Справа № 2а/0570/23643/11
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2016-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2016 року м. Київ К/9991/43249/12

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Олексієнка М.М.,
Рецебуринського Ю.Й., -

провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд справи за позовом ОСОБА_4 до Горлівської об'єднаної державної податкової інспекції Донецької області про визнання дій незаконними, зобов'язання нарахувати та виплачувати середній заробіток із зарахуванням пенсії по інвалідності, за касаційною скаргою Горлівської об'єднаної державної податкової інспекції Донецької області Державної податкової служби на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 26 січня 2012 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 28 лютого 2012 року, -

встановив:

У грудні 2011 року ОСОБА_4 звернувся в суд із позовом до Горлівської об'єднаної державної податкової інспекції Донецької області про визнання незаконними дій щодо відмови в нарахуванні і виплаті йому середнього заробітку за попереднім місцем роботи із зарахуванням пенсії по інвалідності протягом строку, передбаченого індивідуальною програмою реабілітації інваліда від 28 липня 2011 року № 983/1609, та зобов'язання відповідача нараховувати і виплачувати йому з 18 серпня 2011 року до закінчення строку дії такої програми середній заробіток із зарахуванням пенсії по інвалідності.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 26 січня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 28 лютого 2012 року, позов задоволено частково. Визнано незаконними дії Горлівської об'єднаної державної податкової інспекції Донецької області щодо відмови від нарахування та сплати ОСОБА_4 середнього заробітку за попереднім місцем роботи із зарахуванням пенсії по інвалідності протягом строку, передбаченого індивідуальною програмою реабілітації інваліда від 28 липня 2011 року № 983/1609. Зобов'язано відповідача здійснити нарахування та виплату ОСОБА_4 середнього заробітку за попереднім місцем роботи (старшим уповноваженим відділення протидії злочинам у базових галузях економіки оперативно-розшукового відділу Головного відділу податкової міліції Горлівської об'єднаної державної податкової інспекції Донецької області) із зарахуванням пенсії по інвалідності з 1 вересня 2011 року протягом строку, передбаченого індивідуальною програмою реабілітації інваліда від 28 липня 2011 року № 983/1609.

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, Горлівська об'єднана державна податкова інспекція Донецької області Державної податкової служби звернулася до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати постанову Донецького окружного адміністративного суду від 26 січня 2012 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 28 лютого 2012 року і відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивач подав письмове заперечення на вказану касаційну скаргу, просить таку залишити без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 є інвалідом ІІІ групи внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ. Він визнаний непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатним у воєнний час, що підтверджується свідоцтвом про хворобу військово-лікарської комісії від 19 липня 2011 року № 13. Позивачеві встановлений ступінь втрати професійної працездатності - 60%.

Відповідно до індивідуальної програми реабілітації інваліда № 983/1609, складеної 28 липня 2011 року Обласною медико-соціальною експертною комісією, ОСОБА_4 потребує перенавчання, про що зазначено у розділі 4 програми «Професійна реабілітація».

Наказом Державної податкової адміністрації у Донецькій області від 2 серпня 2011 року № 344-о позивача звільнено з посади старшого оперуповноваженого відділення протидії злочинам у базових галузях економіки оперативно-розшукового відділу головного відділу податкової міліції Горлівської об'єднаної державної податкової інспекції Донецької області з 3 серпня 2011 року на підставі підпункту «б» пункту 64 (через хворобу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114.

З 1 вересня 2011 року ОСОБА_4 був зарахований на 3 курс заочної форми зі скороченим терміном навчання (3 роки) економіко-правового факультету Донецького національного університету, напрям підготовки «Правознавство», для отримання другої вищої освіти.

2 листопада 2011 року позивач звернувся до начальника Горлівської об'єднаної державної податкової інспекції Донецької області із заявою про здійснення перерахування середнього заробітку з останнього місця роботи на його картковий рахунок у банку, починаючи з 18 серпня 2011 року відповідно до статтей 2, 4, частини 8 статті 7, частини 3 статті 23 Закону України «Про реабілітацію інвалідів в Україні» від 6 жовтня 2005 року № 2961-ІV (далі - Закон № 2961-ІV), статті 25 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» від 21 березня 1991 року № 875-ХІІ (далі - Закон № 875-ХІІ).

14 грудня 2011 року відповідачем відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_4 у зв'язку з тим, що індивідуальна програма реабілітації інваліда № 983/1609 складена з порушеннями підпункту 2.7.4 пункту 2.7 Порядку складання форм індивідуальної програми реабілітації інваліда, дитини-інваліда, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я України від 8 жовтня 2007 року № 623, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 жовтня 2007 року за № 1197/14464, зокрема, у розділі 4 програми «Професійна реабілітація» не вказана рекомендація щодо навчання саме в Донецькому національному університеті за напрямом підготовки «Правознавство» з рівнем професійної підготовки «Бакалавр» терміном 3 роки, тобто немає підстав вважати вказане навчання проходженням професійної реабілітації інваліда. Крім того, в листі зазначено, що згідно із записами у повідомленні про результати огляду медико-соціальної експертної комісії та індивідуальної програми реабілітації інваліда позивач може виконувати роботу без вираженого психоемоційного навантаження, роз'їздів та відряджень, в той час як робота за спеціальністю «Правознавство» такі характеристики передбачає.

У відповідності до статті 5 Закону № 875-ХІІ (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) порядок та умови визначення потреб у зв'язку з інвалідністю встановлюються на підставі висновку медико-соціальної експертизи та з врахуванням здібностей до професійної і побутової діяльності інваліда. Види і обсяги необхідного соціального захисту інваліда надаються у вигляді індивідуальної програми медичної, соціально-трудової реабілітації і адаптації. Індивідуальна програма реабілітації є обов'язковою для виконання державними органами, підприємствами (об'єднаннями), установами і організаціями.

Статтею 23 Закону № 2961-ІV визначено, що індивідуальна програма реабілітації інваліда розробляється відповідно до Державної типової програми реабілітації інвалідів для повнолітніх інвалідів - медико-соціальною експертною комісією, для дітей-інвалідів - лікарсько-консультативними комісіями лікувально-профілактичних закладів. Визначення конкретних обсягів, методів і термінів проведення реабілітаційних заходів, які повинні бути здійснені щодо інваліда, дитини-інваліда, кошторис витрат за рахунок бюджетних коштів чи загальнообов'язкового державного соціального страхування, а також контроль за виконанням індивідуальної програми реабілітації інваліда в межах своїх повноважень здійснюють медико-соціальні експертні комісії (лікарсько-консультаційні комісії лікувально-профілактичних закладів - щодо дітей-інвалідів), органи праці та соціального захисту населення, служби зайнятості, реабілітаційні установи, розпорядники відповідних коштів.

Обсяг реабілітаційних заходів, що передбачається індивідуальною програмою реабілітації інваліда, не може бути меншим від передбаченого Державною типовою програмою реабілітації інвалідів.

Індивідуальна програма реабілітації інваліда є обов'язковою для виконання органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, реабілітаційними установами, підприємствами, установами, організаціями, в яких працює або перебуває інвалід, дитина-інвалід, незалежно від їх відомчої підпорядкованості, типу і форми власності.

Індивідуальна програма реабілітації має для інваліда, дитини-інваліда рекомендаційний характер. Інвалід (законний представник дитини-інваліда) має право відмовитися від будь-якого виду, форми та обсягу реабілітаційних заходів, передбачених його індивідуальною програмою реабілітації, або від усієї програми в цілому. Інвалід (законний представник дитини-інваліда) самостійно вирішує питання про вибір та забезпечення конкретними засобами чи послугами реабілітації, включаючи засоби пересування, вироби медичного призначення, друковані видання зі спеціальним шрифтом, звукопідсилювальну апаратуру, санаторно-курортне лікування тощо в межах його індивідуальної програми реабілітації.

Положення про індивідуальну програму реабілітації інваліда, порядок її фінансування та реалізації затверджується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до розділу «Порядок виконання програми» Державної типової програми реабілітації інвалідів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 8 грудня 2006 року № 1686, Програма виконується шляхом складення індивідуальних програм реабілітації для інвалідів медико-соціальними експертними комісіями, для дітей - інвалідів лікарсько-консультативними комісіями лікувально-профілактичних закладів. Обсяг реабілітаційних послуг, що надаються за індивідуальною програмою реабілітації інваліда та дитини-інваліда, не може бути менший від передбаченого Програмою. Індивідуальна програма реабілітації для інваліда та дитини-інваліда визначається згідно з переліком реабілітаційних послуг, технічних та інших засобів реабілітації, виробів медичного призначення залежно від нозологій захворювань.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2007 року № 757 затверджено Положення про індивідуальну програму реабілітації інваліда, відповідно до пункту 2 якого індивідуальна програма реабілітації інваліда - комплекс оптимальних видів, форм, обсягів, строків реабілітаційних заходів з визначенням порядку, місця їх проведення, спрямованих на відновлення та компенсацію порушених або втрачених функцій організму і здібностей інваліда та дитини-інваліда.

На підставі пункту 6 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 року № 1317, висновки комісії, реабілітаційні заходи, визначені в індивідуальній програмі реабілітації інваліда, обов'язкові для виконання органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, реабілітаційними підприємствами, установами та організаціями, в яких працює або перебуває інвалід, незалежно від їх відомчої підпорядкованості, типу і форми власності.

Статтею 24 Закону № 2961-ІV передбачено, що відповідно до Державної типової програми реабілітації інвалідів можуть здійснюватися такі види реабілітаційних заходів щодо інвалідів, зокрема, професійні, які передбачають сприяння у професійному навчанні і професійній адаптації.

Зі змісту статті 31 цього Закону вбачається, що при здійсненні реабілітаційних заходів інваліди мають право, у тому числі, на вибір виду реабілітації і реабілітаційної установи, на захист своїх прав і законних інтересів, у тому числі в судовому порядку.

За правилами статті 38 Закону № 2961-ІV професійна реабілітація передбачає відновлення знижених або втрачених професійних функцій, відбір професії та адаптацію до неї інваліда, дитини-інваліда, поновлення трудової діяльності інваліда в колишній або в новій професії. Професійна реабілітація включає заходи із забезпечення зайнятості інвалідів, експертизи потенційних професійних здібностей, професійної орієнтації, професійної підготовки, підготовки робочого місця, професійно-виробничої адаптації, раціонального працевлаштування, динамічного контролю за раціональністю працевлаштування і успішністю професійно-виробничої адаптації. Професійна реабілітація інвалідів, дітей-інвалідів здійснюється відповідно до індивідуальних програм реабілітації інвалідів та в разі необхідності супроводжується медичним спостереженням за ними.

Статтею 21 Закону № 875-ХІІ визначено, що держава гарантує інвалідам дошкільне виховання, здобуття освіти на рівні, що відповідає їх здібностям і можливостям. Професійна підготовка або перепідготовка інвалідів здійснюється з урахуванням медичних показань і протипоказань для наступної трудової діяльності. Вибір форм і методів професійної підготовки провадиться згідно з висновками медико-соціальної експертизи.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судами попередніх інстанцій, ОСОБА_4 був зарахований на 3 курс заочної форми зі скороченим терміном навчання (3 роки) економіко-правового факультету Донецького національного університету за спеціальністю «Правознавство», що відповідає його індивідуальній програмі реабілітації інваліда.

У відповідності до частини 2 статті 25 Закону № 875-ХІІ за інвалідами внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання, які проходять професійну реабілітацію, у тому числі професійну підготовку і перепідготовку згідно з індивідуальною програмою реабілітації, якщо з моменту встановлення інвалідності минуло не більше року, зберігається середній заробіток за попереднім місцем роботи із зарахуванням пенсії по інвалідності протягом строку, передбаченого програмою. У таких випадках відшкодування витрат з урахуванням сплачених сум пенсій здійснюється підприємством (об'єднанням), установою та організацією, у період роботи на яких настала інвалідність.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на вказані норми права та встановлені обставини колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, виходячи з обґрунтованості обраних відносно ОСОБА_4 заходів професійної реабілітації, оскільки вибір виду конкретних реабілітаційних заходів є правом інваліда, а здобуття освіти на рівні, що відповідає здібностям і можливостям інвалідів, є державною гарантією, закріпленою у статті 21 Закону № 875-ХІІ.

Відповідно до частини 3 статті 2201 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Згідно частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За таких обставин, касаційну скаргу слід залишити без задоволення, оскільки постанова Донецького окружного адміністративного суду від 26 січня 2012 року та ухвала Донецького апеляційного адміністративного суду від 28 лютого 2012 року прийняті з додержанням норм права, а доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, підстави для призначення справи до розгляду в судовому засіданні відсутні.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ухвалив :

Касаційну скаргу Горлівської об'єднаної державної податкової інспекції Донецької області Державної податкової служби - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 26 січня 2012 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 28 лютого 2012 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Горлівської об'єднаної державної податкової інспекції Донецької області про визнання дій незаконними, зобов'язання нарахувати та виплачувати середній заробіток із зарахуванням пенсії по інвалідності - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає, може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Олексієнко М.М.

Рецебуринський Ю.Й.