Справа № 456/973/15-а
Суддя: Ємельянова В.І.
Дата ухвалення: 2016-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2016 року К/800/35788/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Ємельянової В.І.,

Рецебуринського Ю.Й., Стародуба О.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 8 липня 2015 року по справі № 456/973/15-а (876/6113/15)

за позовом ОСОБА_4

до Управління Пенсійного фонду України в м. Стрию та Стрийському

районі Львівської області (далі - Управління)

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до Управління, в якому просила визнати неправомірним та скасувати Рішення від 27 травня 2014 року № 2 «Про відмову у призначенні пенсії за вислугу років як працівнику охорони здоров'я ОСОБА_4.», визнати протиправними дії відповідача щодо розгляду звернення про призначення позивачу пенсії на пільгових умовах відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-ХІІ); зобов'язати відповідача призначити позивачу пенсію за вислугу років з 4 березня 2014 року.

Постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 30 квітня 2015 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Управління від 27 травня 2014 року № 2 «Про відмову в призначенні пенсії за вислугу років як працівнику охорони здоров'я ОСОБА_4.» в частині відмови у призначенні пенсії на підставі відсутності спеціального стажу, який дає право на пенсію за вислугу років.

Зобов'язано відповідача прийняти рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_4 від 1 серпня 2014 року відповідно до встановленого чинним законодавством порядку.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 8 липня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_4 подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду апеляційної інстанції скасувати, а постанову Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 30 квітня 2015 року залишити в силі.

Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 з 3 січня 1989 року до 20 вересня 1994 року працювала на посаді провізора технолога Аптеки № 260 м. Стебник Дрогобицького району. З 1 жовтня 1994 року по 6 лютого 2003 року займала посаду провізора Аптеки № 142 смт. Дашава. З 7 лютого 2003 року по 19 червня 2014 року працювала на посаді завідувача (директора) Комунального підприємства «Аптека № 142» смт. Дашава (а.с. 6-8).

4 березня 2014 року ОСОБА_4 звернулась до Управління із заявою про призначення пенсії за вислугу років (а.с.56).

Відповідач рішенням від 27 травня 2014 року № 2 відмовив позивачу у призначенні пенсії за вислугу років як працівнику охорони здоров'я.

Відмова мотивована тим, що у позивача відсутній спеціальний стаж роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років. Крім того, відповідачем роз'яснено, що згідно статті 7 Закону № 1788-ХІІ пенсії за вислугу років призначаються лише при залишенні роботи, що дає право на цей вид пенсії, однак ОСОБА_4 на момент звернення із заявою про призначення пенсії працювала завідувачем (директором) Комунального підприємства «Аптека № 142» смт. Дашава (а.с.9).

1 серпня 2014 року ОСОБА_4 повторно звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії за вислугу років як працівнику охорони здоров'я.

Відповідачем 15 серпня 2014 року відмовлено позивачу у задоволенні вказаної заяви у зв'язку з відсутністю спеціального стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років. Спеціальний стаж позивача складає 21 рік 12 днів (а.с.13).

Задовольняючи позов ОСОБА_4, суд першої інстанції, виходив з того, що відсутність акредитації аптеки може бути підставою для призначення позивачу пенсії за вислугу років, а організаційно-правова форма суб'єкта господарювання не впливає на можливість призначення пенсії та не є підставою для відмови у її призначенні.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з наступних мотивів з чим погоджується суд касаційної інстанції.

Відповідно до пункту «е» статті 55 Закону № 1788-XII право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального захисту населення при наявності спеціального стажу роботи від 25 років до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України незалежно від віку.

Згідно з Переліком до спеціального стажу, який дає право на пенсію за вислугу років, зараховуються періоди роботи на посадах провізорів, фармацевтів (незалежно від найменування посад), лаборантів в аптеках, аптечних кіосках, аптечних магазинах, контрольно-аналітичних лабораторіях. Відповідно до примітки 2 Переліку робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим Переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності та відомчої підпорядкованості закладів і установ.

Визначення аптечного закладу зазначено в статті 16 Закону України від 19 листопада 1992 року № 2801-ХІІ «Основи законодавства України про охорону здоров'я» (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), згідно з якою безпосередню охорону здоров'я населення забезпечують санітарно-профілактичні, лікувально-профілактичні, фізкультурно-оздоровчі, санаторно-курортні, аптечні, науково-медичні та інші заклади охорони здоров'я. Відповідно до частини другої цієї статті заклади охорони здоров'я створюються підприємствами, установами та організаціями з різними формами власності, а також приватними особами при наявності необхідної матеріально-технічної бази і кваліфікованих фахівців. Порядок і умови створення закладів охорони здоров'я, державної реєстрації та акредитації цих закладів, а також порядок ліцензування медичної та фармацевтичної практики визначаються актами законодавства України.

Відповідно до пункту 1 Порядку державної акредитації закладу охорони здоров'я, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 липня 1997 року № 765 (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), державна акредитація закладу охорони здоров'я - це офіційне визнання статусу закладу охорони здоров'я, наявності в ньому умов для надання певного рівня медико-санітарної допомоги, підтвердження його відповідності встановленим критеріям та гарантії високої якості професійної діяльності.

Згідно з пунктом 2 зазначеного Порядку акредитації підлягають незалежно від форми власності усі заклади охорони здоров'я.

Таким чином, аптека офіційно набуває статусу закладу охорони здоров'я на підставі державної акредитації.

Отже, до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, зараховується, зокрема, робота на посадах провізорів, фармацевтів у аптеках, які офіційно набули статусу закладу охорони здоров'я на підставі державної акредитації.

Суд апеляційної інстанції встановивши, що Комунальне підприємство «Аптека № 142» смт. Дашава (код 32282690), в якому працювала ОСОБА_4, не проходило державну акредитацію, за період 2010-2013 років не здійснювало господарську діяльність (а.с.36), а отже не має офіційного визнання статусу закладу охорони здоров'я, дійшов обґрунтованого висновку, що робота в такому закладі не може бути зарахована до спеціального стажу, який дає право на пенсію за вислугу років.

Аналогічна правова позиція зі спірного питання висловлена Верховним Судом України у постанові від 17 вересня 2013 року № 21-241а13.

Суд апеляційної інстанції не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судового рішення чи вчиненні процесуальних дій, а тому у відповідності до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 8 липня 2015 року - без змін.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 8 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили протягом п'яти днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Ємельянова В.І.

Судді Рецебуринський Ю.Й.

Стародуб О.П.