Справа № 813/1723/15
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2016-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2016 року Справа № 876/5770/15
Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Коваля Р.Й., Судової-Хомюк Н.М.

за участі секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Фірма «Нафтогазбуд» на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 13 травня 2015 року в адміністративній справі за позовом Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську до публічного акціонерного товариства «Фірма «Нафтогазбуд» про стягнення заборгованості,

встановив:

У квітні 2015 року позивач УПФ України в м. Івано-Франківську звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача ПАТ «Фірма «Нафтогазбуд», в якому просив стягнути з відповідача заборгованість по відшкодуванні витрат на фактичні виплати та доставку пільгових пенсій в сумі 69987,62 грн..

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 13.05.2015 року позов задоволено повністю. Стягнено з ПАТ «Фірма «Нафтогазбуд» на користь УПФ України в м. Івано-Франківську заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій в розмірі 69987,62 грн..

З цією постановою суду першої інстанції від 13.05.2015 р. не погодився відповідач та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржена постанова суду є незаконною, винесена внаслідок неповного з'ясування судом обставин справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, а тому постанова суду підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги апелянт посилається на те, що з урахуванням положень та вимог ч.1, 2 ст.2, п.1 ст.3, ч.2 ст.4, п.2 ст.17, ч.4 ст.21 КАС України, даний спір за позовними вимогами про стягнення з відповідача заборгованості по витратах на виплату та доставку пільгових пенсій не є публічно-правовим спором і не підпадає під визначення справи адміністративної юрисдикції. Вважає апелянт, що дана справа повинна бути розглянута за правилами господарського судочинства.

За наслідками апеляційного розгляду апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції від 13.05.2015 року, в задоволенні позовних вимог відмовити.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави і межі апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Так, судом першої інстанції встановлено, що відповідач ПАТ «Фірма «Нафтогазбуд» перебуває на обліку в позивача як платник єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування», платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об'єднання громадян та інші юридичні особи.

Суд першої інстанції об'єктивно встановив, і підтверджується копією розрахунку заборгованості, копіями розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до ч.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «а», «б»-«з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за 2014 р., що заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій за Списком №1 та Списком №2 за листопад, грудень 2014 року становить 69987,62 грн. (а.с. 5-31).

Згідно з пунктом 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди, здійснюється за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», передбачено не тільки підтвердження підприємствами права громадян на пільгове пенсійне забезпечення за відповідну тривалість роботи в шкідливих умовах, але й відшкодування з коштів підприємства, призначених на оплату праці витрат на виплату та доставку пенсій таким громадянам.

Порядок покриття витрат на виплату й доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за списком № 1 та списком № 2, визначено в розділі 6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України (№ 21-1).

Пунктом 6.4 Інструкції встановлено, що розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами надходження доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Згідно із пунктом 6.8 Інструкції, підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до пунктів «а», «б»-«з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Так, матеріалами справи, а саме копіями супровідних листів № 1337/04 від 19.11.2014 р., № 1494/04 від 23.12.2014 р. підтверджується, що відповідачу надсилалися розрахунки фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, які ним отримані, однак залишені без виконання (а.с. 6, 10, 14).

Наведені вище обставини справи апелянтом не спростовані.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач повинен відшкодувати фактичні витрати на виплату і доставку пільгових пенсій за листопад, грудень 2014 року в сумі 69987,62 грн..

Відносно тверджень апелянта про те, що дана справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, то суд першої інстанції вірно зазначив, що спір за участю відповідного Управління Пенсійного фонду України та суб'єкта господарювання про стягнення заборгованості за платежами до Пенсійного фонду України має вирішуватись в порядку адміністративного судочинства.

З цього приводу суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Статтею 3 КАС України визначено, шщо справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ч.2 ст.4 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України.

При цьому, частиною 3 ст.6 КАС України передбачено, що суб'єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду у випадках, передбачених Конституцією та законами України.

Таким чином, є безпідставними доводи апелянта про непідсудність розглядуваної справи адміністративному суду.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об'єктивно встановлено обставини справи, оскаржена відповідачем постанова суду винесена з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому немає підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 41 ч.1, 160 ч.3, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

ухвалив :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Фірма «Нафтогазбуд» - залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 13 травня 2015 року в адміністративній справі за позовом Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську до публічного акціонерного товариства «Фірма «Нафтогазбуд» про стягнення заборгованості - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: В.В. Гуляк

Судді: Р.Й. Коваль

Н.М. Судова-Хомюк

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 11.03.2016 року.