Справа № 801/3915/13-а
Суддя: Сірош М.В.
Дата ухвалення: 2016-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2016 року м. Київ К/800/52542/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: Сіроша М.В.,

суддів: Голубєвої Г.К.,

Юрченко В.П.

розглянувши у порядку попереднього розгляду касаційну скаргу Міністерства доходів і зборів України (далі - Міністерство) на постанову Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 25 квітня 2013 року та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 26 вересня 2013 року у справі №801/3915/13-а за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Нові технології №777» (далі - Товариство) до Державної податкової інспекції у м. Сімферополі Головного управління Міндоходів в Автономній Республіці Крим Державної податкової служби (далі - ДПІ),

про визнання дій протиправними та спонукання до виконання дій, -

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2013 року Товариство звернулося до суду з адміністративним позовом про визнання протиправними дій ДПІ щодо неприйняття в якості податкової звітності декларацій Товариства з податку на додану вартість за лютий 2013 року, зобов'язання ДПІ прийняти декларацію та відобразити в картці особового рахунку платника податків з податку на додану вартість показники декларації з податку на додану вартість за лютий 2013 року.

На обґрунтування позову зазначило, що подана Товариством податкова декларація з податку на додану вартість за лютий 2013 року відповідає вимогам ст. 48 Податкового кодексу України, при поданні декларації Товариство було зареєстроване як платник податку на додану вартість у зв'язку з чим у ДПІ відсутні підстави для не визнання податковим звітом декларації з податку на додану вартість за лютий 2013 року.

25 квітня 2013 року постановою Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим, залишеною без змін ухвалою Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 26 вересня 2013 року, позов задоволено частково.

Відмова ДПІ у прийнятті декларації з податку на додану вартість Товариства за лютий 2013 року визнана протиправною, податкова декларація з податку на додану вартість за лютий 20013 року визнана такою, що подана Товариством до ДПІ 19.03.2013 і зобов'язано ДПІ відобразити в картці особового рахунку з податку на додану вартість Товариства показники, зазначені в декларації з податку на додану вартість за лютий 2013 року.

В іншій частині позову відмовлено.

Мотивуючи рішення, суди зазначили, що при поданні Товариством податкової декларації за лютий 2013 року були відсутні правові підстави вважати Товариство не зареєстрованим платником податку на додану вартість, оскільки набрало законної сили судове рішення, яким визнано протиправним рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість.

Міністерство звернулося із касаційною скаргою про скасування постанови Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим та ухвали Севастопольського апеляційного адміністративного суду і ухвалення нової постанови про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами, 15.02.2013 Товариство в електронній формі подало до ДПІ податкову декларацію з податку на додану вартість за лютий 2013 року.

ДПІ зазначену податкову декларацію не прийняла з тих підстав, що Товариство не є платником податку на додану вартість.

Згідно з п. 46.1 ст. 46 Податкового кодексу України податкова декларація, - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Відповідно до пункту 4 Розділу ІІІ «Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість» затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 25 листопада 2011 року № 1492, податкова звітність у паперовій формі подається на аркушах А4, в електронній формі - згідно з порядком підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку. Договір про визнання електронних документів надається до органу ДПС за місцем реєстрації платника податків.

Відповідно до наказу Державної податкової адміністрації України № 68 від 6 квітня 2009 року «Про впровадження централізованої системи електронної податкової звітності платників податків в органах ДПС України» квитанція про одержання звіту в електронній формі - електронний документ, що формується програмним забезпеченням центру обробки електронної звітності або оператора та засвідчує факт і час одержання звіту в електронній формі.

Згідно з п. 7.5 ст. 7 наказу Державної податкової адміністрації України №233 від 10.04. 2008 «Про подання електронної податкової звітності» підтвердженням прийняття податкових документів до бази даних ДПС є друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, в якій визначаються реквізити прийнятого податкового документа в електронній формі, відповідність податкового документа в електронній формі затвердженому формату (стандарту) електронного документа, результати перевірки ЕЦП, інформація про платника податків, дата та час приймання, реєстраційний номер, податковий період, за який подається податкова звітність, та дані про відправника квитанції. На цю квитанцію накладається ЕЦП органу ДПС, здійснюється її шифрування та надсилання платнику податків засобами телекомунікаційного зв'язку. Другий примірник другої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС.

19 березня 2013 року ДПІ надіслала Товариству квитанцію № 1, згідно якої податкова декларація з податку на додану вартість за лютий 2013 року не прийнята, оскільки 22 жовтня 2009 року свідоцтво платника податку на додану вартість Товариства анульоване.

27 січня 2010 року постановою Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим, залишеною без змін ухвалою Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 20 липня 2010 року, рішення ДПІ 22 жовтня 2009 року щодо анулювання реєстрації Товариства як платника податку на додану вартість скасоване.

Відповідно до п. 6.2 р. V Положення про реєстрацію платників податку на додану вартість, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України №978 від 22 грудня 2010 року, підставою для внесення до Реєстру запису про відміну анулювання реєстрації, що відбулась за ініціативою податкового органу, є рішення суду, яке набрало законної сили. Рішення із копіями відповідних документів направляються до центрального органу державної податкової служби для розгляду та внесення відповідних змін до Реєстру.

Суди обґрунтовано зазначили, що при поданні Товариством податкової декларації з податку на додану вартість за лютий 2013 року у ДПІ підстав для визнання Товариства не зареєстрованим платником податку на додану вартість не було, оскільки рішення ДПІ від 22 жовтня 2009 року щодо анулювання реєстрації Товариства як платника податку на додану вартість було скасоване.

Висновки судів першої та апеляційної інстанцій про часткове задоволення позову є обґрунтованими.

Згідно з ч. 1 ст. 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права під час ухвалення судових рішень чи вчинення процесуальних дій.

Колегія суддів дійшла висновку, що судові рішення ухваленні з дотриманням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана правильно, підстав для їх скасування з мотивів, викладених в касаційній скарзі, немає.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Міністерства доходів і зборів України відхилити.

Постанову Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 25 квітня 2013 року та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 26 вересня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, визначених ст. 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: Сірош М.В.

Голубєва Г.К.

Юрченко В.П.