Справа № 2-а-66/10
Суддя: Марусяк М. О.
Дата ухвалення: 2010-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-66/10
Номер провадження 2-а-66/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.06.10 року Рахівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді - Марусяк М.О.

при секретарі - Ступчук Л.Б.

з участю позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів справу за

адміністративним позовом

ОСОБА_1

до

інспектора А/П Ужгородського окремого взводу ДПС при УДАІ УМВС України в

Закарпатській області капітана міліції ОСОБА_2

про

визнання протиправними дій та скасування рішення посадової особи, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до інспектора А/П Ужгородського окремого взводу ДПС при УДАІ УМВС України в Закарпатській області, капітана міліції ОСОБА_2 про визнання протиправними дій та скасування рішення посадової особи.

Позовні вимоги ОСОБА_1, мотивує тим, що 10.03.2010 року знайшов у поштовій скринці конверт, відправлений окремим взводом ДПС м. Ужгород. У конверті були постанова № 065759 від 05.03.2010 року та роздрукована фотографія його автомобіля Фольксваген державний номер НОМЕР_1. У вказаній постанові зазначено, що він рухався із завищеною швидкістю 83 км/год., за що його притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу - 260 гривень. Вважає, що зазначена постанова підлягає скасуванню з наступних підстав. Відповідно до ч.6 ст. 258 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається, а постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у разі виявлення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних, технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису. Однак у постанові вказано, що зйомка велася приладом «Візир», який не є приладом, що працює в автоматичному режимі, бо передбачає у своїй роботі керування інспектором ДАІ. За таких умов, при виявленні перевищення швидкості, зафіксованого вимірювальним приладом, інспектор ДАІ повинен був зупинити транспортний засіб і скласти протокол про адміністративне порушення, беручи до уваги його пояснення, та видати йому другий екземпляр протоколу під розпис. Згідно з «Методичними рекомендаціями по роботі з радіолокаційним відео записуючим вимірювачем швидкості «Візир», останній призначений для вимірювання швидкості транспортних засобів, тому є спеціальним технічним засобом з функцією фото-, кіно- або відео зйомки. А фіксаційні матеріали даного приладу можуть використовуватися тільки як допоміжні для доказу на місці правопорушення. Тобто інспектор повинен був зупинити водія і як доказ порушення пред'явити покази «Візира», але цього ніхто не зробив. Прилад візир, яким проводився нагляд за дорожнім рухом із метою фіксації порушень ПДР, не є автоматичним засобом фото- чи відео фіксації, оскільки він знаходився у співробітника ДАІ, керується ним безпосередньо або через комп'ютер (визначаються ті параметри, які фіксуються приладом, зокрема, швидкість, об'єкт зйомки, її режим, кут огляду приладу. Між тим, ст. 14-1 КУпАП передбачає, що для її застосування необхідно, щоб фіксація велася в автоматичному режимі спеціальними технічними засобами, що мають функції фото-, кіно- або відео зйомки чи засобами фото- кіно- або відео зйомки. А засобами фото-, кіно- або відео зйомки в даному випадку є фотоапарат, кіно - та відеокамера, відеомагнітофон, які не були застосовані для фіксації правопорушення. Згідно з «Методичними рекомендаціями по роботі з радіолокаційним відео записуючим вимірювачем швидкості «Візир», максимальна дальність вимірювання швидкості радаром - не менше 400 (чотириста) метрів, а візуальне визначення нормального знаку автомобіля (фото-, відеофіксація) - не більше 80 метрів. У даному приладі використовується допплерівський когерентний радар із частотою 24.15 ГГц, який має діаграму направленості на даній частоті випромінювання. Це означає, що в зону фіксації радара можуть потрапити й інші автомобілі. Настройка параметрів роботи зазначеного приладу, згідно з п.4 «Підготовка до роботи приладу», передбачає вибір «типу цілі (найближча або найшвидша)». Тому не включено, що «найшвидшою» може бути автомобіль, який рухався попереду його автомобіля поза зоною дії дорожнього знаку з більшою швидкістю, а «найближчою» - його автомобіль, який зафіксовано на фото. До того ж на пред'явленому фото відсутня фіксація відстані до автомобіля. За таких умов, така фіксація не відповідає вимогам закону, не сприяє виконанню основних завдань міліції, зокрема ДАІ по профілактиці та припиненню правопорушень. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про міліцію», основними завданнями міліції є запобігання правопорушенням та їх припинення, а також забезпечення безпеки дорожнього руху. За частиною 5 ст.10 ЗУ «Про міліцію» обов'язками міліції є - припиняти адміністративні правопорушення та забезпечувати безпеку дорожнього руху. Жодних дій із припинення адміністративного правопорушення, якщо таке дійсно мало місце, та забезпечення безпеки дорожнього руху працівниками ДАІ не було здійснено. Отже, такі дії не відповідають основним завданням та обов'язкам міліції. У тексті оскаржуваної постанови, зазначено, що він, ОСОБА_1, як власник транспортного засобу «керував транспортним засобом» у зазначений в постанові час та місці. Проте, для таких висновків у особи, яка винесла постанову, не було жодних підстав. На місці, нібито порушення водія ніхто не зупиняв, протокол та постанову не складав. Якщо постанова виноситься щодо особи, яка безпосередньо керувала транспортним засобом, то ця постанова повинна бути винесена у загальному порядку. Якщо постанова виноситься за результатами фото фіксації, у порядку ст.14-1 КУпАП, то ця постанова не повинна містити тверджень, що саме він керував транспортним засобом (право на керування вказаним транспортним засобом окрім нього також належить ще трьом особам, тобто його сину, невістці та дочці). В зазначений в постанові час (04.03.2010 року) він особисто транспортним засобом не користувався, так як перебував на лікарняному і в цей день в м. Ужгород не знаходився. Отже, така постанова підлягає скасуванню, як винесена із порушенням закону. Відповідно до п.13.2 Інструкції з діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС України (затвердженої наказом МВС 13.11.2006 року №1111), до використання спеціальних засобів нагляду за дорожнім рухом допускаються лише співробітники, які вивчили інструкції та склали заліки з використання цих приладів. Однак, у постанові не вказано, хто саме робив вимірювання швидкості за допомогою приладу «Візир», що робить неможливим встановлення правильності роботи з приладом та достовірності вимірюваних даних. Постанову у справі про адміністративне порушення було винесено без його присутності, що є грубим процесуальним порушенням, а саме: ст.ст. 268, 283 КУпАП. Оскаржувана постанова не відповідає формі, затвердженій Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення (затв. наказом МВС №185 від 22.02.2001 року), що є грубим порушенням. Крім того, у постанові вказується, що вона надіслана рекомендованим листом, що не відповідає дійсності. Копія постанови була надіслана звичайним листом, яку отримав тільки 10.03.2010 року. Тому, просить суд поновити йому строк оскарження постанови про накладення на нього адміністративного стягнення за ч.1 ст.122 КУпАП в розмірі 260 (двісті шістдесяти) гривень визнавши таку незаконною та скасувати, а провадження по адміністративній справі - закрити, відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні позивач, ОСОБА_1, позовні вимоги підтримав та пояснив, що оскаржувана ним постанова складена без його відома, окрім нього право керування транспортним засобом мають його син, невістка та дочка. Він в день складання протоколу не їхав в автомобілі, оскільки знаходився у лікарні, тому просить даний позов задовольнити.

Відповідач, інспектор А/П Ужгородського окремого взводу ДПС при УДАІ УМВС в Закарпатській області, капітан міліції ОСОБА_2 в судові засідання не з'являвся про день, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень /а.с.9,10,17,18,19/. Причина неявки суду не відома.

Дослідивши наявні у справі докази суд приходить до висновку, що даний позов, слід задовольнити, з наступних підстав.

З постанови в справі про адміністративне правопорушення серії АО № 065759 від 05.03.2003 року слідує, що 04.03.10 року об 11:47 год. на 804 км а/д Київ-Чоп у с. Барвінок, позначеному дор.знаком 5.45 ПДР, на автомобілі Фольксваген, д.н.з АО 4857 АТ, власником якого є ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець м. Рахів, вул. Вербник 4/42, Рахівського району, Закарпатської області, порушено встановлену швидкість руху на 23 км/год., автомобіль рухався 83 км/год. Порушення зафіксовано приладом «Візир» 0812522. ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП та постановлено притягнути його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 260 гривень /а.с.3/.

Доводи наведені позивачем, знайшли підтвердження під час розгляду справи по суті.

Рішенням від 19.02.2010 року Окружного адміністративного суду м. Києва заборонив використання на Україні вимірювачів швидкості «Візир».

Ухвалою суду були визнані неправомірними дії МВС України і Держдепартаменту ДАІ МВС України щодо використання радіолокаційного відеозаписувального вимірювача швидкості «Візир» з метою виявлення і фіксації порушень Правил дорожнього руху.

Також своєю ухвалою суд заборонив МВС України і Держдепартаменту ДАІ МВС України, а також їх посадовим і службовим особам використовувати вимірювач швидкості «Візир» до ухвалення нормативно-правового акту, яким міліції буде надано право використовувати такий вимірювач швидкості для виявлення і фіксації порушень ПДР.

Заявлені позовні вимоги підтверджуються матеріалами справи, а саме: копією постанови серії АО № 065759 від 05.03.2003 року /а.с.3/; копією фотографій від 04.03.10, автомобіля та копією конверта з штампом про відправлення з м. Ужгорода ОСОБА_1 /а.с.4/.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У відповідності до ст. 100 КАС України суд визнає, у даній справі, причину пропущення строку звернення до суду поважною, оскільки позивачем доведено, що йому стало відомо про притягнення його до адміністративної відповідальності з часу отримання поштою постанови та копії фотографій, що підтверджується матеріалами справи /а.с.4/.

Відповідачем в судове засідання не надано обґрунтованих доказів вини позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Всі ці обставини дають суду підстави для скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення серії АО №065759 від 05.03.2003 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та піддано адмінстягненню у вигляді штрафу в сумі 260 (двісті шістдесят) гривень та закриття провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності.

У відповідності до ч.5 ст.288 КУпАП особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита. Судові витрати слід віднести за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 126, 280, 287, 288, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 9, 11, 17, 86, 94, 100, 159, 160 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Поновити строк на оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення Серії АО № 065759 від 05.03.2003 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладення адмінстягнення у вигляді штрафу в сумі 260 (двісті шістдесят) гривень.

Скасувати постанову інспектора А/П Ужгородського окремого взводу ДПС при УДАІ УМВС України в Закарпатській області капітана міліції ОСОБА_2, Серії АО № 065759 від 05.03.2003 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладення адмінстягнення у вигляді штрафу в сумі 260 (двісті шістдесят) гривень, а провадження у даній справі закрити.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до адміністративного суду апеляційної інстанції через Рахівський районний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга подається протягом 20 днів з дня подання заяви про апеляційне оскарження..

Суддя: Марусяк М.О.