Справа № 820/12115/15
Суддя: Зінченко А.В.
Дата ухвалення: 2016-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

03 березня 2016 р. № 820/12115/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого - судді Зінченка А.В.,

при секретарі - Алавердян Е.А.

за участі представників сторін:

позивача - ОСОБА_1

відповідача - Юсупової М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, ОСОБА_3, з адміністративним позовом до Індустріальної ОДПІ м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, в якому, просить суд скасувати податкове повідомлення-рішення, винесене Індустріальною ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області за № від 08.12.2015р. на суму 2 727 655,00 грн. (основний платіж - 2 182 124,00 грн., штрафні санкції - 545 531,00 грн.).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем порушено п. 79.2 ст. 79 ПК України, в частині, що визначає підстави та порядок проведення документальної невиїзної перевірки, а також порядок оформлення результатів документальних перевірок щодо дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 14.03.2013 №395 .

Також позивач у своєму позові зазначає, що висновки акту перевірки не відповідають дійсним обставинам у охарактеризованих відповідачем в акті перевірки правовідносинах, з хибним тлумаченням приписів чинного законодавства України про обіг векселів, через що необґрунтовано не взято до уваги витрати на придбання інвестиційних активів, які були здійснені з використанням векселів.

У судовому засіданні представник позивача просив задовольнити позовні вимоги з підстав та мотивів, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував та зазначив, що контролюючий орган при винесенні оспорюваного рішення, діяв на підставі та в межах діючого законодавства України, у зв'язку із чим просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, встановив наступне.

Індустріальною ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області було проведено позапланову невиїзну перевірку фізичної особи ОСОБА_3 (п.н. НОМЕР_2) з питання своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку з доходів фізичних осіб за період з 01.01.2012року по 31.12.2013року, за результатами чого був складений акт перевірки № 293/20-36-17-01-11/22140-5050 від 04.09.2015 року (далі - акт перевірки).

Відповідно до висновків акту перевірки, відповідачем встановлені порушення позивачем п.п. 170.2.2 п. 170.2 с. 170 Податкового Кодексу України, в частині несплати податку на доходи фізичних осіб у сумі 2 197 424 грн. 35 коп., в тому числі за 2012рік - 1 427 662 грн. 40 коп., та за 2013 рік 752 761грн. 95 коп.

На підставі акту перевірки, відповідачем 18.09.2015 року було прийнято податкове повідомлення-рішення № , відповідно до якого позивачу було збільшено суму грошового зобов'язання за податком на доходи фізичних осіб (з урахуванням штрафних санкцій) на суму 2 746 780,44 грн.

Не погодившись з податковим повідомленням - рішенням відповідача, позивач скористався правом його адміністративного оскарження, внаслідок чого звернувся з відповідною скаргою до ГУ ДФС України в Харківській області.

За наслідками розгляду скарги позивача, ГУ ДФС України в Харківській області було прийнято рішення № 2629/К/20-40-10-04-14 від 26.11.2015 р., відповідно до якого податкове повідомлення-рішення відповідача від 18.09.2015р. № було скасоване в частині збільшення грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 19 125,44 грн. (основний платіж - 15 300,35 грн., штрафні санкції - 3 825,09 грн.), в іншій частині вказане податкове повідомлення-рішення було залишено без змін, а скаргу позивача - без задоволення.

З урахуванням вказаного рішення ГУ ДФС України в Харківській області №2629/К/20-40-10-04-14 від 26.11.2015 р., відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення №, відповідно до якого позивачу було збільшено суму грошового зобов'язання за податком на доходи фізичних осіб (з урахуванням штрафних санкцій) на 2 727 655,00 грн. (основний платіж - 2 182 124,00 грн., штрафні санкції - 545 531,00 грн.).

Судом встановлено, що згідно договору купівлі - продажу цінних паперів №ДД9-12 від 29.11.2012року позивач здійснив продаж на користь ТОВ «Професійна комерція» цінних паперів, а саме: акцій ПАТ «ЗНВКИФ «Інвестиції плюс», номінальною вартістю за 1 шт. - 500грн., в загальній кількості 8 000шт. Договірна вартість всього пакета акцій за умовами договору складає 4 005 000грн. Про здійснення операції з цінними паперами за договором купівлі - продажу цінних паперів №ДД9-12 від 29.11.2012року свідчить виписка про операції з цінними паперами по рахунку у цінних паперах №000047 в АТ «Банк Золоті Ворота» за період з 29.11.2012 по 29.11.2012року.

Також, згідно з договором купівлі-продажу № БВ-53/12 від 01.11.2012р. позивач придбав у ТОВ «Інвестиційно - фондове партнерство «Фітч» прості іменні акції емітента ПАТ «ЗНВКІФ «Інвестиції плюс» кількістю 8 000 штук номінальною вартістю 500,0 грн. на загальну суму 4 000 000 грн. Згідно з платіжного доручення від 12.11.2012року № 1 позивач перерахував на рахунок ТОВ «ІФП «Фітч» кошти за цінні папери згідно з вищевказаного договору, у розмірі 40 000 грн. На суму 3 960 000 грн. позивач, згідно з актом прийому-передачі від 10.09.2013року передав на користь ТОВ «ІФП «Фітч» простий вексель АА 2484896 від 08.11.2012року.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що за операціями з простими іменними акціями емітента ПАТ «ЗНВКІФ «Інвестиції плюс», позивач у 2012 році отримав доходи у сумі 4 005 000грн. та поніс документально підтверджені витрати на їх придбання у сумі 4 000 000грн.

Згідно договору купівлі - продажу цінних паперів №ДД7-12 від 10.05.2012року позивач здійснив продаж на користь ТОВ «Професійна комерція» цінних паперів, а саме: інвестиційний сертифікат ТОВ «КУА «Професіонал Ессет Менеджмент», номінальною вартістю одного ЦП - 10 000грн., в загальній кількості 300шт. Договірна вартість всього пакета цінних паперів за умовами договору складає 3 005 000 грн. Про здійснення операції з цінними паперами за договором купівлі - продажу цінних паперів №ДД7-12 від 10.05.2012року свідчить виписка про операції з цінними паперами по рахунку у цінних паперах №000047 в АТ «Банк Золоті Ворота» за період з 11.05.2012 по 11.05.2012року.

Відповідно за договором купівлі-продажу цінних паперів №БВ-785/1 від 19.04.2012року позивач придбав у ПП «Союз-Маркет Групп» 300 штук інвестиційних сертифікатів емітента ТОВ «КУА «Професіонал Ессент Менеджмент» номінальною вартістю 10 000 грн. на загальну суму 3 000 000 грн. Згідно з платіжним дорученням № 1 від 08.05.2012року, позивач перерахував на рахунок ПП «Союз Маркет Групп» кошти за цінні папери відповідно до договору від 19.04.2012 № БВ-785/1 у сумі 30 000 грн., та згідно з актом прийому-передачі цінних паперів №2 від 19.04.2012року передав ПП «Союз Маркет Групп» простий вексель АА-1974637 вартістю 2 970 000 грн.

Отже, судом встановлено, що за операціями з інвестиційними сертифікатами емітента ТОВ «КУА «Професіонал Ессент Менеджмент», позивач у 2012 році отримав доходи у сумі 3 005 000 грн. та поніс документально підтверджені витрати на їх придбання у сумі 3 000 000грн.

За умовами договору купівлі-продажу цінних паперів №ДД61-13 від 30.09.2013року позивач здійснив продаж на користь ТОВ «Професійна комерція» цінних паперів, а саме: інвестиційний сертифікат ТОВ «Фінансовий Актив», номінальною вартістю одного ЦП - 1 000грн., в загальній кількості 3000шт. Договірна вартість всього пакета цінних паперів за умовами договору складає 3 005 000 грн. Про здійснення операції з цінними паперами за договором купівлі - продажу цінних паперів №ДД61-13 від 30.09.2013року свідчить виписка про операції з цінними паперами по рахунку у цінних паперах в АТ «Банк Золоті Ворота» за період з 30.09.2013 по 30.09.2013року.

Згідно із договором купівлі-продажу цінних паперів від 27.09.2013 № БВ-1352/1 позивач придбав у ПП «Стар Трейд ТПК» 3000 штук інвестиційних сертифікатів па загальну суму 3 000 000 грн. Згідно з платіжним дорученням від 02.10.2013року, позивач перерахував на рахунок ПП «Стар Трейд ТПК» 30 000 грн. На суму 2 970 000 грн. позивач за актом прийому-передачі №2 від 01.10.2013року передав ПП «Стар Трейд ТПК» простий вексель АА 2483947.

Таким чином, за операціями з інвестиційними сертифікатами емітента ТОВ «Фінансовий Актив», позивач у 2013 році отримав доходи у сумі 3 005 000 грн. та поніс документально підтверджені витрати на їх придбання у сумі 3 000 000грн.

Між тим, в акті перевірки, за вказаними правочинами, відповідачем помилково зазначена сума доходу позивача від продажу ТОВ «Професійна Комерція» цінних паперів емітента ПАТ « 3НВКІФ «Інвестиції плюс», ТОВ «КУА «Професіонал Ессент Менеджмент», ТОВ КУА «Фінансовий Актів» (ЗДПІФ «Гарантійні інвестиції») у сумі 8 488 100 грн. та 3 005 000 гри. відповідно.

Не знайшли свого підтвердження висновки акту перевірки відносно заниження позивачем витрати на придбання інвестиційних активів у 2012 та 2013 роках, так як документально підтвердженні витрати позивача, встановлені судом становлять суму, у розмірі 10 000 000 грн.

Суд відхиляє доводи відповідача, про порушення позивачем вимог ст. 6 Закону України «Про обіг векселів в Україні» №2374-ІІІ від 05.04.2001 р., в частині розрахунків за векселями в готівковій формі. При цьому суд зазначає, що відповідачем при наданні правової оцінки вказаним правовідносинам не враховано розмежування правової природи векселя: як об'єкту права; та похідних прав, які випливають з самого цінного паперу, тобто прав, які надаються цінним папером його власнику.

Відповідно, за таким же критерієм необхідно розділяти платіж за векселем, що виконується в порядку задоволення вимоги про здійснення права за векселем, та платіж за договором про передачу векселів як об'єктів права. При цьому, якщо в першому випадку готівкові розрахунки виключені законодавством, то в другому випадку таких обмежень діючим законодавством не передбачено.

Такої ж думки дотримується і Східне територіальне управління Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку у своєму листі №10/1/02/1983 від 18.09.2015р., згідно якого немає норми, що встановлює обмеження щодо розрахунку готівковими коштами за договорами купівлі-продажу векселів. Такі обмеження встановлені тільки для ситуації здійснення платежу за пред'явленням до платежу векселем.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про обіг векселів в Україні» у разі видачі (передачі) векселя відповідно до договору припиняються грошові зобов'язання щодо платежу за цим договором та виникають грошові зобов'язання щодо платежу за векселем. Це положення має імперативний характер. Таким чином, видача (передача) векселя за відповідним договором фактично є новацією. У статті 604 Цивільного кодексу України новація, як заміна первісного зобов'язання новим зобов'язанням розглядається у якості однієї з форм припинення первісного зобов'язання за домовленістю сторін. Це чітко окреслює правову природу векселя як способу розрахунків або погашення первісного боргу, що невід'ємно пов'язується з іншою функцією - оформлення нових боргових зобов'язань. Таким чином вексель не лише оформлює нові боргові зобов'язання а й погашає первинний борг. При цьому, факт та обставини погашення самого векселя, жодним чином не стосується первинного боргу на виконання якого він видавався, бо інше тлумачення є прямим порушенням ст. 4 Закону України «Про обіг векселів в Україні».

Крім того, при досліджені положень договорів: купівлі-продажу цінних паперів від 27.09.2013 № БВ-1352/1; купівлі-продажу цінних паперів № БВ-785/1 від 19.04.2012року; купівлі-продажу № БВ-53/12 від 01.11.2012р., судом встановлено, що у всіх зазначених договорах, в частинах якими сторони узгодили порядок розрахунків, передбачено розрахунки у безготівковій формі, або у інший спосіб, який не протирічить діючому законодавству України, в тому числі і векселями. Відповідно, суми оплати проведені позивачем векселями за наведеними договорами відноситься до витрат на придбання такого інвестиційного активу.

Згідно з пп.170.2.1 п.170.2 ст.170 Податкового кодексу України облік загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами ведеться платником податку самостійно, окремо від інших доходів і витрат. Для цілей оподаткування інвестиційного прибутку звітним періодом вважається календарний рік.

Підпунктом 170.2.2 пункту 170.2 статті 170 Податкового кодексу України інвестиційний прибуток розраховується як позитивна різниця між доходом, отриманим платником податку від продажу окремого інвестиційного активу, та його вартістю, що визначається із суми витрат на придбання такого активу з урахуванням норм підпунктів 170.2.4 - 170.2.6 цього пункту (крім операцій з деривативами). При застосуванні платником податку норм підпункту 170.2.9 цього пункту податковий агент - професійний торговець цінними паперами, включаючи банк, з метою визначення об'єкта оподаткування під час виплати платнику податку доходу за придбані у нього інвестиційні активи враховує документально підтверджені витрати такого платника на придбання цих активів. Запровадження обов'язку податкового агента для професійного торговця цінними паперами, включаючи банк, не звільняє платника податку від обов'язку декларування результатів усіх операцій з купівлі та продажу інвестиційних активів, здійснених протягом звітного (податкового) року як на території України, так і за її межами, за винятком випадків, зазначених в підпункті 170.2.8 цього пункту.

До продажу інвестиційного активу прирівнюються також операції з: обміну інвестиційного активу на інший інвестиційний актив; зворотного викупу або погашення інвестиційного активу його емітентом, який належав платнику податку; повернення платнику податку коштів або майна (майнових прав), попередньо внесених ним до статутного капіталу емітента корпоративних прав, у разі виходу такого платника податку

3 числа засновників (учасників) такого емітента чи ліквідації такого емітента.

Згідно з пп. 170.2.6 п. 170.2 ст.170 Податкового кодексу України до складу загального річного оподатковуваного доходу платника податку включається позитивне значення загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами за наслідками такого звітного (податкового) року. Загальний фінансовий результат операцій з інвестиційними активами визначається як сума інвестиційних прибутків, отриманих платником податку протягом звітного (податкового) року, зменшена на суму інвестиційних збитків, понесених платником податку протягом такого року. Фінансовий результат за операціями з цінними паперами чи деривативами визначається платником податку. При цьому платник податку визначає фінансовий результат за операціями з цінними паперами чи деривативами, що перебувають в обігу на фондовій біржі, окремо від фінансового результату за операціями з цінними паперами чи деривативами, що не перебувають в обігу на фондовій біржі.

Підпунктом 170.2.7 пункту 170.2 статті 170 Податкового кодексу України передбачено, що для цілей цього пункту: термін "інвестиційний актив" означає пакет цінних паперів, деривативів чи корпоративні права, виражені в інших, ніж цінні папери, формах, випущені одним емітентом.

Відповідно до пп. 170.2.1 п. 170.2 ст.170 Податкового кодексу України облік загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами ведеться платником податку самостійно, окремо від інших доходів і витрат. Для цілей оподаткування інвестиційного прибутку звітним періодом вважається календарний рік.

Згідно з п. 176,1 ст.176 Податкового кодексу України платники податку зобов'язані: вести облік доходів і витрат в обсягах, необхідних для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, у разі якщо такий платник податку зобов'язаний відповідно до цього розділу подавати декларацію або має право на таке подання з метою повернення надміру сплачених податків, у тому числі при застосуванні права на податкову знижку. Форми такого обліку та порядок його ведення визначаються.

Таким чином, судом встановлено, що фінансові показники за результатами здійснених позивачем операцій з цінними паперами у період 2012-2013 роках, правомірно знайшли своє відображення у деклараціях позивача про майновий стан та доходи за 2012 та 2013 роки, в яких позивач зазначив про отримання ним доходу від продажу ТОВ «Професійна Комерція» цінних паперів емітента ПАТ « 3НВКІФ «Інвестиції плюс», ТОВ «КУА «Професіонал Ессент Менеджмент», ТОВ КУА «Фінансовий Актів» (ЗДПІФ «Гарантійні інвестиції») у сумі 7 00 1 000 грн. та 3 005 000 грн., відповідно, а документально підтверджені витрати на придбання інвестиційних активів у 2012 та 2013 роках становлять 7 000 000 та 3 000 000 грн. відповідно, а тому суд приходить до висновку про неправомірність висновків акту перевірки відповідача та як наслідок прийнятого на його підставі податкового повідомлення рішення, через що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 86 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ч.1 ст.86); ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили (ч.2 ст.86); суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ч.3 ст.86).

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом встановлено, що під час розгляду справи відповідачем за правилами ч.2 ст.71 КАС України не спростовані незаконні дії відповідача щодо нарахування земельного податку.

З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 11, 94, 159, 160-163, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення, винесене Індустріальною ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області, № від 08.12.2015р.

Стягнути з Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області (адреса: 61007, м. Харків, вул. Бекетова, 1) на користь ОСОБА_3 (код НОМЕР_2) сплачений судовий збір в сумі 6890 (шість тисяч вісімсот дев'яносто) грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня отримання копії постанови апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції.

Постанова в повному обсязі виготовлена 04 березня 2016 року.

Суддя А.В. Зінченко