Справа № 192/2970/14-а
Суддя: Омелюх В. М.
Дата ухвалення: 2016-02-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 192/2970/14-а
Провадження № 6-а/192/1/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" лютого 2016 р.Солонянський районний суд Дніпропетровської області

в складі:

головуючого - судді Омелюх В.М.,

за участю секретаря судового засідання - Савчукової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про зміну способу і порядку виконання справі №192/2970/14-а провадження №2-а/192/8/15 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління соціального захисту населення Солонянської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 звернувся до суду з поданням про зміну способу і порядку виконання рішення суду в справі №192/2970/14-а провадження 2-а/192/8/15 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління соціального захисту населення Солонянської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії, посилаючись на те, що у відділі примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Дніпропетровській області перебуває виконавче провадження №49882944 з виконання виданого Солонянським районним судом Дніпропетровської області виконавчого листа №192/2970/14-а від 27 травня 2015 року про зобовязання Управління праці та соціального захисту населення Солонянської районної державної адміністрації нарахувати та виплатити ОСОБА_1 як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС ЧАЕС та інваліду другої групи за захворюванням, яке повязане з Чорнобильською катастрофою, недоплачену одноразову компенсацію в звязку зі зміною групи інвалідності відповідно до вимог ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 15 мінімальних заробітних плат.

На виконання даного виконавчого листа та у відповідності до вимог ст.25 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем 21 січня 2016 року було відкрито виконавче провадження, про що винесено відповідну постанову, копія якої направлена сторонам виконавчого провадження, за яким боржнику було надано строк на самостійне виконання рішення суду, протягом якого боржником рішення виконано частково в частині здійснення перерахунку (нарахування) недоплаченої державної допомоги в сумі 18175 гривень 20 копійок, але виплата зазначених коштів не здійснена, що зумовлено тим, що виплата зазначеної державної допомоги відповідно до ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, а будь-які бюджетні зобовязання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України, при цьому порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України регулюється Кабінетом Міністрів України, а у відповідності до паспортів бюджетних програм за відповідними кодами бюджетної класифікації видатків бюджету, видатки на погашення заборгованості за зазначеним рішенням суду на 2013 рік не передбачено, у звязку з чим виникли обставини, що виключають можливість виконання зазначеного рішення суду, яке є обовязковим до виконання, у повному обсязі, тобто в частині виплати нарахованої суми доплати до пенсії.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими для виконання, а завершальною стадією судового провадження є виконання судових рішень, в тому числі примусове виконання відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», внаслідок чого завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом, а виконання рішень судів, за якими боржником виступає державний орган, залежить від призначень на відповідний рік, а їх відсутність спричиняє тривале невиконання судових рішень, про зазначав в своїх рішеннях і Європейський Суд з прав людини.

Судове рішення за даним виконавчим провадженням є зобовязального характеру, за яким боржник зобовязаний особисто вчинити певні дії, в разі невиконання вимог виконавчого документа божником без поважних причин на державний виконавець накладає на боржника штраф та вносить подання правоохоронним органам для притягнення боржника до від повільності згідно із законом, але відсутність бюджетного фінансування на виплату відповідних коштів свідчить про відсутність ухилення боржника від виконання рішення суду, що унеможливлює виконання рішення суду в цілому.

Відповідно до Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється Державною казначейською службою України у межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а у разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду, з урахуванням особливостей передбачених постановою КМУ №45 від 30 січня 2013 року, яка визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, а вказане свідчить про те, що наявні передбачені законом обставини, що унеможливлюють виконання рішення суду в цілому органом державної виконавчої служби.

Оскільки резолютивна частина виданого судом виконавчого листа містить необхідність виконати дії зобовязального характеру без зазначення конкретної суми до стягнення з боржника на користь стягувача, то здійснити виплату нарахованих грошових коштів за рішенням суду можливо лише шляхом списання (стягнення) коштів з рахунків державного органу - боржника, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішення суду. Для повного виконання постанови суду в частині виплати нарахованої боржником суми з посиланням на ст.263 КАС України, просити змінити спосіб та порядок виконання постанови суду з зобовязати Управління соціального захисту населення Солонянської районної державної адміністрації Дніпропетровської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС ЧАЕС та інваліду II групи за захворюванням, яке пов'язане з Чорнобильською катастрофою, недоплачену одноразову компенсацію в зв'язку зі зміною групи інвалідності відповідно до ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 15 мінімальних заробітних плат та стягнути з Управління соціального захисту населення Солонянської районної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС ЧАЕС та інваліду II групи за захворюванням, яке пов'язане з Чорнобильською катастрофою, недоплачену одноразову компенсацію в зв'язку зі зміною групи інвалідності відповідно до ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 18 175 гривень 20 копійок.

Представник відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГУЮ у Дніпропетровській області, стягувач та боржник, які повідомлені про час та місце розгляду подання (а.с.77,78), в судове засідання не зявились.

В звязку з неявкою в судове засідання сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, суд ухвалив розглядати справу у їх відсутність, оскільки відповідно до ч.2 ст.263 КАС України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду подання про зміну способу та порядку виконання судового рішення та відповідно до ч.1 ст.41 КАС України здійснювати судовий розгляд подання без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що подання державного виконавця про зміну способу та порядку виконання судового рішення задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що у справі №192/2940/14-а провадження №2-а/192/8/15 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Солонянської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії постановою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 19 січня 2015 року, яка була змінена постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2015 року та набрала законної сили (а.с.31-34), позов задоволено частково. Визнано дії Управління соціального захисту населення Солонянської районної державної адміністрації Дніпропетровської області щодо виплати одноразової компенсації ОСОБА_1 як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що став інвалідом внаслідок Чорнобильської катастрофи, у розмірі меншому, ніж передбачено ст.48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", протиправними. Зобов'язано Управління соціального захисту населення Солонянської районної державної адміністрації Дніпропетровської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС ЧАЕС та інваліду II групи за захворюванням, яке пов'язане з Чорнобильською катастрофою, недоплачену одноразову компенсацію в зв'язку зі зміною групи інвалідності відповідно до ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі у розмірі 15 мінімальних заробітних плат.

На виконання даного рішення суду позивачеві ОСОБА_1 04 червня 2015 року видано виконавчий лист (а.с.38,7), який знаходиться на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, де згідно постанови державного виконавця від 21 січня 2016 року відкрито виконавче провадження №49882944 (а.с.71) та надано строк для добровільного виконання до 28 січня 2016 року.

Згідно листа управління соціального захисту населення Солонянської районної державної адміністрації управління соціального захисту населення від 26 січня 2016 року №248 (а.с.73) рішення суду виконано частково в частині нарахування одноразової виплати ОСОБА_1 як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС ЧАЕС та інваліду другої групи за захворюванням, яке повязане з Чорнобильською катастрофою, недоплачену одноразову компенсацію в звязку зі зміною групи інвалідності відповідно до вимог ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 18175 гривень 20 копійок, в той же час в частині виплати зазначеної компенсації рішення суду не виконано.

Відповідно до частин 1 та 2 ст.263 КАС України за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Дану норму дублює і ч.1 ст.36 Закону України "Про виконавче провадження", зокрема за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Підставою для застосування правил цієї норми є обставини, що перешкоджають належному виконанню судового рішення в адміністративній справі: ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення такою обставиною може бути недостатність коштів на рахунку, стихійне лихо, для зміни способу чи порядку виконання судового рішення - неможливість виконання судового рішення внаслідок відсутності, пошкодження або знищення об'єкта стягнення або з інших причин.

Таким чином, під зміною способу і порядку виконання рішення суду розуміється прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими, у звязку з чим суд за наявності обґрунтованих підстав та належних доказів, може змінити спосіб та порядок виконання рішення суду, не змінюючи при цьому його змісту, або ж відмовити в задоволенні такого подання, при цьому відстрочити або розстрочити, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення суд може лише у виняткових випадках.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є, зокрема, державний орган.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється Державною казначейською службою України в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду, з урахуванням особливостей, передбачених постановою КМУ №45 від 30 січня 2013 року, яка визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення.

З вищезазначеного вбачається, що гарантом виконання рішень суду, де боржником є державний орган, виступає держава в особі Державної казначейської служби України. Законом не передбачено виконання Державною казначейською службою рішень суду зобов'язального характеру, що в свою чергу унеможливлює виконання зазначених рішень без зміни його способу.

З матеріалів справи вбачається, що виконання постанови суду першої інстанції неможливе через відсутність відповідного бюджетного призначення, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», а вказане свідчить про те, що виконання постанови суду фактично можливе, хоча й за певних умов, тому відсутні підстави для зміни способу чи порядку виконання вказаного судового рішення.

Крім того, «захист порушеного права у судовому рішенні» і «спосіб виконання судового рішення» не є тотожними поняттями (процесуальними інститутами), а змінюючи спосіб виконання постанови в контексті подання державного виконавця, суд фактично змінить постанову суду, яка ухвалена судом за результатами розгляду справи та набрала законної сили, що не належить до повноважень суду першої інстанції, так як змінивши спосіб чи порядок виконання рішення суду як прохає державний виконавець за змістом подання, фактично буде змінено резолютивну частину рішення з зобовязання вчинити певні дії, а саме: зобовязати Управління соціального захисту населення Солонянської районної державної адміністрації Дніпропетровської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС ЧАЕС та інваліду II групи за захворюванням, яке пов'язане з Чорнобильською катастрофою, недоплачену одноразову компенсацію в зв'язку зі зміною групи інвалідності відповідно до ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 15 мінімальних заробітних плат на стягнути з Управління соціального захисту населення Солонянської районної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС ЧАЕС та інваліду II групи за захворюванням, яке пов'язане з Чорнобильською катастрофою, недоплачену одноразову компенсацію в зв'язку зі зміною групи інвалідності відповідно до ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 18 175 гривень 20 копійок.

Аналізуючи норми частини першої статті 263 КАС в системному звязку із нормами, які гарантують право на судовий захист і передбачають форми й способи його реалізації, можна дійти висновку, що в контексті спірних правовідносин обставини, якими обґрунтовувалася необхідність зміни способу і порядку виконання судового рішення, не можуть бути підставами для такої зміни, оскільки обраний позивачем спосіб захисту порушеного права не може бути змінений на стадії виконання судового рішення і поза межами судового розгляду позову по суті, при цьому слід зазначити, що невиконання Управлінням соціального захисту населення Солонянської районної державної адміністрації судового зобовязання в частині виплати через брак коштів на її виплату в розумінні частини першої статті 263 КАС не може бути вагомою причиною для зміни способу і порядку виконання судового рішення, оскільки ця виплата повинна бути виконана при надходженні коштів із Державного бюджету України, оскільки в рішеннях Європейського суду з прав людини , в тому числі у справі «Шмалько проти України», неодноразово наголошувалось, що держава не може посилатися на відсутність коштів як на виправдання невиконання рішень національних судів, винесених проти неї, її органів установ, а також підприємств, якими вона володіє або які контролює.

Посилання у заяві на Закон України від 5 червня 2012 року № 4901-VI «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» не є прийнятним, оскільки норми цього Закону безпосередньо не застосовувалися при прийнятті оскарженого судового рішення.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладених в постановах від 11 листопада 2014 року (справа №№21-475а14, 21-394а14), 25 листопада 2014 року (справа №21-506а14), 13 січня та 17 лютого 2015 року (справа №№21-604а14, 21-622а14), 14 квітня 2015 року (справа №21-78а15), в яких зазначено, що відповідно до статей 21, 105, 162 КАС України адміністративний позов може містити вимоги щодо визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності відповідача, зобов'язання його вчинити певні дії, відшкодувати шкоду, заподіяну незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю. Установивши, що відповідачі порушили норми права, які регулюють спірні відносини, адміністративний суд повинен визнати такі дії протиправними і зобов'язати відповідачів здійснити нарахування та виплату належних сум відповідно до закону, а не ухвалювати рішення про стягнення конкретних сум.

Окрім цього, зміна на підставі ст. 263 КАС України способу і порядку виконання судового рішення не передбачає зміни обраного судом відповідно до ст.162 КАС України при ухваленні рішення способу відновлення порушеного права.

Відповідно до ст.244-2 КАС України рішення Верховного суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обовязковими для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України.

Отже, зміна способу і порядку виконання судового рішення про зобов'язання управління праці та соціального захисту населення Солонянської районної державної адміністрації Дніпропетровської області здійснити виплату із зобов'язання на стягнення такої виплати не відповідає вимогам закону та зазначеним правовим висновкам ВСУ.

Крім цього, аналогічне подання державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про зміну способу і порядку виконання справі №192/2970/14-а провадження №2-а/192/8/15 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління соціального захисту населення Солонянської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії вже було предметом розгляду суду 27 листопада 2015 року за виконавчим провадженням №47879641, відкритим згідно постанови державного виконавця від 22 червня 2015 року (а.с.39-49), за результати розгляду якого ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 27 листопада 2015 року в задоволенні клопотання про зміну способу і порядку виконання судового рішення було відмовлено (а.с.58-59).

З урахуванням зазначеного, в задоволенні подання державного виконавця про зміну способу і порядку виконання судового рішення необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст.21,105,41, 162, 263 КАС України, Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про зміну способу і порядку виконання справі №192/2970/14-а провадження №2-а/192/8/15 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління соціального захисту населення Солонянської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом 5 днів з моменту її постановлення через Солонянський районний суд, якщо ухвалу суду було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою ст.160 цього Кодексу, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий:суддя