Справа № 813/110/15
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2016-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2016 р. Справа № 876/4285/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Іщук Л.П.,

суддів Дяковича В.П., Онишкевича Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Джули В.М.,

представників сторін Лотоцької О.О., Чубак Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Галицькому районі м. Львова Головного управління Державної фіскальної служби України у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 26 березня 2015 року у справі за позовом приватного підприємства "М-Студія" до Державної податкової інспекції у Галицькому районі м. Львова Головного управління Державної фіскальної служби України у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень- рішень,

встановив:

Приватне підприємство «М-Студія» (далі - ПП «М-Студія») звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у Галицькому районі м. Львова Головного управління Державної фіскальної служби України у Львівській області (далі - ДПІ у Галицькому районі м. Львова ГУ ДФС України у Львівській області) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №, №4 від 05 січня 2015 року.

Вважає оскаржувані податкові повідомлення-рішення безпідставними, а зроблені в акті перевірки висновки необгрунтованими і такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства, оскільки реальність його правовідносин з ТзОВ «Маштрейд» та ТзОВ «Конді-50» підтверджується належним чином оформленими первинними документами.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 26 березня 2015 року позов задоволений: визнано протиправними та скасовані податкові повідомлення - рішення ДПІ у Галицькому районі м.Львова ГУ ДФС у Львівській області № від 05.01.2015 року та №4 від 05.01.2015 року.

Відповідач - ДПІ у Галицькому районі м. Львова ГУ ДФС України у Львівській області оскаржила постанову суду першої інстанції. Вважає, що вона винесена без належного з'ясування обставин справи і з порушенням норм матеріального права, просить постанову суду скасувати і прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі зазначає, що в процесі проведення зустрічної перевірки податковим органом встановлено, що у контрагентів позивача - ТзОВ «Маштрейд» та ТзОВ «Конді-50» відсутні власні виробничі потужності, транспортні засоби, трудові ресурси, що виключає можливість виконання зобов'язань згідно укладених з ПП «М-Студія» договорів. Апелянт звертає увагу на те, що позивачем не надано доказів фізичного переміщення товару, зокрема, з якого пункту, якими засобами та за чий рахунок відбувалося транспортування товару, яким чином здійснювалося навантажування, розвантажування товару. Також ПП «М-Студія» до перевірки не представлені акти приймання-передачі товару, сертифікати відповідності, товаросупроводжувальні документи, товарно-транспортні документи. Крім того, апелянт зазначає, що з листа Центру надання послуг пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Львів та Пустомитівського району ДПІ у Галицькому районі м. Львова ГУ ДФС України у Львівській області встановлено, що транспортний засіб з номерним знаком ВС 7823 СМ є автомобіль OPEL ASTRA, що не відповідає даним, зазначеним в товарно-транспортних накладних, які долучені позивачем до матеріалів справи, де зазначений автомобіль РЕНО ВС 7823 СМ.

В судовому засіданні представник апелянта підтримав апеляційну скаргу з підстав, що у ній зазначені. Представник позивача заперечила проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді Львівського апеляційного адміністративного суду, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що з 05.12.2014 року по 11.12.2014 року ДПІ у Галицькому районі м.Львова ГУ ДФС у Львівській області проведена позапланова документальна перевірка ПП «М-Студія» з питань дотримання податкового законодавства по взаєморозрахунках з ТзОВ «Маштрейд» за квітень 2012 року, ТзОВ «Конді-50» за серпень-жовтень 2012 року, ТзОВ «Ейс Констракшен Менеджмент» за жовтень 2011 року, а також документальне підтвердження у власній господарській діяльності товарів (робіт, послуг) чи подальшу реалізацію цих товарів (робіт, послуг) від вказаних контрагентів, за результатами якої складений акт №411/22-04/32483719 від 18.12.2014 року.

Актом перевірки встановлені порушення позивачем п.198.3, п.198.6 ст.198, п.200.1 ст.200, п.201.1 ст.201 ПК України, в результаті чого завищена сума податкового кредиту, що призвело до заниження суми податку на додану вартість, що підлягала сплаті до бюджету за квітень 2012 року в сумі 23000грн., за серпень 2012 року в сумі 10009,19грн., за вересень 2012 року в сумі 15350грн., за жовтень 2012 року в сумі 28500грн. та порушення ПП «М-Студія» п.121.1 ст.121 ПК України у зв'язку з ненаданням до перевірки первинних документів.

На підставі акта перевірки ДПІ у Галицькому районі м.Львова ГУ ДФС у Львівській області 05.01.2015 року прийняті податкові повідомлення-рішення: № - про збільшення ПП «М-Студія» суми грошового зобов'язання позивача з податку на додану вартість на 150289 грн, в т.ч. 76859 грн - за основним платежем та 38430 грн - за штрафними санкціями; №4 - про збільшення позивачу суми грошового зобов'язання за платежем - інші фінансові санкції в розмірі 1020 грн.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення ДПІ у Галицькому районі м.Львова ГУ ДФС у Львівській області є протиправними, оскільки надані позивачем докази в повній мірі підтверджують реальність господарських відносин з контрагентами, а відповідні первинні документи є тими документами, на підставі яких ведеться податковий та бухгалтерський облік згідно ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні".

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції, виходячи з наступного.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до етапі 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду (п. 198.3 ст. 198 ПК України). Якщо платник податку придбає (виготовляє) товари/послуги та необоротні активи, які призначаються для їх використання в операціях, що не є об'єктом оподаткування або звільняються від оподаткування, то суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не відносяться до податкового кредиту зазначеного платника (п. 198.4. ст. 198 ПК України). Якщо у подальшому такі товари/послуги фактично використовуються в операціях, які не є об'єктом оподаткування або звільняються від оподаткування відповідно до цього розділу (за винятком випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу), чи основні фонди переводяться до складу невиробничих фондів або встановлено факти недостачі (крадіжки), то з метою оподаткування такі товари/послуги, основні фонди вважаються проданими за їх звичайною ціною у податковому періоді, на який припадає таке використання або переведення, але не нижче ціни їх придбання (виготовлення, будівництва, спорудження), у тому випадку, якщо платник податку скористався правом на податковий кредит за цими товарами/послугами, (п. 198.5 ст. 198 ПК України). Датою використання товарів/послуг вважається дата визнання витрат відповідно до розділу III цього Кодексу.

Беручи до уваги наведені вище норми закону, необхідною умовою для віднесення платником ПДВ до податкового кредиту звітного періоду сум ПДВ, включених в ціну придбаних товарів (послуг), є факт придбання таких товарів (послуг) з метою їх використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності такої особи - платника. Закон не ставить у залежність необхідність попередньої сплати ПДВ до бюджету кінцевим споживачем чи первісним постачальником як умову для формування податкового кредиту платника податку. Аналіз господарської діяльності платника податку повинен здійснюватися на підставі даних його податкового, бухгалтерського обліку та відповідності їх дійсному економічному змісту операцій.

Статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлені вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку.

Відповідно до вимог п.1.2 ст. 1, п.2.1 ст.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 р. за № 168/704, первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Отже, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

При цьому дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції: договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, між ПП «М-Студія» та ТзОВ «Маштрейд» укладений договір транспортного експедирування №02/04 від 02.04.2012 року, відповідно до якого замовник (позивач) доручає, а експедитор (ТзОВ «Маштрейд») бере на себе зобов'язання від свого імені та за рахунок замовника забезпечити організацію та здійснення перевезень вантажу замовника автомобільним транспортом в межах території України, та договір №20/04 від 20.04.2012 року, відповідно до умов якого покупець (позивач) доручає, а постачальник (ТзОВ «Маштрейд») бере на себе зобов'язання в порядку та на умовах, визначених вказаним договором, на свій ризик за завданням покупця, поставити покупцю меблеву фурнітуру/комплектуючі відповідно до специфікації.

На підтвердження реальності здійснення господарських операцій з ТзОВ «Маштрейд» позивачем надані такі документи: договір транспортного експедирування №02/04 від 02.04.2012 р. з додатками, акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №1 від 30.04.2014 р., договір №20/04 від 20.04.2012 року з додатками, видаткові накладі, платіжні доручення, товарно-транспортні накладні, податкові накладні.

Між позивачем та ТзОВ «Конді 50» укладено ряд договорів: договір №03/08 від 03.08.2012р., відповідно до умов якого покупець (позивач) доручає, а постачальник (ТзОВ «Конді 50») бере на себе зобов'язання в порядку та на умовах, визначених вказаним договором, на свій ризик за завданням покупця, поставити покупцю меблеву фурнітуру/комплектуючі відповідно до специфікації; договір транспортного експедирування №10/08 від 10.08.2012р., відповідно до умов якого замовник (позивач) доручає, а експедитор (ТзОВ «Конді 50») бере на себе зобов'язання від свого імені та за рахунок замовника забезпечити організацію та здійснення перевезень вантажу замовника автомобільним транспортом в межах території України; договір №07/09 від 07.09.2012р., відповідно до умов якого покупець (позивач) доручає, а постачальник (ТзОВ «Конді 50») бере на себе зобов'язання в порядку та на умовах, визначених вказаним договором, на свій ризик за завданням покупця, поставити покупцю меблеву фурнітуру/комплектуючі відповідно до специфікації; договір транспортного експедирування №07/09 від 07.09.2012р., відповідно до умов якого замовник (позивач) доручає, а експедитор (ТзОВ «Конді 50») бере на себе зобов'язання від свого імені та за рахунок замовника забезпечити організацію та здійснення перевезень вантажу замовника автомобільним транспортом в межах території України; договір транспортного експедирування №01/10 від 01.10.2012р., відповідно до умов якого замовник (позивач) доручає, а експедитор (ТзОВ «Конді 50») бере на себе зобов'язання від свого імені та за рахунок замовника забезпечити організацію та здійснення перевезень вантажу замовника автомобільним транспортом в межах території України; договір №10/10 від 10.10.2012р., відповідно до умов якого покупець (позивач) доручає, а постачальник (ТзОВ «Конді 50») бере на себе зобов'язання в порядку та на умовах, визначених вказаним договором, на свій ризик за завданням покупця, поставити покупцю меблеву фурнітуру/комплектуючі відповідно до специфікації.

На підтвердження реальності здійснення господарських операцій з ТзОВ «Конді 50» ПП «М-Студія» надані такі документи: договори №03/08 від 03.08.2012р., №10/10 від 10.10.2012р., №10/08 від 10.08.2012р., №07/09 від 07.09.2012р., №01/10 від 01.10.2012р. з додатками, акти здачі-прийняття робіт (надання послуг), видаткові накладні, рахунки-фактури, платіжні доручення, товарно-транспортні накладні, податкові накладні.

Всі документи, що були підставою для формування податкового кредиту, є належним чином оформлені, містять всі необхідні реквізити і відповідач не спростував цих обставин та не надав доказів про неналежне оформлення первинних документів.

Таким чином, суд апеляційної інстанції повністю погоджується із висновком суду першої інстанції про реальність господарських відносин ПП «М-Студія» з контрагентами - ТзОВ «Маштрейд», ТзОВ «Конді 50».

Крім того, апеляційний суд зазначає, що використання отриманих від ТзОВ «Маштрейд» та ТзОВ «Конді 50» товарів у власній господарській діяльності, зокрема, реалізація товарів у господарських відносинах з основними замовниками - ПАТ «УкрСиббанк» та ТзОВ «ДІЄСА», підтверджена приєднаними до матеріалів справи копіями накладних, податкових накладних, рахунку, договору №0112МС від 08.02.2012р., укладеного з ПАТ «УкрСиббанк» з додатками, договору №1011МС від 13.10.2011р., укладеного з ТзОВ «ДІЄСА» з додатками, договору №04/12/09 від 12.09.2011р., укладеного з ПАТ «УкрСиббанк» з додатками.

Покликання апелянта на відсутність у контрагентів позивача - ТзОВ «Маштрейд» та ТзОВ «Конді-50» власних виробничих потужностей, транспортних засобів, трудових ресурсів, що виключає можливість виконання зобов'язань згідно укладених з ПП «М-Студія» договорів, не взяті апеляційним судом до уваги, оскільки спростовуються наявними в матеріалах справи належним чином оформленими документами та не доведені відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, що заперечував проти позову, відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України.

Щодо доводів апелянта на виявлені розбіжності у марках автомобілів, зазначених в товарно-транспортних накладних та реєстраційних даних, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що дані обставини не спростовують можливості транспортування ними товару. Крім того, умовами договорів транспортного експедирування не передбачено обов'язку позивача перевіряти власників транспортних засобів, якими здійснювалось перевезення, перевіряти правильність заповнення товарно-транспортних накладних.

Щодо податкового повідомлення-рішення ДПІ у Галицькому районі м.Львова ГУ ДФС у Львівській області від 05.01.2015 року №4 про збільшення позивачу суми грошового зобов'язання за платежем інші фінансові санкції, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 85.6 ст. 85 Податкового кодексу України у разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис.

Оскільки представником ДПІ у Галицькому районі м.Львова ГУ ДФС у Львівській області не надано відповідного акта, яким зафіксований факт ненадання ПП «М-Студія» відповідних документів, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість та підставність застосування податковим органом фінансових санкцій, визначених оскаржуваним повідомленням-рішенням.

Таким чином, встановлені під час розгляду справи судом першої інстанції обставини, які підтверджені належними доказами, спростовують висновки ДПІ у Галицькому районі м.Львова ГУ ДФС у Львівській області, констатовані в акті перевірки №411/22-04/32483719 від 18.12.2014 року, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, який заперечував проти позову, не довів правомірності винесеного рішення, а тому оскаржувані податкові повідомлення-рішення ДПІ у Галицькому районі м.Львова ГУ Міндоходів у Івано-Франківській області, винесені на підставі зазначеного акту перевірки, підлягають скасуванню, як протиправні.

Суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позовні вимоги, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Галицькому районі м. Львова Головного управління Державної фіскальної служби України у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 26 березня 2015 року у справі № 813/110/15 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення її в повному обсязі.

Головуючий Л.П. Іщук

Судді В.П. Дякович

Т.В. Онишкевич

Ухвала складена в повному обсязі 03.03.2016 року