Справа № 823/112/16
Суддя: В.В. Мишенко
Дата ухвалення: 2016-02-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2016 року справа № 823/112/16

м. Черкаси

11 год. 46 хв.

Черкаський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Мишенка В.В.,

при секретарі Гордієнку Ю.П.,

за участю сторін:

представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Корсунь-Шевченківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області, Городищенське відділення Корсунь-Шевченківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомленнь-рішеннь,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом звернулася ОСОБА_2, в якому просить, визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Корсунь-Шевченківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області від 20.10.2015 № та від 18.12.2015 № .

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що оспорювані податкові повідомлення- рішення були прийняті на підставі акта позапланової документальної невиїзної перевірки Корсунь-Шевченківської ОДПІ від 20.10.2015 № 820/17-025/НОМЕР_3, яким встановлено, що позивач не задекларував дохід, отриманий у 2014 році у вигляді додаткового блага від ПАТ "Райфайзен Банк Аваль" у сумі 97889,81 грн., та не сплатив податок на доходи фізичних осіб в сумі 14683 грн. 47 коп. Однак, 97889, 81 грн. є списаням з позивача основного боргу з відсотками за користування кредитом та пенею, що нарахована позивачеві банком за кредитним договором від 26.06.2008, тому не є доходом у розумінні Податкового кодексу України, у зв'язку з чим оспорювані податкові повідомлення-рішення є незаконними.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, причини неявку суду не повідомив, проте щодо задоволення адміністративного позову заперечував з підстав викладених у письмових запереченнях. Зокрема зазначив, що актом перевірки встановлено, що позивач не подав декларацію про майновий стан та доходи громадян за 2014 рік, внаслідок чого порушив п. 179.1 ст. 179 Податкового кодексу України, та не сплатив податок на доходи фізичних осіб у сумі 97889,81 грн., чим порушив пп.164.2.17 п. 164.2 ст. 164, а також ст. 167 Податкового кодексу України. Відтак, оскаржувані податкові повідомлення-рішення є законними та винесеними у відповідності до норм чинного законодавства, а позовні вимоги про його скасування необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 67 Конституції України (№ 254к/96-ВР) закріплено обов'язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України від 02.12.2010 № 2755-VI (далі - ПК України).

Судом встановлено, що 26.06.2008 року між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" (кредитор) та позивачем (позичальник) був укладений кредитний договір № 014/0448/82/0010743.

08.05.2014 року до вищезазначеного кредитного договору між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та позивачем був укладений додатковий договір про припинення зобов'язання, відповідно до якого кредитор звільняє позичальника від сплати боргових зобов'язань (прощення боргу), а кредитний договір вважається розірваним.

Окрім того, п. 5 договору встановлено, що з дати підписання цього договору позичальник (ОСОБА_2) вважається повідомленою у відповідності до п. 164.2.17 «д» Податкового кодексу України, що сума боргових зобов'язань буде включена кредитором до податкового розрахунку суми доходу позичальника.

28.09.2015 за вих. № 04-20/2024 АТ " Райффайзен Банк Аваль " на запит ДПІ надіслало інформацію контролюючому органу щодо прощення ОСОБА_2 заборгованості по кредитному договору в сумі 97889,81 в II кварталі 2014 році (а.с. 49).

На підставі встановленої інформації наказом від 08.10.2015 за № 280 Корсунь-Шевченківської ОДПІ призначена документальна позапланова невиїзна перевірка ОСОБА_2 на підставі пп. 78.1.2 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України щодо дотримання вимог податкового законодавства за період 01.01.2014 по 31.12.2014, про що позивачу надіслано повідомлення (а.с. 9).

За результатами перевірки відповідачем складений акт від 20.10.2015 № 820/17-025/НОМЕР_3 "Про результати перевірки ОСОБА_2", яким зафіксовано порушення п. 179.1 ст. 179 ПК України (не подача у строки річної декларації про майновий стан і доходи громадян за 2014 рік) та пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, а також п. 167.1 ст. 167 ПК України (не сплата ПДФО за 2014 рік у сумі 14683, 47 грн.).

За наслідками перевірки та на підставі вказаного акту перевірки державною податковою інспекцією винесені податкові повідомлення-рішення:

- № від 20.10.2015, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачені фізичними особами за результатами річного декларування на суму - 18524, 34 грн. в т.ч. 14683, 47 грн. основного платежу та 3840, 87 грн. штрафних санкцій;

- № від 18.12.2015, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачені фізичними особами за результатами річного декларування на суму - 2142, 75 грн. в т.ч. 1714,2 грн. основного платежу та 428, 55 грн. штрафних санкцій.

Позивач не погоджуючись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями звернувся до суду про їх скасування.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до пп. 14.1.54., пп. 14.1.56. п. 14.1. ст. 14 ПК України, дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді, зокрема, процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України.

Доходи - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами.

Згідно з пп.14.1.47 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Підпунктом 162.1.1 п. 162.1 ст. 162 Податкового кодексу України передбачено, що платником податку, зокрема, є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Відповідно до п.163.1. ст.163 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Згідно пп. 164.1.1., пп.164.1.2., пп.164.1.3. п.164.1., пп.164.2.9. п.164.2. ст.164 Податкового кодексу України, базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

У відповідності до пп. "д" пп. 164.2.17 Податкового кодексу України до складу загального місячного (річного) оподатковуваного доходу включається сума боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощення) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, в якому такий борг було анульовано (прощено), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

З системного аналізу викладених норм законодавства вбачається, що сума боргу платника, анульованого (прощеного) за самостійним рішенням кредитора до закінчення строку позовної давності (в т. ч. списана за рахунок коштів сформованого банком резерву), є об'єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб та оподатковується за ставками, визначеними п.167.1 Податкового кодексу України (15 % та/або 17 %).

У відповідності до пп."б" п.176.2 Податкового кодексу України сума доходу платника податку - боржника у вигляді суми анульованого боргу відображається кредитором (банком) у податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку за формою № 1ДФ за підсумками звітного періоду, в якому такий борг було анульовано, ознакою доходу " 126".

Згідно пп.49.18.4 та п.179.7 Податкового кодексу України платник податку, боржник зобов'язаний до 1 травня року, що настає за звітним, подати річну податкову декларацію про майновий стан і доходи до органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку (за податковою адресою), відобразити в ній дохід та самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену в декларації. Податкова декларація подається за звітний період у встановлені цим Кодексом строки до органу державної податкової служби, в якому платник податків перебуває на обліку (за податковою адресою) (п.49.1 ПК України).

Крім того, згідно п. 179.1 ст.179 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

Отже, як встановлено судом, з договору про припинення зобов'язань від 08.05.2014 до Кредитного договору № 014/0448/82/0010743 від 26.06.2008 укладеного між ПАТ "Райффайзен Бан Аваль" та ОСОБА_2., вбачається, що сторони погодили, що анульована (прощена) частина боргу за основним договором є доходом (додатковим благом) позичальника, з якої позичальник самостійно сплачує податок з доходів фізичних осіб. Тобто, банк вчинив дії, які свідчать про визнання ним суми прощеного боргу доходом позичальника та які відповідають вказаним нормам Податкового кодексу України.

Отже, суд погоджується з твердженнями відповідача про те, що у даній ситуації у позивача виник обов'язок відобразити такий дохід у річній податковій декларації та самостійно сплатити податок із суми анульованого (прощеного) боргу, однак, позивач не дотримався зазначеної норми Кодексу та не здійснив самостійне декларування свого доходу (додаткового блага).

З огляду на вищенаведене, суд вважає, що Державна податкова інспекція правомірно відповідно до вимог п.п.54.3.2 п.54.3 Податкового кодексу України прийняла податкові повідомлення-рішення про збільшення грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб.

Окрім того, суд звертає увагу представника позивача, на те що останній помилково посилається на норми податкового кодексу України в редакції чинній з 01.01.2015, оскільки зобов'язання ОСОБА_2 виникли в 2014 році.

Частиною 3 статті 27 Бюджетного кодексу України передбачено, що закони України або їх окремі положення, які впливають на показники бюджету (зменшують надходження бюджету та/або збільшують витрати бюджету) і приймаються: не пізніше 15 липня року, що передує плановому, вводяться в дію не раніше початку планового бюджетного періоду; після 15 липня року, що передує плановому, вводяться в дію не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим.

Отже, Бюджетним кодексом України встановлено, що між прийняттям закону (набрання чинності) і введенням його в дію триває певний проміжок часу. Це узгоджується з основами теорії права, яка розділяє такі юридичні факти.

Разом з тим відповідно до ст. 4 ПК України податкове законодавство України ґрунтується на таких принципах, зокрема, рівність усіх платників перед законом, недопущення будь-яких проявів податкової дискримінації - забезпечення однакового підходу до всіх платників податків незалежно від соціальної, расової, національної, релігійної приналежності, форми власності юридичної особи, громадянства фізичної особи, місця походження капіталу; презумпція правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу; стабільність - зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року

Пунктом 4.3 ст. 4 Податкового кодексу України передбачено, що податкові періоди та строки сплати податків та зборів установлюються, виходячи з необхідності забезпечення своєчасного надходження коштів до бюджетів, з урахуванням зручності виконання платником податкового обов'язку та зменшення витрат на адміністрування податків та зборів.

При цьому згідно п. 4.4 ст. 4 ПК України установлення і скасування податків та зборів, а також пільг їх платникам здійснюються відповідно до цього Кодексу Верховною Радою України, а також Верховною Радою Автономної Республіки Крим, сільськими, селищними, міськими радами у межах їх повноважень, визначених Конституцією України та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Керуючись ст. ст.158-163 КАС України, Черкаський окружний адміністративний суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд в порядку передбаченому ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Мишенко

Повний текст постанови виготовлено 02.03.2016