Справа № 820/11661/15
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2016-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Харків

22 лютого 2016 р. №820/11661/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мар'єнко Л.М.,

при секретарі судового засідання - Ділбарян А.О.,

за участю: представників позивача - Тараніної О.В., Папакиця В.В.,

представника відповідача - Мосійчука Р.С.,

розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Метида" до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкових повідомлень -рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Метида", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просить суд: скасувати податкові повідомлення - рішення № та № , видані ДПІ у Київському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області 31 липня 2015 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що висновки акту перевірки про нереальність здійснення оподаткованих операцій між ТОВ «Метида» та його контрагентами, на підставі якого прийняті податкові повідомлення - рішення, є необґрунтованими, оскільки фактично ґрунтуються виключно на документах, що стосуються інших юридичних осіб та не мають відношення до господарської діяльності та бухгалтерської звітності позивача.

Відповідач проти позову заперечував, від представника відповідача - Мосійчук Р.С. через канцелярію суду надійшли письмові заперечення, в яких представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що під час прийняття оскаржуваних рішень діяв у відповідності до чинного законодавства.

Представники позивача Тараніна О.В., Папакиця В.В. в судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі, просили їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та письмових поясненнях.

Представник відповідача Мосійчук Р.С. у судовому засіданні заперечував проти позову, просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на наведені у письмових запереченнях обставини.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Метида" (далі - ТОВ "Метида") зареєстровано як юридична особа Виконавчим комітетом Харківської міської ради від 13.10.2008 року (т.1 а.с.186), перебуває на обліку в ДПІ у Київському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, є платником податку на додану вартість (т.1 а.с.187).

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, видами діяльності ТОВ "Метида" є лиття сталі; лиття легких кольорових металів; механічне оброблення металевих виробів; неспеціалізована оптова торгівля; надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (т.1 а.с.188-192).

Судом встановлено, що ДПІ у Київському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області проведена позапланова виїзна перевірка ТОВ "Метида" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2011 року по 31.12.2014 року.

За результатами позапланової виїзної перевірки складений акт від 23.07.2015 року №2072/20-31-22-01-07/31151444 (т.1 а.с.14-58), яким встановлено порушення ТОВ "Метида" вимог: п.п.135.5.4, п.п.135.5.7 п.135.5 ст. 135, п.138.1, п.138.4 ст. 138, п.139.1 ст. 139 ПК України, що призвело до завищення податку на прибуток у сумі 253452 грн., у т.ч. по періодам за 4 квартал 2011 року в сумі 71716 грн., за 1 квартал 2012 року у сумі 93228 грн., за 2012 рік у суму 115718 грн., за 2013 рік в сумі 24626 грн., за 2014 рік в сумі 41392 грн.; п.198.1 ст.198, ст..201 ПК України, внаслідок чого підприємством занижено податок на додану вартість у сумі 182580 грн., т.ч. по періодам: грудень 2011р. у сумі 50130 грн., січень 2012р. у сумі 21930 грн., лютий 2012р. у сум і 12381 грн., березень 2012р. у розмірі 10440 грн., жовтень 2012р. у сумі 21418 грн., лютий 2013р. у сумі 12317 грн., жовтень 2013р. у сумі 8000 грн., травень 2014р. у сумі 38950 грн., червень 2014р. у сумі 3399 грн., серпень 2014р. у сумі 3642 грн.; п.п.168.1.2, п.п.168.1.5 п. 168.1 ст.168 ПК України, в наслідок за період січень 2013р., червень 2013р.

За результатами висновків, викладених в акті перевірки, ДПІ у Київському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області винесені податкові повідомлення-рішення, а саме:

- від 31.07.2015 року №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ у розмірі 120658 грн. за основним платежем - 87726 грн. та штрафними санкціями - 219321 грн. (т.1 а. с.72).;

- від 31.07.2015 року №002152201, яким збільшено суми грошового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 227170 грн. за основним платежем - 181736 грн. та штрафними санкціями - 45434 грн. (т.1 а. с.71).

Перевіряючи обґрунтованість висновків ДПІ у Київському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, викладених в акті перевірки від 23.07.2015 року №2072/20-31-22-01-07/31151444, суд встановив наступне.

Як вбачається з акту перевірки, податковим органом визначено, що відсутні підстави вважати, що ТОВ "Метида" не мало можливості здійснити операції з придбання товарів (робіт, послуг) у ТОВ "Старт-Д", ПП "Промкомплект Україна", ТОВ "Спецмашпроект", ТОВ "Кренфорд ЛТД", ТОВ "Віка - Трейд".

З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ "Метида" (замовник) та ТОВ "Віка - Трейд" (постачальник) укладено договір від 04.02.2014 року №07/02-14 (т.2 а.с.1-2). Відповідно до п.п.1.1 зазначеного договору - постачальник зобов'язується передати, а замовник - прийняти та сплатити за товар в асортиментів та за ціною, яка визначена сторонами в додатку до зазначеного договору. Найменування, строки, кількість та обсяг робіт або продукції визначається в специфікаціях, які є невід'ємною частиною даного договору.

На підтвердження виконання укладеного договору позивачем до матеріалів справи надано видаткові накладні (т. 1 а.с.73-78, т.2 а.с.3-7), податкові накладні (т.1 а.с.84-89).

Також на підтвердження реальності поставки товару позивачем надані товарно-транспортні накладні (т.1 а.с.79-83), з яких вбачається, що товар був поставлений постачальником на адресу приміщення позивача - м. Харків, вул. 23 Серпня, буд.56, яке згідно договорів оренди, актів приймання - передачі знаходиться у користуванні ТОВ "Метида" (т.1 а.с.196-229).

Також на підтвердження реальності поставки позивачем до матеріалів справи надано договір перевезення, який укладено між ТОВ "Метида" та ФОП ОСОБА_4 від 15.01.2013 року. Відповідно до п.1.1 зазначеного договору - в порядку та на умовах, визначених цим договором, перевізник бере на себе зобов'язання доставити автомобільним транспортом довірений йому відправником вантаж (згідно із транспортною накладною), а відправник бере на себе зобов'язання сплатити плату за перевезення вантажу, а також свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (т.1 а.с.230-235).

На підтвердження сплати за придбаний товар у ТОВ "Віка - Трейд" позивачем до матеріалів справи надано виписки банку (т.2 а.с.50-88).

Судом встановлено, що між ТОВ "Метида" (замовник) та ТОВ "Старт-Д" (виконавець) укладено договір від 15.09.2012 року №15/09-2012 (т.1 а.с.90-92). Відповідно до п.п.1.1 зазначеного договору - виконавець зобов'язується передати, а замовник - прийняти та сплатити за товар в асортиментів та за ціною, яка визначена сторонами в додатку до зазначеного договору. Найменування, строки, кількість та обсяг робіт або продукції визначається в специфікаціях, які є невід'ємною частиною даного договору.

На підтвердження виконання укладеного договору позивачем до матеріалів справи надано специфікацію, видаткові накладні, податкові накладні (т.1 а.с. 93-98).

На підтвердження сплати за придбаний товар у ТОВ "Старт - Д" позивачем до матеріалів справи надано виписки банку (т.2 а.с.50-88), картка рахунку (т.1 а.с.236-237).

З матеріалів справи вбачається, що на підставі видаткової накладної ТОВ "Кренфорд ЛТД" ТОВ "Метида" було прийнято товар - клапанний пристрій 66,560 (т. 1 а.с.99), а ТОВ "Кренфорд ЛТД" виписано податкову накладну (т.1 а.с.100).

На підтвердження сплати за придбаний товар у ТОВ "Кренфорд ЛТД" позивачем до матеріалів справи надано виписки банку (т.2 а.с.50-88), картка рахунку (т.1 а.с.238).

Також, судом встановлено, що між ТОВ "Метида" (замовник) та ТОВ "Спецмашпроект" (виконавець) укладено договір від 25.01.2011 року №1/01-2011 (т.1 а.с.101-102). Згідно п.п.1.1 зазначеного договору - виконавець зобов'язується передати, а замовник - прийняти та сплатити за товар в асортиментів та за ціною, яка визначена сторонами в додатку до зазначеного договору. Найменування, строки, кількість та обсяг робіт або продукції визначається в специфікаціях, які є невід'ємною частиною даного договору.

На підтвердження реальності господарської операції позивачем до матеріалів справи надано специфікації, податкову накладну, видаткові накладні (т.1 а.с.103-108), а також позивачем надані товарно-транспортні накладні (т.1 а.с. 109-110), з яких вбачається, що товар був поставлений постачальником на адресу приміщення позивача - м. Харків, вул. 23 Серпня,буд.56, яке згідно договорів оренди, актів приймання - передачі знаходиться у користуванні ТОВ "Метида" (т.1 а.с.196-229).

На підтвердження сплати за придбаний товар у ТОВ "Спецмашпроект" позивачем до матеріалів справи надано виписки банку (т.2 а.с.50-88), картка рахунку (т. а.с.242-244).

Судом встановлено, що між ТОВ "Метида" (замовник) та ТОВ "Промкомплект України" (постачальник) укладено договір від 12.08.2011 року №2/08-2011 (т.1 а.с.111-112). Згідно п.п.1.1 зазначеного договору - постачальник зобов'язується передати, а замовник - прийняти та сплатити за товар в асортиментів та за ціною, яка визначена сторонами в додатку до зазначеного договору. Найменування, строки, кількість та обсяг робіт або продукції визначається в специфікаціях, які є невід'ємною частиною даного договору.

На підтвердження реальності поставки придбаного товару, позивачем надані первинні документи: специфікації, видаткові накладні, податкові накладні (т.1 а.с.113-122).

На підтвердження сплати за придбаний товар у ТОВ "Промкомплект України" позивачем до матеріалів справи надано виписки банку (т.2 а.с.50-88), картка рахунку (т.1 а.с.239-240).

Судом встановлено, що податкові накладні, виписані ТОВ "Старт-Д", ПП "Промкомплект Україна", ТОВ "Спецмашпроект", ТОВ "Кренфорд ЛТД", ТОВ "Віка - Трейд", відповідають вимогам ст.201 Податкового кодексу України.

Позивачем відповідні суми ПДВ по взаємовідносинам з ТОВ "Старт-Д", ПП "Промкомплект Україна", ТОВ "Спецмашпроект", ТОВ "Кренфорд ЛТД", ТОВ "Віка - Трейд" були включені до складу податкового кредиту та відображені в податкових деклараціях з податку на додану вартість, що підтверджують сплату позивачем податку на додану вартість за відповідні періоди, подані до податкового органу.

З пояснень представника позивача наданих у судовому засіданні, встановлено та підтверджено доказами у справі, що придбані у товари у ТОВ "Старт -Д" та ТОВ "Кренфорд ЛТД" перевозилися самостійно уповноваженою особою ТОВ "Метида".

При цьому судом встановлено, що придбані ТМЦ у ТОВ "Старт-Д", ПП "Промкомплект Україна", ТОВ "Спецмашпроект", ТОВ "Кренфорд ЛТД", ТОВ "Віка - Трейд" в подальшому були реалізовані контрагентам - покупця, що підтверджується відповідними договорами, видатковими накладними, специфікаціями тощо (т.2 а.с.8-49).

Також судом встановлено, що між ТОВ "Метида" (постачальник) та ПП "Промкомплект Україна" укладено договір від 05.09.2011 рок №5/09-2011 (т.1 а.с.123-124). Відповідно до п.п.1.1 зазначеного договору - постачальник зобов'язується передати, а замовник - прийняти та сплатити за товар. Асортимент, номенклатура, ціна та строки поставок визначені специфікаціях до даного договору, що є невід'ємною частиною даного договору.

На підтвердження реалізації товарів за зазначеним договором позивачем до матеріалів справи надано специфікації, видаткові накладні (т.1 а.с.125-128).

З пояснень представника позивача наданих у судовому засіданні, встановлено та підтверджено доказами у справі, що реалізований товар був придбаний у ЗАТ "Лозівський ковально - механічний завод", що підтверджується наданими до матеріалів справи доказами, а саме: договором поставки від 25.06.2010р. №177/420 разом з додатками (т.1 а.с.87-89).

Таким чином, ТОВ Старт-Д", ПП "Промкомплект Україна", ТОВ "Спецмашпроект", ТОВ "Кренфорд ЛТД", ТОВ "Віка - Трейд" - виконали свої зобов'язання за вказаними вище договорами, а ТОВ "Метида" прийняло ТМЦ за цими договорами, які відображені у податковому та бухгалтерському обліку позивача.

На підставі зазначених вище обставин суд дійшов висновку, що подані позивачем документи підтверджують реальність господарських операцій у спірних правовідносинах, а понесені позивачем - ТОВ "Метида" витрати у спірних правовідносинах шляхом вибуття безготівкових коштів з власності даного суб'єкта господарювання (в оплату вартості придбаного товару, виконаних робіт та наданих послуг) свідчить про відсутність наміру безпідставно отримати податкову вигоду.

Наявні у справі докази не містять жодних доказів наявності між позивачем та контрагентами позивача, взаємоузгоджених спільних зловмисних дій, спрямованих на порушення існуючого в Державі суспільного ладу або моральних засад. Таких доказів суду відповідачем не надано, а судом при виконанні вимог ст.11 КАС України не виявлено.

Крім того, факт наявності у позивача - ТОВ "Метида" матеріально - технічних ресурсів, що підтверджується відповідними договорами оренди приміщення, свідчить про наявність умов необхідних для здійснення основного виду діяльності - механічне оброблення металевих виробів, що не заперечується відповідачем. Порядок формування податкового кредиту здійснювався у перевіряємому періоді відповідно Податкового кодексу України.

Згідно п. 198.3. ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Виходячи з вимог п.198.1. ст. 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

У відповідності до п. 200.1. ст. 200 ПК України, сума податку, що підлягає бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Аналіз чинного податкового законодавства вказує на те, що законодавець не ставить в залежність право позивача на формування податкового кредиту від податкового обліку (стану) інших осіб і фактичної сплати контрагентами податку до бюджету. Питання податкового кредиту поширюється тільки на окремо взятого платника податків (позивача) і не ставить цей факт у залежність від розрахунку з бюджетом третіх осіб.

Склад валових витрат та порядок їх визначення ст.ст.138, 139 ПК України.

Відповідно до ст.3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Правила податкового обліку податку на прибуток не встановлюють особливих вимог до первинних документів і облікових регістрів, що повинні використовуватися при обчисленні даного податку, тому відповідними документами податкового обліку вважаються бухгалтерські документи і регістри обліку, складені належним чином.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа; дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складається документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно п.138.1 ст. 138 ПК України - витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із:

витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу;

крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Згідно п.138.2 ПК України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

У разі якщо платник податку здійснює виробництво товарів, виконання робіт, надання послуг з довготривалим (більше одного року) технологічним циклом виробництва за умови, що договорами, укладеними на виробництво таких товарів, виконання робіт, надання послуг, не передбачено поетапної їх здачі, до витрат звітного податкового періоду включаються витрати, пов'язані з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг у цьому періоді.

Пунктом 138.8 статті 138 ПК України встановлено, що собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг складається з витрат, прямо пов'язаних з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг, а саме: прямих матеріальних витрат; прямих витрат на оплату праці; амортизації виробничих основних засобів та нематеріальних активів, безпосередньо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; загально - виробничі витрати, які відносяться на собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку; вартості придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; інших прямих витрат, у тому числі витрат з придбання електричної енергії (включаючи реактивну).

Згідно п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України, не включаються до складу витрат, витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Суд зазначає, що угоди, укладені між позивачем та його контрагентами: ТОВ "Старт-Д", ПП "Промкомплект Україна", ТОВ "Спецмашпроект", ТОВ "Кренфорд ЛТД", ТОВ "Віка - Трейд" є чинними та не визнані в установленому порядку недійсними.

Суд, аналізуючи вищезазначені положення нормативно-правових актів, приходить до висновку, що необхідною умовою для включення понесених витрат на придбання товарів (робіт, послуг) до складу валових витрат є наявність зв'язку товарів (робіт, послуг) з господарською діяльністю підприємства. Придбання таких товарів (робіт, послуг) повинно бути складовою частиною діяльності особи, що направлена на отримання доходу.

Суд зазначає, що згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, видами діяльності ТОВ "Метида" є лиття сталі; лиття легких кольорових металів; механічне оброблення металевих виробів; неспеціалізована оптова торгівля; надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (т.1 а.с.188-192)

Таким чином судом встановлено, що придбання позивачем ТМЦ, у контрагентів ТОВ "Старт-Д", ПП "Промкомплект Україна", ТОВ "Спецмашпроект", ТОВ "Кренфорд ЛТД", ТОВ "Віка - Трейд" було необхідно для здійснення господарської діяльності, а саме: фактичної закупівлі товарів для подальшої механічної обробки, що підтверджується наявними в матеріалах справи податковими, видатковими, товарно-транспортними накладними, виписками з банку, картками по рахунку .

Зазначена закупівля ТМЦ у контрагентів безпосередньо пов'язана з господарською діяльністю підприємства, оскільки придбані товари забезпечують фактично матеріалами для механічної обробки, що, в свою чергу, надає позивачу можливість займатися діяльністю щодо реалізації переоснащеної обладнання, яка направлена на отримання доходу.

Позивачем надані всі належні первинні документи, що підтверджують реальність та факт придбання послуг та робіт, які призначені для використання у господарській діяльності ТОВ "Метида".

Таким чином, позивачем було повністю дотримано вимоги Податкового кодексу України з реалізації права на податковий кредит та відображення валових витрат по операціях з ТОВ "Старт-Д", ПП "Промкомплект Україна", ТОВ "Спецмашпроект", ТОВ "Кренфорд ЛТД", ТОВ "Віка - Трейд", позивачем подано податкові декларації з ПДВ та декларації з податку на прибуток. Задекларовані позивачем суми підтверджені наявними у матеріалах справи первинними бухгалтерськими документами.

Згідно з вимогами ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справа про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Посилання відповідача на довідку Основ'янської ОДПІ м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області від 05.02.2015 року №347/20-38-22-05-08/38280160 про результати проведення зустрічної звірки ТОВ "Віка-Трейд" щодо господарських відносин платниками податків - покупцями: ДП "Київський БТЗ ДП "КБТЗ" за квітень 2014р., ДП "Харківський БТЗ" за травень 2014р., ТОВ "Метида" за травень 2014р., ДП "ХЗСМ" за травень 2014р. та платниками податків - постачальниками: ТОВ "ДЕЛЬТА СОЮЗ" за квітень 2014р., ТОВ ГРАНТ МАКСИМУМ" за травень 2014р.; акт ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 16.01.2014р. №177/26-55-22-07/37003269 про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання ТОВ СПЕЦМАШПРОЕКТ" щодо підтвердження господарських відносин із платником податків за період з 01.02.2013р. по 28.02.2013р.; акт ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська від 21.12.2012р. №7203/224/32694059 про результати документальної позапланової невиїзної перевірки фінансова - господарської діяльності з питань дотримання вимог податкового законодавства України ТОВВ "Старт Д під час здійснення господарських відносин з ТОВ "Інфотерм" за червень 2011 року, ТОВ "Олімп" за вересень 2011 року, ПП "СВ Гермес" за березень 2011р., ПВП "Форест" за червень 2011р., ТОВ "Пасіфік" за вересень 2011р., БПП "Сура" серпень, листопад 2011р., ТОВ "Хімагросервіс" за листопад 2011р. акт ДПІ у Заводському районі м. Запоріжжя ГУ Міндоходів у Запорізькій області від 05.05.2014р. №34/08-25-22-015/38626419 про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "Кренфорд ЛТД" щодо підтвердження реальності здійснення господарських відносин їх реальності та повноти відображення в обліку за вересень, жовтень, листопад, грудень 2013р. та січень 2014р. акт Західної МДПІ м. Харкова Харківської області ДПС від 26.09.2012р. №422/22-417/35477839 про результати документальної невиїзної перевірки ПП "Промкомплект Україна" щодо документального підтвердження господарських відносин, із постачальниками та покупцями їх реальності та повноти відображення в обліку за період березень 2011р. - червень 2012р. - суд не бере до уваги, оскільки Податковий кодекс України не ставить право платника ПДВ на податковий кредит в залежність від дій або бездіяльності його контрагентів. Якщо контрагенти не виконали свого зобов'язання по сплаті податку до бюджету, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи.

Також, суд зазначає, що в силу положень Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" позивач та контрагенти позивача є окремими суб'єктами права зі статусом юридичної особи, а відтак позивач та контрагенти позивача є окремими платниками податку на додану вартість та податку на прибуток. За таких обставин, межі юридичної відповідальності кожного платника податків, яка (слід розуміти - відповідальність) відповідно до ст. 61 Конституції України має індивідуальний характер, поширюються на діяння, що визнаються законом протиправними та були вчинені саме цим платником. Притягнення суб'єкта права до відповідальності за діяння, що було вчинено іншою особою, є неможливим, за винятком встановлених ст. 228 Цивільного кодексу України та ст.ст. 207 і 208 Господарського кодексу України випадків свідомого укладення таким суб'єктом права нікчемного правочину з метою відображення певних первинних документів в податковому обліку без фактичного проведення господарських операцій.

Саме така правова позиція викладена Європейським Судом з прав людини (рішення від 22.01.2009 у справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява № 3991/03), а також Верховним Судом України (постанова від 09.09.2008 у справі №21-500во08, постанова від 01.06.2010 у справі № 21-573во10, постанова від 31.01.2011 у справі за позовом ЗАТ "Мукачівський лісокомбінат" до Мукачівської ОДПІ про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення, постанова від 31.01.2011 у справі за позовом ТОВ "Фірма "ВІК" до ДПІ у м. Херсоні про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень).

Згідно з ч. 1 ст. 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Виходячи з наведеного, фактичні обставини справи об'єктивно засвідчують здійснення господарських операцій між ТОВ "Старт-Д", ПП "Промкомплект Україна", ТОВ "Спецмашпроект", ТОВ "Кренфорд ЛТД", ТОВ "Віка - Трейд" та правомірність віднесення позивачем до податкового кредиту з податку на додану вартість суми витрат та сум валових витрат, відповідно до первинних бухгалтерських документів та податковим накладним, які виписані на виконання умов договірних відносин.

Відповідно до п. п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень, суди перевіряють, зокрема, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 31.07.2015 року № , від 31.07.2015 року № є необґрунтованими, та такими, що підлягають скасуванню, через що позовні вимоги про скасування податкових повідомлень-рішень підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 94, 160-163, 167, 186 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Метида" до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкових повідомлень - рішень - задовольнити в повному обсязі.

Скасувати податкові повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області від 31.07.2015 року № , від 31.07.2015 року №.

Стягнути з Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Метида" (, поштовий індекс 61002, м. Харків, пр. Академіка Курчатова,3а) у розмірі 5052,43 грн. (п'ять тисяч п'ятдесят дві гривні 43 копійки).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова виготовлена у повному обсязі 29 лютого 2016 року.

Суддя Мар'єнко Л.М.