Справа № 819/2447/15
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2016-02-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2016 р. Справа № 876/262/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шинкар Т.І.,

суддів Пліша М.А.,

Ільчишин Н.В.,

з участю секретаря судового засідання Малетич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію у ПАТ «КБ «Стандарт» Грицака Ігоря Юліановича на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2015 року у справі №819/2447/15 за позовом ОСОБА_3 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «Стандарт» Грицака Ігоря Юліановича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

20.08.2015р. ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «Стандарт» Грицака Ігоря Юліановича (далі - Уповноважена особа), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), просив визнати протиправними дії Уповноваженої особи щодо тимчасового обмеження виплати позивачу гарантованих Фондом коштів за вкладом та щодо відмови у включення позивача до повного переліку вкладників ПАТ «КБ «Стандарт», які мають право на відшкодування коштів за вкладами; зобов'язати Уповноважену особу включити позивача до повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами у гарантованому розмірі визначеному законодавством за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; зобов'язати Фонд включити позивача до загального реєстру вкладників на підставі повного переліку вкладників ПАТ «КБ «Стандарт», наданого Уповноваженою особою, із здійсненням відповідного відшкодування коштів в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладом позивача. 05.10.2015р. позивачем подано до суду уточнення до позовних вимог.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 22.10.2015р. та з врахуванням ухвали суду про внесення виправлень у судове рішення від 10.11.2015р. позов задоволено частково: визнано дії Уповноваженої особи щодо не включення ОСОБА_3 до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, протиправними; зобов'язано Уповноважену особу включити ОСОБА_3 до повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами у гарантованому розмірі визначеному законодавством за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; в задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Додатковою постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 10.11.2015р. задоволено заяву ОСОБА_3 про прийняття додаткової постанови та зобов'язано Уповноважену особу надати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_3, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Комерційний банк «Стандарт» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та скасовано рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «Стандарт» Грицака Ігоря Юліановича від 09.09.2015р., за яким договір банківського рахунку фізичної особи №1, укладений між ПАТ «Комерційний банк «Стандарт» та ОСОБА_3 визнано нікчемним. Додаткова постанова сторонами не оскаржується.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції від 22.10.2015р., Уповноважена особа подав апеляційну скаргу, просив скасувати постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 22.10.2015р. та винести нову, якою в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що в ході перевірки Уповноваженою особою виявлено, що 05.02.2015р. Тернопільським кооперативним торгівельно-економічним коледжем здійснено перерахування коштів на поточний рахунок позивача. Станом на дату здійснення переказу ПАТ «КБ «Стандарт» мав невиконані у встановлені строки перекази інших клієнтів Банку. В той же час, у відповідності до вимог нормативно-правових актів НБУ, виконання зобов'язань Банку по проведенню переказів коштів виконуються в порядку і черговості їх надходження. Таким чином, здійснюючи переказ ПАТ «КБ «Стандарт» надав Тернопільському кооперативному торгівельно-економічному коледжу перевагу перед іншими кредиторами банку. За таких обставин висновки суду першої інстанції про те, що рішення Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів є необґрунтованим не відповідають дійсним обставинам справи.

В судовому засіданні представник Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «Стандарт» апеляційну скаргу підтримав, представник позивача щодо апеляційної скарги заперечив, просив залишити в силі рішення суду першої інстанції. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб повноважного представника в судове засідання не забезпечив, належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи, що відповідно до ч.4 ст.196 КАС України не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін з огляду на наступне.

05.02.2015р. між ОСОБА_3 та ПАТ «Комерційний Банк «Стандарт» укладено Договір банківського рахунку фізичної особи №1, за умовами якого Банк відкрив поточний рахунок НОМЕР_1 та зобов'язався здійснювати за дорученням ОСОБА_3 операції за Рахунком відповідно до умов Договору та вимог чинного законодавства. 05.02.2015р. на вказаний Рахунок надійшли кошти в сумі 150 000 грн.

На підставі постанови Правління Національного Банку України від 19.02.2015р. №116 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Стандарт» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 19.02.2015р. №38 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Стандарт», згідно з яким з 20.02.2015р. запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Грицака І.Ю. Тимчасову адміністрацію запроваджено строком на три місяці з 20.02.2015р. до 19.05.2015р. включно. Строк дії продовжено до 18.06.2015р.

В подальшому Уповноваженою особою прийнято рішення про тимчасове обмеження на час здійснення тимчасової адміністрації банківських операцій щодо виплати коштів вкладникам по певних рахунках, в тому числі до вказаного переліку рахунків увійшов і рахунок ОСОБА_3.

Так, в ході перевірки Уповноваженою особою виявлено, що Банком здійснено перерахування коштів з відкритого в Банку поточного рахунку юридичної особи Тернопільського кооперативного торгівельно-економічного коледжу на поточний рахунок позивача, з призначенням платежу поворотна фінансова допомога; переказ коштів між рахунками проведено без надання банку правовстановлюючих документів, які підтверджують правомочність переказу та права осіб на дані кошти.

З 19.06.2015р. розпочато процедуру ліквідації ПАТ «КБ «Стандарт» та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Стандарт».

Оскільки станом на 01.09.2015р. не підтверджено правомірність отримання позивачем коштів від Тернопільського кооперативного торгівельно-економічного коледжу, не підтверджено право позивача на відшкодування коштів за вкладом, позивачу відмовлено у включені до повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами.

Вважаючи, що порушуються права як вкладника за Договором банківського рахунку, а також гарантії, надані у відповідності до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», ОСОБА_3 звернувся із позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Статтею 75 Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 07.12.2000р. №2121-III, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, (далі - Закон № 2121-III) встановлено критерії за наявності яких Національний банк України зобов'язаний прийняти рішення про віднесення банку до категорії проблемних. Проблемний банк у строк до 180 днів зобов'язаний привести свою діяльність у відповідність із вимогами законодавства, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України.

Національний банк України зобов'язаний не пізніше ніж через 180 днів з дня віднесення банку до категорії проблемних прийняти рішення про визнання діяльності банку такою, що відповідає законодавству, або про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.76 Закону №2121-III Національний банк України зобов'язаний прийняти рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних у разі: не приведення банком своєї діяльності у відповідність із вимогами законодавства, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України, після віднесення його до категорії проблемних, але не пізніше ніж через 180 днів з дня визнання його проблемним.

Національний банк України не пізніше дня, наступного за днем прийняття рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, повідомляє про це рішення Фонд гарантування вкладів фізичних осіб для вжиття ним заходів, передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також відносини між Фондом, банками, Національним банком України, повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків визначаються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012р. №4452-VI, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, (далі - Закон №4452-VI).

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону №4452-VI Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

З матеріалів справи встановлено, що на підставі постанови Правління Національного Банку України від 19.02.2015р. №116 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Стандарт» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 19.02.2015р. №38 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Стандарт», згідно з яким з 20.02.2015р. запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Комерційний банк «Стандарт» Грицака І.Ю. Тимчасову адміністрацію запроваджено строком на три місяці з 20.02.2015р. до 19.05.2015р. включно та рішенням №101 від 18.05.2015р. продовжено строк дії до 18.06.2015р.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону №4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом.

Частиною 1 ст.2 Закону №4452-VI визначено, що вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти; вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката».

Відповідно до ч.2 ст.26 Закону №4452-VI вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

На підставі постанови Правління НБУ від 18.06.2015р. №385 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ КБ «Стандарт», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 19.06.2015р. №120 «Про початок процедури ліквідації ПАТ КБ «Стандарт» та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Стандарт».

Частиною 4 ст.26 Закону №4452-VI встановлено вичерпний перелік підстав за наявності яких Фонд не відшкодовує кошти.

Так, згідно з ч.2 ст.38 Закону №4452-VI протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Відповідно до положень ст.27 Закону №4452-VI, Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує переліки вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-11 частини четвертої статті 26 цього Закону.

Згідно з пунктами 3-4 Розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012р. № 14, Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (додаток 8), із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню (далі - Перелік), перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку.

Перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується, виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Наведені норми законодавства вказують, що процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, включає наступні етапи: 1) складення уповноваженою особою Фонду переліку вкладників та визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду; 2) передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду; 3) складення Фондом на підставі отриманого переліку вкладників Загального Реєстру; 4) затвердження виконавчою дирекцією Фонду Загального реєстру.

З аналізу наведених норм вбачається, що право уповноваженої особи перевіряти правочини на предмет виявлення серед них нікчемних не є абсолютним, а кореспондується з обов'язком встановити перед прийняттям рішення обставини, з якими Закон пов'язує нікчемність правочину, тобто саме по собі твердження про нікчемність правочину недостатньо для визнання його таким, оскільки воно нівелюється протилежним твердженням вкладника про дійсність вкладу.

Задля виконання вимог ст.38 Закону №4452-VI Уповноваженою особою прийнято рішення про тимчасове обмеження на час здійснення тимчасової адміністрації банківських операцій щодо виплат коштів вкладникам по певних рахунках, в тому числі і рахунок, що належить ОСОБА_3.

Як вказано в заперечені Уповноваженої особи на позовну заяву, в ході перевірки виявлено, що переказ коштів між рахунками позивача та Тернопільського кооперативного торгівельно-економічного коледжу проведено без надання банку правовстановлюючих документів, які підтверджують правомочність переказу та права осіб на дані кошти.

Відповідно до листа-відповіді від 05.06.2015р. №05/06-982 на заяву позивача від 10.06.2015р. щодо включення до списку вкладників за наслідками проведеної перевірки Уповноважена особа звернулась до правоохоронних органів з відповідною заявою, з метою спростування/підтвердження обставин, які викликають сумнів у добросовісності дій позивача.

Згідно з Витягом з Додатку «Перелік транзакцій та правочинів (договорів), визнаних нікчемними» до Наказу №1 від 09.09.2015р. переказ коштів 05.02.2015р. з рахунку Тернопільського кооперативного торгівельно-економічного коледжу на рахунок ОСОБА_3 в сумі 150 000 грн. визнано нікчемним (а.с.56).

Як вбачається із заперечень на позовну заяву, правочин, щодо перерахування коштів з відкритого в Банку поточного рахунку юридичної особи на поточний рахунок позивача має ознаки нікчемного у відповідності до п.6 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Частиною 2 ст.215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до п.6 ч.3 ст.38 Закону №4452-VI правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними якщо банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

При цьому, колегія суддів зауважує, що п.1.8 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої Постановою Правління НБУ від 12.11.2003р. №492, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Інструкція №492), поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Відповідно до п.5.1 Інструкції №492 за поточними рахунками, що відкриваються банками суб'єктам господарювання в національній валюті, здійснюються всі види розрахунково-касових операцій відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Згідно з п.7.8 Інструкції №492 за поточними рахунками в національній валюті фізичних осіб-резидентів здійснюються всі види розрахунково-касових операцій відповідно до умов договору та вимог законодавства України, які не пов'язані із здійсненням підприємницької діяльності.

Відповідно до п.1.37 ст.1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2001р. №2346-III розрахунково-касове обслуговування - послуги, що надаються банком клієнту на підставі відповідного договору, укладеного між ними, які пов'язані із переказом коштів з рахунка (на рахунок) цього клієнта, видачею йому коштів у готівковій формі, а також здійсненням інших операцій, передбачених договорами.

Аналіз обставин у справі дає підстави колегії суддів дійти висновку, що відкриття поточного рахунку на ім'я позивача та перерахування Банком коштів з поточного рахунку юридичної особи на поточний рахунок фізичної особи з призначенням платежу «поворотна фінансова допомога» є послугою, що надається Банком, яка не підпадає під перелік, визначений частині 4 ст.26 Закону №4452-VI, кошти за якою не відшкодовуються Фондом.

Слід зауважити, що покликання Уповноваженої особи на п.6 ч.3 ст.38 Закону №4452-VI як на підставу визнання досліджуваної судом угоди нікчемною не заслуговує на увагу, оскільки дана норма регулює порядок укладення банком кредитних договорів, до яких досліджуваний договір не відноситься.

Окрім того, відповідачами при розгляді справи судом першої та апеляційної інстанцій не підтверджено належними та допустимими доказами, протиправність переказу коштів за дорученням юридичної особи з її поточного рахунку на поточний рахунок фізичної особи, а також, що регулятором заборонено Банку вчиняти таку операцію. Водночас з аналізу вказаних законодавчих положень ознак протиправності таких дій Банку колегією суддів не встановлено.

З матеріалів справи встановлено, що спірна банківська операція відбувалася на підставі Наказу Тернопільського кооперативного торгівельно-економічного коледжу від 02.02.2015р. №12 про надання поворотної фінансової позики та відповідно до Договору позики грошових коштів від 05.02.2015р., укладеного між позивачем та Тернопільським кооперативним торгівельно-економічним коледжем. Можливість спрямування коштів на соціальну підтримку педагогічних, науково-педагогічних та інших категорій працівників коледжу та осіб, які навчаються у коледжі передбачено Статутом Тернопільського кооперативного торгівельно-економічного коледжу (а.с.49-51).

При цьому колегія суддів вважає за необхідне вказати, що відповідно до положень ст.1046 Цивільного кодексу України договір позики передбачає повернення отриманих Позичальником коштів Позикодавцеві, що встановлено також п.4.1 укладеного Договору.

Покликання апелянта на порушення черговості при здійсненні переказу (трансакції) з рахунку Тернопільського кооперативного торгівельно-економічного коледжу на рахунок ОСОБА_3 на думку колегії суддів є безпідставним з огляду на наступне.

Відповідно до п.2.22 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті банк виконує розрахункові документи відповідно до черговості їх надходження та виключно в межах залишку коштів на рахунку клієнта, якщо інше не встановлено договором між банком і клієнтом.

Згідно з п.3.5 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті банк платника приймає платіжне доручення до виконання протягом 30 календарних днів з дати його виписки. День оформлення платіжного доручення не враховується.

Ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції апелянтом не надано доказів на підтвердження порушення банком порядку черговості при проведенні переказу коштів з рахунку Тернопільського кооперативного торгівельно-економічного коледжу на рахунок ОСОБА_3; не підтверджено, що на момент здійснення такого переказу Банк мав невиконані у встановлені строки перекази (транзакції) інших клієнтів, і, як наслідок, здійснюючи переказ надав Тернопільському кооперативному торгівельно-економічному коледжу перевагу перед іншими кредиторами. При цьому з аналізу законодавчих положень, наявних в матеріалах справи документів та пояснень представників сторін у судовому засіданні колегією суддів ознак порушення Банком порядку черговості при проведенні спірного переказу коштів не встановлено.

Таким чином, враховуючи, що право Уповноваженої особи перевіряти правочини на предмет виявлення серед них нікчемних кореспондує з обов'язком встановити обставини, з якими Закон №4452-VI пов'язує нікчемність правочину, а апелянтом не наведено і судом не встановлено доказів наявності підстав для визнання нікчемним договору банківського вкладу у досліджуваному випадку (зокрема, з підстав встановлених п.6 ч.3 ст.38 Закону №4452-VI), а тому колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що у відповідача відсутні підстави для тимчасового обмеження на здійснення операцій щодо виплати коштів позивачу, як вкладнику в межах граничної суми за договором банківського рахунку фізичної особи №1 від 05.02.2015р. та не включення позивача до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Комерційний банк «СТАНДАРТ» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Оскільки позивач не оскаржує постанову суду в частині відмови в позові, а тому в силу приписів ст.195 КАС України, така відмова не є предметом перегляду судом апеляційної інстанції.

Частиною 2 ст.19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ст.159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, у п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994р. Справа «Руїз Торіха проти Іспанії» (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію у ПАТ «КБ «Стандарт» Грицака Ігоря Юліановича залишити без задоволення, а постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2015 року у справі №819/2447/15 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.І. Шинкар

Судді М.А. Пліш

Н.В. Ільчишин

Повний текст Ухвали складено 03.03.2016р.