Справа № 804/1830/14
Суддя: Зайцев М.П.
Дата ухвалення: 2016-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2016 року м. Київ К/800/28659/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого - судді Зайцева М.П.,

суддів: Веденяпіна О.А., Загороднього А.Ф.,

за участю секретаря судового засідання - Бруя О.Д.,

представника позивача - Золотухіна Р.М.,

представника відповідача - Мухи С.І.,

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду касаційну скаргу Спеціалізованої Державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Міндоходів на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 липня 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 02 червня 2015 року у справі № 804/1830/14 за позовом Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" до Спеціалізованої Державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Міндоходів про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

в с т а н о в и в:

Публічне акціонерне товариство "ДТЕК Павлоградвугілля" (далі - ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля") звернулось в суд з позовом до Спеціалізованої Державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Міндоходів (далі - СДПІ), в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 20 вересня 2013 року № 000612500, № 000622500, № 000632500 та від 12 грудня 2013 року № 000842500.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 липня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 02 червня 2015 року адміністративний позов задоволено повністю.

В касаційній скарзі СДПІ посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить їх рішення скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Заслухавши суддю - доповідача, присутніх у судовому засіданні, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі касаційної скарги дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач є юридичною особою, зареєстрований 02 квітня 1997 року Виконавчим комітетом Павлоградської міської ради Дніпропетровської області, перебуває на податковому обліку в СДПІ та є платником податку на додану вартість, про що свідчить свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість від 30 червня 2011 року №100342214.

Видами діяльності ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" є: добування кам'яного вугілля; професійно-технічна освіта; діяльність лікарняних закладів; оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами; дослідження й експериментальні розробки у сфері інших природних і технічних наук; каналізація, відведення й очищення стічних вод.

Контролюючим органом проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача з питання дотримання вимог податкового законодавства України, правильності, повноти нарахування та сплати податків до бюджету при фінансово-господарських взаємовідносинах з ТОВ "Менеджмент СістемКонсалтінг", ТОВ "Контактенерго", ТОВ "Гранд Альтеза", ПП "Еласт", ТОВ "Індустріал Сервіс", ТОВ "Ресурс Інвест-Груп", МПВКП "Апрель", ТОВ "Укрінвест", ТОВ "Укрдонсервіс", ТОВ "ТК "Імперіал", ТОВ "ДТЕК ТРЕЙДІНГ" за період з 01 грудня 2010 року по 30 червня 2013 року, за результатами якої складено акт від 09 вересня 2013 року № 176/25.3-00178353 (далі - Акт).

Зазначеною перевіркою встановлено порушення позивачем:

- підпунктів 7.4.1, 7.4.5 пункту 7.4, підпункту 7.5.1 пункту 7.5 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість" від 03 квітня 1997 року № 168/97-ВР (далі - Закон №168/97-ВР); пункту 44.1 статті 44, пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (далі - ПК України), в результаті чого встановлено завищення податкового кредиту на загальну суму 2 062 160 грн. (за грудень 2010 року у сумі 219 181,00 грн., травень 2011 року у сумі 76 380,00 грн., червень 2011 року у сумі 66 787,00 грн., липень 2011 року у сумі 67 039,00 грн., серпень 2011 року у сумі 177 932,00 грн., вересень 2011 року у сумі 87 997,00 грн., жовтень 2011 року у сумі 89 671,00 грн., листопад 2011 року у сумі 55 909,00 грн., грудень 2011 року у сумі 62 399,00 грн., січень 2012 року у сумі 27 847,00 грн., лютий 2012 року у сумі 150 105,00 грн., березень 2012 року у сумі 16 359,00 грн., квітень 2012 року у сумі 96 529,00 грн., травень 2012 року у сумі 15 861,00 грн., червень 2012 року у сумі 14 609,00 грн., липень 202 року у сумі 55 439,00 грн., серпень 2012 року у сумі 37 155,00 грн., вересень 2012 року у сумі 47 213,00 грн., жовтень 2012 року у сумі 316 876,00 грн., листопад 2012 року у сумі 146 985,00 грн., грудень 2012 року у сумі 26 029,00 грн., січень 2013 року у сумі 41 379,00 грн., лютий 2013 року у сумі 31 581,00 грн., березень 2013 року у сумі 29 660,00 грн., квітень 2013 року у сумі 64 457,00 грн., травень 2013 року у сумі 40 781,00 грн.);

- підпункту 4.1.6 пункту 4.1 статті 4 з урахуванням положень пункту 1.23 статті 1, пунктів 5.1, 5.2, підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5, підпункту 8.1.2 пункту 8.1, підпункту 8.7.1 пункту 8.7 статті 8 з урахуванням пункту 1.32 статті 1 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" від 28 грудня 1994 року № 334/94-ВР (далі - Закон № 334/94-ВР); підпункту 135.5.4 пункту 135.5 статті 135 з урахуванням положень підпунктів 14.1.13, 14.1.202 пункту 14.1 статті 14, пункту 44.1 статті 44, пунктів 138.2, 138.8 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК України, в результаті чого позивачем: занижено податок на прибуток за 4 квартал 2010 року на суму 194 213, 25 грн.; завищено від'ємне значення з податку на прибуток за 2011 рік на загальну суму 7 519 808,56 грн. (за 2 квартал 2011 року у сумі 1 569 392,00 грн., за 3 квартал 2011 року у сумі 3 662 647,56 грн., за 4 квартал 2011 року у сумі 2 287 769,00 грн.; занижено податок на прибуток за 2012 рік на загальну суму 1 563 324,26 грн. (за 1 квартал 2012 року у сумі 444 476,31 грн., за 2 квартал 2012 року у сумі 255 306,61 грн., за 3 квартал 2012 року у сумі 221 133,44 грн. та за 4 квартал 2012 року у сумі 642 407,90 грн.).

Не погоджуючись з Актом перевірки позивач направив до СДПІ письмові заперечення від 24 вересня 2013 року № 1-4/4431, в яких просив переглянути висновки зазначеного акту та, з урахуванням викладеного в запереченнях, сформувати їх згідно чинного законодавства України.

25 листопада 2013 року, листом №16097/10/25.3-39, СДПІ повідомила ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" про відсутність підстав для задоволення заперечення.

На підставі вищенаведеного Акта відповідачем винесено податкові повідомлення-рішення від 20 вересня 2013 року №000612500, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на суму 2 966 863, 25 грн., в тому числі 2 062 160,00грн. за основним платежем, та 904 703,25грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами); № 000622500, яким позивачу збільшено суми від'ємного значення об'єкта оподаткування з податку на прибуток за 2011 рік у розмірі 7 519 808,60грн.; № 000632500, яким позивачу збільшено суми грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств на суму 2 196 921,89грн., у тому числі 1 757 537,51грн. за основним платежем на суму, та 439 384,38 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" не погодилось з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями оскаржило їх в адміністративному порядку звернувшись зі скаргою від 04 жовтня 2013 року № 1-4/4548 до Міжрегіонального Головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників.

04 грудня 2013 року, Рішенням Центрального офісу про результати розгляду скарги позивача №12971/10/10-233 (далі - Рішення №12971/10/10-233), скарга залишена без задоволення, а оскаржувані податкові повідомлення-рішення - без змін. Водночас позивачу донараховані 25% штрафних санкцій на загальну суму 390 831,06 грн. Вказане рішення останній отримав 10 грудня 2013 року, що підтверджено листом від 07 лютого 2014 року № 09-164 УДППЗ "Укрпошта".

У зв'язку з прийняттям Рішення №12971/10/10-233, СДПІ додатково винесено податкове повідомлення-рішення від 12 грудня 2013 року №000842500, яким згідно підпункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 ПК України та відповідно до абз. 2 пункту 123.1 статті 123 ПК України за порушення підпункту 4.1.6 пункту 4.1 статті 4 з урахуванням положень пункту 1.23 статті 1, пунктів 5.1, 5.2, підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5, підпункту 8.1.2 пункту 8.1, підпункту 8.7.1 пункту 8.7 статті 8 з урахуванням пункту 1.32 статті 1 Закон № 334/94-ВР; підпункту 135.5.4 пункту 135.5 статті 135 з урахуванням положень підпунктів 14.1.13, 14.1.202 пункту 14.1 статті 14, пункту 44.1 статті 44, пунктів 138.2, п. 138.8 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК України збільшено позивачу суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 390 831,06 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з наступних мотивів, з якими погоджується суд касаційної інстанції.

Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

За змістом пункту 138.1 статті 138 ПК України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування податком на прибуток підприємств, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті; інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 138.4 статті 138 ПК України витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Відповідно до пункту 138.2 статті 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

У відповідності до підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК України не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Аналогічні положення містив і Закон № 334/94-ВР, який діяв на момент виникнення спірних правовідносин, зокрема, відповідно до пункту 1.32. статті 1 Закону № 334/94 господарська діяльність - це будь-яка діяльність особи, направлена на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою. Під безпосередньою участю слід розуміти зазначену діяльність особи через свої постійні представництва, філіали, відділення, інші відокремлені підрозділи, а також через довірену особу, агента або будь-яку іншу особу, яка діє від імені та на користь першої особи.

Згідно з пунктом 5.1. статті 5 Закону № 334/94 валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Пунктом 5.2 статті 5 Закону № 334/94 визначено види витрат, що можуть бути віднесені платником податків до валових витрат підприємства, серед яких виділяється: суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва; суми витрат, пов'язаних з поліпшенням основних фондів у межах, встановлених підпунктом 8.7.1 цього Закону (підпункти 5.2.1, 5.2.10).

При цьому пунктом 5.3 статті 5 Закону № 334/94 встановлено витрати, які не відносяться до валових витрат підприємства, тобто не можуть бути визнані такими, що використовуються в процесі ведення господарської діяльності.

За приписами пункту 5.11 статті 5 Закону № 334/94 установлення додаткових обмежень щодо віднесення витрат до складу валових витрат платника податку, крім тих, що зазначені у цьому Законі, не дозволяється.

У відповідності до підпункту 11.2.1. пункту 11.2. статті 11 Закону № 334/94 датою збільшення валових витрат виробництва (обігу) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата списання коштів з банківських рахунків платника податку на оплату товарів (робіт, послуг), а в разі їх придбання за готівку - день їх видачі з каси платника податку; або дата оприбуткування платником податку товарів, а для робіт (послуг) - дата фактичного отримання платником податку результатів робіт (послуг).

Згідно підпункту 5.3.9 п. 5.3 статті 5 Закону № 334/94 встановлено, що не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Крім того, за приписами пункту 198.1 статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до пункту 198.2 статті 198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше; дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3 статті 198 ПК України передбачено, що Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.6. статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Пунктом 201.1 статті 200 ПК України, встановлені вимоги до податкової накладної, передбачено, що у податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Відповідно до пункту 201.6 статті 201 ПК України податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця. Органи державної податкової служби за даними реєстрів виданих та отриманих податкових накладних, наданих в електронному вигляді, повідомляють платника податку про наявність у такому реєстрі розбіжностей з даними контрагентів. При цьому платник податку протягом 10 днів після отримання такого повідомлення має право уточнити податкові зобов'язання без застосування штрафних санкцій, передбачених розділом II цього Кодексу.

Згідно з пунктом 201.10. статті 201 ПК України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту.

Аналогічні положення містив Закон №168/97-ВР, який діяв на момент виникнення спірних правовідносин, порушення норм якого були виявлені податковим органом в ході проведеної перевірки.

Так, відповідно до пункту 1.7 статті 1 Закону №168/97-ВР, податковий кредит - це сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.

За приписами підпункту 7.4.1 ппункту 7.4 статті 7 Закону №168/97-ВР податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва та основних фондів чи нематеріальних активів, що підлягають амортизації.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно пункту 7.5 статті 7 Закону №168/97-ВР датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

За змістом підпункту 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону №168/97-ВР не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Підпунктом 7.5.1 пункту 7.5 статті 7 Закону №168/97-ВР визначено, що датою виникнення права платника податку на кредит вважається дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків; або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

З аналізу наведених вище норм вбачається, що у Законі №168/97-ВР передбачено єдину підставу для формування податкового кредиту, наявність у платника податку - покупця належним чином оформленої податкової накладної або митної декларації.

Крім того, згідно пункту 44.1 статті 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

При цьому, статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16 липня 1999 року № 996-ХІV визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій, відповідно до статті 9 зазначеного Закону, є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Отже, аналіз вищенаведених норм дає підстави зробити висновок, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів/робіт/послуг, що пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, а також оформлення відповідних операцій належним чином складеними первинними документами, які містять достовірні відомості про їх обсяг та зміст.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що між ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" та ТОВ "МенеджментСістемсКонсалтінг" укладено договір від 09 вересня 2010 року №14001/04-CER/10-0/3152-У з надання інформаційно-консультаційних послуг. Згідно акту здачі-прийняття робіт від 21 грудня 2012 року, письмового звіту, сертифікатів, виданих працівникам, - позивачем отримані інформаційно-консультаційні послуги з проведення незалежних внутрішніх аудитів системи екологічного менеджменту на суму 690 00,00 грн.

Між ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" та ТОВ "МенеджментСістемсКонсалтінг" укладено договір від 17 вересня 2010 року №18001/02-СЕR/10-0/3259-У з надання інформаційно-консультаційних послуг. Згідно акту здачі-прийняття робіт від 21 грудня 2012 року, письмового звіту, сертифікатів, виданих працівникам, - позивачем отримані інформаційно-консультаційні послуги з проведення другого наглядового аудиту системи управління охорони праці та промислової безпеки на суму 70 800,00 грн.

Між ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" та ТОВ "МенеджментСістемсКонсалтінг" укладено договір від 30 січня 2012 року №14001/22-НSЕ/12-11/169-У з надання інформаційно-консультаційних послуг. Згідно актів здачі-прийняття робіт від 08 серпня 2012 року та від 09 жовтня 2012 року, письмового звіту, - позивачем отримані інформаційно-консультаційні послуги з проведення незалежних внутрішніх аудитів системи екологічного менеджменту підприємства на загальну суму 25 944,00 грн.

Між ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" та ТОВ "МенеджментСістемсКонсалтінг" укладено договір від 19 вересня 2012 року МSС/14001/06-ТRG/ТМ/12-11/3195-У з надання інформаційно-консультаційних послуг. Згідно акту здачі-прийняття робіт від 16 листопада 2012 року, надані інформаційно-консультаційні послуги на тему "практичні аспекти впровадженн: міжнародного стандарту ISO" на суму 54 000,00 грн.

Між ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" та ТОВ "МенеджментСістемсКонсалтінг" укладено договір від 16 листопада 2012 року МSC/18001/08-TRG/12-11/3345-У з надання інформаційно-консультаційних послуг. Згідно акту здачі-прийняття робіт від 28 грудня 2012 року, позивачем отримані інформаційно-консультаційні послуги на тему "курс навчання провідних аудиторів системи менеджменту гігієни і безпеки праці" на суму 46 800,00 грн.

Між ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" та ТОВ "МенеджментСістемсКонсалтінг" укладено договір від 28 листопада 2012 року 12-26/3340-У з надання інформаційно-консультаційних послуг. Згідно акту здачі-прийняття робіт від 27 грудня 2012 року, надані інформаційно-консультаційні послуги та проведені семінари на тему "інструменти постійного покращення і вдосконалення в системах менеджменту" на суму 10 800,00 грн.

На підтвердження реальності вищенаведених господарських операцій з надання інформаційно-консультаційних послуг, позивачем надано плани-графіки проведення аудитів, документи підготовки та проведення дій з надання інформаційно-консультаційних послуг, документи про відрядження працівників для участі в семінарах, звіти, податкові накладні, банківські виписки про перерахунок коштів, документи про наслідки надання інформаційно-консультаційних послуг та впровадження їх в діяльності підприємства.

Крім того, судами встановлено, що між позивачем та ТОВ "Контактенерго" укладені договори від 28 липня 2009 року №09-20/1936-КП та від 29 грудня 2011 року №11-16/4663-КП на поставку продукції та обладнання виробничо-технічного призначення. Згідно видаткових накладних, податкових накладних, товарно-транспортних накладних, вантажних накладних, журналу реєстрації довіреностей, прибуткових ордерів, документів про рух товарно-матеріальних цінностей, - поставлені розподільні коробки, пости керування, кнопочні пости, вмикачі, світильники на загальну суму 2 838 046,02 грн.

Між ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" та ПП "Еласт" укладений договір від 28 лютого 2012 року №12-11/607-ПД, за умовами якого ПП "Еласт" зобов'язується здійснити ремонт роликів НКП-320 в кількості 66 штук для ПСП "Західно-Донбаська" та в кількості 99 штук для ПСП "Шахта імені героїв космосу". Згідно податкових накладних виконані роботи на 253 896,78 грн.

На підтвердження факту виконання зазначених робіт, позивачем надано копії документів первинного бухгалтерського обліку, зокрема технічне завдання, графік виконання робіт, калькуляція, акти здачі-прийняття в ремонт обладнання, акти здачі-прийнятгя обладнання з ремонту, акти здачі-прийняття робіт, акти дифектировки роликів, дефектні акти, випробувальні акти, рахунки-фактури, паспорти на вироби. Передача обладнання в ремонт здійснювалась за товарно-транспортними накладними, відображеними в журналі реєстрації товарно-транспортних накладних. До матеріалів справи надані книга здачі пропусків, журнал реєстрації перепусток на в'їзд, пропуски, які видавались працівникам ПП "Еласт".

Між ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" та ТОВ "Індустріал сервіс" укладено договір від 28 лютого 2012 року 12-15/1266-ПД відповідно до умов якого останнє зобов'язалось здійснити ремонт тяглових електродвигунів ЗД-107А на 3-х тепловозах. Згідно податкових накладних виконані роботи на 222 921,00 грн.

На підтвердження факту виконання робіт позивачем надані графік виконання робіт, калькуляція, перелік запчастин і комплектуючих, прийомо-здавальні акти, акти здачі-прийняття робіт, подорожні листи, заправні відомості, посвідчення про відрядження.

Між ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" та ТОВ "Ресурс інвест груп" укладені договори від 24 січня 2011 року №11-16/124-КП та від 20 грудня 2011 року № 11-16/4514-КП на поставку продукції та обладнання виробничо-технічного призначення. Згідно видаткових накладних, податкових накладних, довіреностей, журналу реєстрації постачальників, журналу реєстрації в'їзду і виїзду транспортних засобів, прибуткових ордерів, накладних, актів про рух товарно-матеріальних цінностей, - на адресу позивача поставлені рейкові накладки та костилі на загальну суму 2 082 463,10грн.

Між ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" та МПВКП "Апрель" укладені договори від 02 липня 2007 року №ПУ-4ВІД та від 05 січня 2011 року №ПУ-42І на поставку продукції і обладнання виробничо-технічного призначення в асортименті, кількості згідно специфікації. Згідно специфікацій-накладних, податкових накладних, залізничних накладних, товарно-транспортних накладних, журналу реєстрації довіреностей, актів прийому-передачі, карантинних сертифікатів, прибуткових ордерів, складських накладних, журналу обліку ввезених товарно-матеріальних цінностей, книги обліку ввезення лісоматеріалів, - на адресу позивача поставлено руддолготьє, будівельний ліс, пиловочник, брус крепіжний, брус шпальний, шпали, доски, дискові затяжки на загальну суму 2 246 435,50 грн.

Між ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" та ТОВ "Укрінвест" укладений договір від 26 квітня 2010 року №10-0/1659-ПД/И на капітальний ремонт високовольтних електродвигунів. Згідно податкових накладних, виконані роботи на 1 111 359,00 грн.

Факт виконання робіт підтверджено технічним завданням, актами передачі обладнання в ремонт, актами-здачі прийняття виконаних робіт, товарно-транспортними накладними на перевезення електродвигунів між учасниками договору, протоколами випробувань, паспортами, інвентарними картками, складськими накладними.

Між ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" та ТОВ "Укрдонсервіс ВМ" укладений договір від 04 жовтня 2012 року №12-16/2863-КП/И на поставку продукції та обладнання виробничо-технічного призначення. Згідно податкових накладних, видаткових накладних, товарно-транспортних накладних, паспортів якості, сертифікатів якості, прибуткових ордерів, прибуткових накладних, складських накладних, актів оприбуткування товарно-матеріальних цінностей, журналу реєстрації довіреностей, журналу обліку ввезених товарно-матеріальних цінностей, журналу обліку руху товарно-матеріальних цінностей, - поставлені системи розпилення води на загальну суму 1 622 052,00 грн.

Між ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" та ТОВ ТК "Імперіал" укладений договір від 08 квітня 2011 року №ПУ-538 на поставку нафтопродуктів. Згідно податкових накладних, видаткових накладних, товарно-транспортних накладних, рахунків фактур, довіреностей, сертифікатів відповідності, паспортів якості, актів прийомки по якості, актів відбору проб, протоколів випробовувань, актів прийомки нафтопродуктів на склад покупця, приходних ордерів, складських накладних, документів про складський рух, лімітних карток, заправочних відомостей, - на адресу позивача поставлено дизельне пальне на загальну суму 3 468 854,82 грн.

Крім того, колегія суддів погоджується з твердженням, судів попередніх інстанцій, що окремі дефекти товарно-транспортних накладних не спростовують реальності перевезення товарів, оскільки стосовно кожної партії вантажів позивачем представлені належним чином оформлені, довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей, подорожні листи, реєстраційні документи на автомобілі, відомості про водіїв, записи в журналі в'їзду і виїзду транспортних засобів, журнали обліку ввезених товарно-матеріальних цінностей, журнали обліку руху товарно-матеріальних цінностей, журнали реєстрації перепусток.

При цьому, судами встановлено, що первинні документи по вищенаведеним спірним господарським операціям позивача з контрагентами містять всю необхідну для цілей оподаткування інформацію щодо їх змісту, мають усі необхідні реквізити первинних документів, що дозволяють встановити факт реального здійснення господарських операцій.

Разом з тим, посилання контролюючого органу на висновки актів перевірок інших податкових органів контрагентів позивача по їх взаємовідносинам з третіми особами, правомірно відхилені судами попередніх інстанцій, оскільки вони не є безумовною підставою для висновків про нездійснення господарських операції за умови наявності інших документів, що підтверджують реальність постачання товарів чи надання послуг і не можуть вважатися беззастережним та безперечним доказом на підтвердження доводів податкової інспекції про фіктивність спірних господарських операцій.

Водночас, судами встановлено, що всі контрагенти позивача у спірних господарських операціях є юридичними особами, перебувають в Єдиному державному реєстрі та мають свідоцтва платників податків.

З урахуванням викладеного, суди дійшли правильного висновку, що спірні господарські операції позивача з контрагентами у перевіряємому періоді мали реальний характер, були пов'язані з господарською діяльністю позивача, спричиняючи зміни в структурі його активів, підтверджені належним чином оформленими документами первинного бухгалтерського обліку, які містять достовірні відомості про їх обсяг та зміст.

Таким чином, судами попередніх інстанцій, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, оцінка яким дана з дотриманням статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України, зроблений правильний висновок про недоведеність відповідачем, на якого в силу норми частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України покладається обов'язок доказування, правомірності прийнятого податкового повідомлення-рішення.

Згідно частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права під час ухвалення судових рішень чи вчинення процесуальних дій.

Колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду апеляційної інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана правильно, підстав для його скасування з мотивів, викладених в касаційній скарзі, немає.

Керуючись статтями 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, -

у х в а л и в:

Касаційну скаргу Спеціалізованої Державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Міндоходів залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 липня 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 02 червня 2015 року у справі № 804/1830/14 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у порядку та в строки, встановлені статтями 236-238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: М.П. Зайцев

О.А. Веденяпін

А.Ф. Загородній