєстрації декларації», яким скасовано реєстрацію декларації від 19 липня 2013 року №ОД 75 про готовність об'єкта до експлуатації «Реконструкція нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1», та припис від 27 березня 2014 року № 197 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила про проведення відповідачем перевірки з порушенням Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою КМ України від 23 травня 2011 року №553, та відповідну незаконність винесених за її результатами наказу та припису, які підлягають скасуванню. Крім того, зазначала про помилковість та безпідставність висновку Інспекції щодо самочинного будівництва, оскільки вона є власником нежитлового приміщення загальною площею 92,3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції Одеської області 28 серпня 2013 року.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 16 червня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2015 року, адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, прокуратура Одеської області звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати, прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3 в повному обсязі.

У касаційній скарзі прокурор зазначає про правомірність проведення Інспекцією на вимогу правоохоронного органу позапланової перевірки позивача, за результатами якої встановленні обставини, які свідчать про наявність ознак самочинного будівництва, що стало підставою для прийняття оскаржуваних наказу та припису. Вважає необґрунтованим висновок судів про те, що встановлений порядок скасування декларації не поширюється спірну декларацію, оскільки відповідні повноваження органи ДАБК наділені з 01 січня 2014 року. Вказує про невідповідність фактичним обставинам висновків судів щодо допущення відповідачем порушень при проведенні перевірки, а також про безпідставність посилання судів на свідоцтво про право власності від 28 серпня 2013 року, виданого після реєстрації декларації 19 липня 2013 року.

Представник позивача проти задоволення касаційної скарги заперечує, просить відмовити у її задоволенні.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено та із матеріалів справи вбачається, що 19 липня 2013 року Інспекцією ДАБК в Одеській області за № ОД 75 зареєстровано Декларацію про готовність до експлуатації об'єкта «Реконструкція нежитлового приміщення», АДРЕСА_1, категорія складності - ІІ», замовник будівництва ОСОБА_3

25 березня 2014 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області, відповідно до ст.41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», згідно Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року №553, на підставі наказу інспекції від 30 грудня 2013 року №176 «ОД», вимоги прокуратури Київського району щодо необхідності проведення достовірності даних декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 24 березня 2014 року, проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил ОСОБА_3 на об'єкті будівництва АДРЕСА_1.

За результатами перевірки 27 березня 2014 року складено акт, згідно якого перевіркою з виїздом на місце виявлено, що по АДРЕСА_1 на землях Одеської міської ради збудовано та експлуатується нежитлове приміщення, загальною площею 92,3 кв.м. Гр.ОСОБА_3 зареєстрована декларація про готовність об'єкта до експлуатації на реконструкцію нежитлового приміщення від 19 липня 2013 року №ОД 75. Під час перевірки виявлено недостовірні дані у зазначеній декларації, а саме: збільшено геометричні розміри існуючої будівлі з 30 кв.м до 92,3 кв.м шляхом використання земельної ділянки загального користування. Земельна ділянка під забудову об'єкту не відводилась. Проектна документація на реконструкцію об'єкта виконана ПП «АБАТА», яка зазначена в декларації, відсутня та не розроблялась. Дозвіл Інспекції ДАБКУ в м.Одесі від 26 червня 1997 року №89/97 зазначений у п.10 декларації не видавався. Згідно ДСТУ-Н Б В.1.2-16:13 «Визначення класу наслідків та категорії складності об'єктів будівництва» даний об'єкт слід віднести до ІІ категорії складності. Інспекцією відзначено про порушення гр.ОСОБА_3 ст.39 ч.10 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та визнано об'єкт самочинним будівництвом.

28 березня 2014 року Інспекцією ДАБК в Одеській області видано наказ №19 «СК» «Про скасування реєстрації декларації», відповідно до якого скасовано декларацію від 19 липня 2013 року № ОД 75 про готовність об'єкта до експлуатації «Реконструкція нежитлового приміщення», за адресою: АДРЕСА_1; доручено відділу дозвільних документів та ліцензування повідомити Реєстраційну службу Головного управління юстиції в Одеській області про скасування реєстрації декларації замовника, та направити інформацію в Держархбудінспекцію України.

Також, 27 березня 2014 року відповідачем видано припис за № 197 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, яким позивача зобов'язано усунути виявлені порушення в двомісячний термін.

Задовольняючи позовні вимоги щодо скасування вищевказаних наказу та припису, суди першої та апеляційної інстанцій виходили із порушення відповідачем при проведенні перевірки Порядку № 533, у зв'язку з чим складені чи отримані за її результатами документи є доказами, що одержані з порушенням Закону, неправомірність застосування відповідачем положень п.14 Порядку № 466, які набрали чинності після реєстрації декларації № ОД 75, у якій встановлено недостовірні відомості; також суди, у спростування факту самовільного будівництва, послались на отримане позивачем свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 28 серпня 2013 року.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України вищевказані висновки судів попередніх інстанції вважає передчасними, зробленими без повного та всебічного з'ясування обставин, що мають значення для справи, при неправильному застосуванні норм матеріального та процесуального права, а рішення судів такими, що не відповідають вимогам ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України щодо законності та обґрунтованості.

Відповідно до ч.2 ст.39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у разі виявлення інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такого повідомлення або декларації підлягає скасуванню інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Про скасування повідомлення або декларації замовник письмово повідомляється протягом трьох робочих днів з дня скасування.

Положення вищевказаної норми набули чинності з 05 січня 2013 року, що свідчить про наявність у відповідача повноважень щодо скасування реєстрації спірної декларації, зареєстрованої 19 липня 2013 року, у зв'язку з виявленням недостовірних даних, що дозволяють кваліфікувати об'єкт як самочинне будівництво, з урахуванням процедури, визначеної п.14 Порядку виконання будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року №466, у чинній на час проведення перевірки та винесення оскаржуваного наказу від 28 березня 2014 року № 19«СК» редакції.

Підставами для визнання об'єкта самочинним будівництвом, відповідно до положень вищевказаних норм закону, є зокрема: будівництво об'єкта на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, будівництво об'єкта без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи або без належно затвердженого проекту чи будівельного паспорту.

Як вбачається із матеріалів справи, підставою віднесення Інспекцією об'єкта до самочинного будівництва, скасування реєстрації декларації у зв'язку із виявленням у ній недостовірних даних, а також винесення припису було встановлення відповідачем при проведенні перевірки:

1 - використання земельної ділянки загального користування при збільшення геометричних розмірів будівлі з 30 до 92,3 м.кв без відведення земельної ділянки під забудову об'єкта;

2 - відсутність проектної документації на реконструкцію об'єкта, що була зазначена в декларації як розроблена ПП «Абата», яка фактично не розроблялась;

3 - відсутність дозволу на виконання будівельних робіт, зазначеного в п.10 декларації як виданого Інспекцією ДАБК в м.Одесі 26.06.1997 № 89/97, який фактично не видавався.

Проте, ні судом першої, ні судом апеляційної інстанції вказані обставини як підстави для визнання об'єкта самочинним будівництвом та скасування реєстрації декларації не досліджувалися та не перевірялися, хоча з'ясування цих обставин має визначальне значення для вирішення спору.

При цьому, посилання судів у спростування доводів Інспекції відносно використання позивачем земельної ділянки без документів на довідку ДПІ у Київському районі м.Одеси від 12 червня 2014 року про сплату земельного податку та свідоцтво на нерухоме майно від 28 серпня 2013 року, колегія суддів вважає помилковим через неврахування судами положень ст.70 Кодексу адміністративного судочинства України про допустимість доказів щодо підтвердження обставин виділення позивачу у встановленому законом порядку земельної ділянки площею 92,3 або 95 м.кв та правомірності користування позивачем земельною ділянкою у зазначеному розмірі, та оформлення вказаних документів після реєстрації декларації 19 липня 2013 року.

Також колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до п.7 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою КМ України від 23 травня 2011 року № 553 підставами для проведення позапланової перевірки є: подання суб'єктом містобудування письмової заяви про проведення перевірки об'єкта будівництва або будівельної продукції за його бажанням; необхідність проведення перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні та декларації про початок виконання підготовчих робіт, повідомленні та декларації про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність об'єкта до експлуатації, протягом трьох місяців з дня подання зазначених документів; виявлення факту самочинного будівництва об'єкта; перевірка виконання суб'єктом містобудівної діяльності вимог приписів інспекцій; вимога Держархбудінспекції про проведення перевірки; звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб'єктом містобудування вимог містобудівного законодавства; вимога правоохоронних органів про проведення перевірки.

Отже, обмежувальний тримісячний строк проведення перевірки встановлений лише щодо перевірки достовірності даних у повідомленні та деклараціях за ініціативою Інспекції, щодо проведення перевірок на вимогу правоохоронних органів вказаний строк не розповсюджується.

Висновок щодо порушення відповідачем вимог п.п.7, 9, 17, 19, 21 Порядку № 553 зроблений судом апеляційної інстанції без належного та повного з'ясування фактичних обставин, зокрема змісту акту перевірки від 27 березня 2013 року, відповідних доводів та заперечень сторін щодо додержання Інспекцією встановленої законом процедури здійснення архітектурно-будівельного контролю.

У відповідності з ч.1 ст.220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Відповідно до ч.2 ст.227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оскільки судами порушені вимоги щодо всебічного, повного та об'єктивного дослідження усіх фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, що призвело до ухвалення рішень, які не відповідають вимогам щодо законності та обґрунтованості і таке неправильне вирішення справи не може бути усунено судом касаційної інстанції, рішення судів попередніх інстанцій підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд.

Під час нового розгляду суду слід врахувати вищенаведене, прийняти обґрунтоване та законне рішення за результатами повного, всебічного та об'єктивного розгляду всіх обставин справи в їх сукупності.

Керуючись ст.ст.220, 221, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Прокуратури Одеської області задовольнити частково.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 16 червня 2014 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2015 року скасувати.

Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді