Справа № 348/431/13-а
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2016-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2016 року Справа № 876/7025/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді Довгополова О.М.,
суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В.,
з участю секретаря судового засідання Богдан А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на постанову Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 11 квітня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , яким просила визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у виплаті їй грошової компенсації за неотримане речове майно за цінами на день звільнення із служби та стягнути з відповідача на її користь таку компенсацію у розмірі 7 833,63 грн.
Постановою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 11 квітня 2013 року позов задоволено повністю.
Постанова мотивована тим, що у день підписання наказу на звільнення у позивача виникло право на грошову компенсацію за неотримане речове майно, тому військова частина НОМЕР_1 зобов`язана виплатити позивачу гроші за невикористане речове майно. Оскільки добровільно оплатити борг відповідач відмовляється, суд прийшов до висновку про задоволення позову.
Постанову в апеляційному порядку оскаржив відповідач, вважає, що суд порушив норми матеріального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи. Просить постанову скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову.
На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що відповідно до положень Закону України Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів із змінами і доповненнями від 23.03.2000 року № 1459-ІІІ, який не скасований та Конституційним судом України неконституційним не визнаний, призупинена дія ч. 2 ст. 9 Закону України в частині одержання військовослужбовцями продовольчих пайків або, за їх бажанням, грошової компенсації замість них та замість речового майна. Відповідно, суд безпідставно не врахував, що з 11.03.2000 року права на отримання грошової компенсації за речове майно, неотримане під час проходження війської служби, позивач не мала. Крім того, Законами України «Про Державний бюджет України» на 2000-2012 роки видатки на грошову компесацію замість невикористаного речового майна передбачені не були, відповідно відсутні правові підстави виплачувати таку компенсацію позивачу за 2000-2012 роки за кошти державного бюджету. Водночас апелянт вказує на те, що наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 21.01.2013 року № 14 зобов`язує військову частину видати речове майно, належне до компенсації на суму грошової компенсації, а не виплачувати ОСОБА_1 грошову компенсацію.
Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.
Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Як встановив суд, ОСОБА_1 проходила військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 . 21 грудня 2012 року звільнена в запас відповідно до ст.26 Закону України «Про військовий обв`язок і військову службу» за ч. 6 п. «б» (за станом здоров`я).
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 14 від 21.01.2013 року виключена зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 з 21.01.2013 року. Згідно з наказом вартість речового майна, що підлягає видачі при звільненні у відставку старшого солдата військової служби за контрактом ОСОБА_1 , механіка-телефоніста відділення засекреченого телефонного зв`язку, до 11.03.2000 року становить 1 013, 04 грн., після 11.03.2000 року 6 820, 59 грн.
Частиною 2 ст. 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей було передбачено, що військовослужбовці одержують за рахунок держави грошове забезпечення, а також речове майно і продовольчі пайки або за бажанням військовослужбовця грошову компенсацію замість них.
Проте ст. 2 Закону України Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів, який набрав чинності 11.03.2000 року, було призупинено дію ч. 2 ст. 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей в частині одержання військовослужбовцями речового майна або за їх бажанням грошової компенсації замість нього.
Зазначена норма не визнавалась у встановленому законодавством порядку неконституційною, отже, є чинною.
Водночас з 01.01.2001 року набула чинності ст. 16 Закону України Про Збройні Сили України, якою військовослужбовцям гарантувалося одержання за рахунок держави житла, фінансового, речового, продовольчого, медичного (у тому числі санаторно-курортного) та інших видів забезпечення у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України і враховують характер та умови службової діяльності, стимулюють заінтересованість громадян України у військовій службі. Закон не передбачав отримання грошової компенсації за неотримане речове забезпечення.
Постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2004 року № 1444 було затверджене Положення про порядок речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час, п. 28 якого передбачено, що військовослужбовцям, які звільняються у запас або відставку без права носіння військової форми одягу, виплачується грошова компенсація за неотримане речове майно або за їх згодою видається речове майно на суму грошової компенсації пропорційно часу, що минув з дня виникнення права на отримання речового майна до дати підписання наказу про звільнення або закінчення контракту.
Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і деяких інших осіб, який набрав чинності з 01.01.2007 року, ст. 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей викладено у новій редакції, а також доповнено статтею 9-1 (у редакції, чинній до 01.01.2008 року), якою було передбачено, зокрема, що продовольче та речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. Військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом або перебувають на кадровій військовій службі, мають право на отримання замість належних їм за нормами забезпечення предметів речового майна грошової компенсації в розмірі вартості зазначених предметів.
Цей Закон згідно Прикінцевих положень набрав чинності з 01.01.2007 року, але дія п. 2 ст. 9-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей була зупинена на 2007 рік Законом України Про державний бюджет на 2007 рік, а Законом України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів виключена.
Лише після прийняття Конституційним Судом України Рішення від 22.05.2008 року № 10рп/2008 положення п. 2 ст. 9-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей відновили свою редакцію, однак згідно з положеннями ч. 2 ст. 152 Конституції України тільки з моменту ухвалення цього рішення Конституційного Суду України.
При цьому колегія суддів зазначає, що положення ч. 2 ст. 9-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей регулюють порядок виплати компенсації замість речового майна військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом або перебувають на кадровій військовій службі, і не поширюються на військовослужбовців, звільнених з військової служби, до яких на момент відновлення дії даної норми належала і ОСОБА_1 .
Враховуючи наведене вище, колегія суддів дійшла висновку, що на момент звернення позивача за отриманням грошової компенсації замість речового майна Закон України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей не передбачав такого права для військовослужбовців, звільнених у запас або відставку, а п. 28 Положення про порядок речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2004 року № 1444, не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, оскільки суперечить положенням зазначеного Закону.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 27.05.2014 року у справі № 21-132а14, а відповідно до ч. 1 ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.
За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 вартості неотриманого речового майна, право на отримання якого виникло у позивача з березня 2000 року.
Водночас колегія суддів враховує, що, як вбачається із витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 , право на отримання речового забезпечення у ОСОБА_1 виникло до березня 2000 року, коли військовослужбовці мали передбачене законодавством право на отримання речового майна чи грошової компенсації замість нього.
Отже, загальна сума грошової компенсації, яка підлягає стягненню з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , становить 1 013, 04 грн.
За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, оскільки суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, і порушив норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. ст. 207, 254 КАС України, суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задовольнити частково.
Постанову Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 11 квітня 2013 року у справі № 348/431/13-а скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації замість неотриманого речового майна в розмірі 1013,04 грн.
Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію замість неотриманого речового майна в розмірі 1013 (одна тисяча тринадцять) грн. 04 коп.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий О.М. Довгополов

Судді Л. Я. Гудим

В. В. Святецький

Повний текст постанови виготовлений 25.02.2016 року