Справа № /303/8492/15-а, 2а-303/
Суддя: Сапіга Віталій Петрович
Дата ухвалення: 2016-02-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2016 р. Справа № 876/12107/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді: Сапіги В.П.,
суддів: Левицької Н.Г., Обрізка І.М.,

за участі секретаря судових засідань Сердюк О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.11.2015 року про залишення позову без розгляду у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третьої особи без самостійних вимог Закарпатського обласного військового комісаріату про визнання незаконною бездіяльності відповідача та зобов`язання до вчинення дій,

ВСТАНОВИВ:

09.12.2013 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Міністерства оборони України про визнання незаконною відмову у нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності військовослужбовця та зобов`язання нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу. Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.11.2015 року позов залишено без розгляду в зв`язку із пропущенням строків звернення до адміністративного суду.
Позивач не погодившись із судовим рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду.
Апелянт вважає, що ним не пропущено шестимісячний строк звернення до суду з даним позовом, оскільки відлік даного строку має рахуватись не з дня отримання негативної відповіді (03.02.2010 р.), а з моменту ухвалення Вищим адміністративним судом України рішення (22.05.2013 р.).
Суд у відповідності до ч.1 ст.41 КАС України відзначає, що коли відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі ( у тому числі у разі неявки осіб, які беруть участь у справі ) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч.1 ст.15 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.
Колегія суддів, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, застосовуючи положення ст.195 КАС України, не виходячи за межі доводів апеляційної скарги, дійшла до висновку, що апеляційну скаргу необхідно відхилити, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що рішенням Закарпатської обласної контрольної медичної соціальної експертної комісії від 14 грудня 2009 року ОСОБА_1 визнано інвалідом третьої групи у зв`язку із захворювання пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та видано довідку серія МСЕ 7-66 КА № 0207875.
29.12.2009 року ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю, пов`язаною з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з відповідними додатками до неї.
03.02.2010 року ОСОБА_1 одержав лист з Департаменту фінансів Міністерства оборони України за № 248/6/С/63-д від 25 січня 2010 року про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю, пов`язаною з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
На виконання постанови Мукачівського міськрайонного суду від 23.12.2010 року та ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 14.06.2012 року, які ухвалені за позовом ОСОБА_1 до начальника відділу забезпечення та контролю соціальних виплат Міністерства оборони України ОСОБА_2 про стягнення грошової допомоги у розмірі п`ятирічного грошового забезпечення, платіжним дорученням № 869 від 25.09.2012 року ОСОБА_1 сплачено грошову допомогу в розмірі 19126,80 грн.
Постановою Вищого адміністративного суду України від 22.05.2013 року скасовано наведені вище рішення судів першої та апеляційної інстанції про стягнення грошової допомоги у розмірі п`ятирічного грошового забезпечення та відмовлено в задоволенні даного позову.
09.12.2013 року ОСОБА_1 звернувся до Мукачівського міськрайонного суду з позовом у даній справі до Міністерства оборони України про визнання незаконною бездіяльності відповідача та зобовязання до вчинення дій.
Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").
Отже, дотримання строку звернення з позовом є однією з умов для реалізації права на подання позову у публічно-правових відносинах.
Колегія суддів зазначає, що поважними причинами пропуску строку на звернення до суду можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.
Необхідно зазначити, що обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про те, що позивачу достеменно стало відомо про порушення прав та інтересів 03.02.2010 року з наведеного вище листа Департаменту фінансів Міністерства оборони України за № 248/6/С/63-д від 25 січня 2010 року, а тому зазначені апелянтом докази про те, що в період з 30.06.2013 року по 08.08.2013 року (півтора місяці) ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні не спростовують висновку суду щодо пропуску шестимісячного строку звернення до суду з даним позовом.
Крім того, колегія суддів зазначає про хибності доводів апелянта, що відлік строку має вираховуватись з не з дня отримання негативної відповіді (03.02.2010 р.), а з моменту ухвалення Вищим адміністративним судом України рішення (22.05.2013 р.), оскільки встановлений ч.2 ст. 99 КАС України шестимісячний строк звернення до адміністративного суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів обчислюється саме з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Таким чином, позивачем не зазначено обґрунтованих підстав та не надано належних доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду.
Частиною першою ст.100 КАС України передбачено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.
Виходячи із вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем пропущено строк звернення з позовом до суду, поважні причини пропуску даного строку відсутні, а отже позов є таким, що підлягає залишенню без розгляду.
Колегія суддів, з урахуванням фактичних обставин справи погоджується з висновками суду першої інстанції у повному обсязі.
Одночасно необхідно звернути увагу апелянта на ухвалу Вищого адміністративного суду України від 20.08.2015 року у даній справі за якою, скасовуючи судові рішення першої та апеляційної інстанції судом касаційної інстанції звернуто увагу на недотримання стороною позивача строків звернення до суду з даним позовом.
Частиною п`ятою ст.227 КАС України визначено, що висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при розгляді справи.
Пунктом дев`ятим ч.1 ст.155 КАС України встановлено, що суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.
Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову, ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.
Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.
Жодні доводи апелянта не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції рішення.
Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст.ст.167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.11.2015 року №303/8492/15а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом 20-ти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвалив повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.П. Сапіга

Судді Н.Г. Левицька

І.М. Обрізко
Повний текст виготовлено 02.03.2016 р.