Справа № 814/183/16
Суддя: Марич Є. В.
Дата ухвалення: 2016-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

01 березня 2016 року Справа № 814/183/16

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Марича Є.В. розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомФермерського господарства "Кандибинське", вул. Московська, 41/9,Миколаїв,54017

доВознесенської об'єднаної деражвної податкової інспекції Головного управління ДФС у Миколаївській області, пров. Братів Іпатових, 6,Вознесенськ,Миколаївська область,56500

проскасувати податкове повідомлення-рішення від 02.11.2015 р. №00013415,
ВСТАНОВИВ:

Фермерське господарство «Кандибинське» (далі-позивач) звернулось до суду з позовом до Вознесенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 02.11.2015 року №00013415.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що камеральну перевірку позивача Вознесенською ОДПІ проведено в порушення вимог податкового законодавства, а відтак прийняте податкове повідомлення-рішення на підставі висновків такої перевірки є також протиправним.

Відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими з підстав викладених у запереченні.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Дослідивши всі матеріали справи, оцінивши наявні докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

27 жовтня 2015 року головним державним ревізором-інспектором з питань погашення заборгованості Новоодеського відділення Вознесенської ОДПІ Антоневнчем В.В. проведено камеральну перевірку щодо своєчасності сплати податку на додану вартість, задекларованих у податковій звітності Фермерською господарства ''Кандибинське", за результатами якої складено акт перевірки №570/14-25-15-006/34010488. Предметом перевірки були питання своєчасності сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання з податку на додану вартість протягом строків, визначених п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України (далі-Акт, арк с. 18-19).

На підстав акту перевірки прийнято податкове повідомлення - рішення № 00013415 про сплату штрафу у розмірі 10 % у сумі 199 861, 10 грн. за порушення граничною троку сплати суми грошового зобов'язання з ПДВ.

Позивач не погоджується з проведеною податковим органом камеральною перевіркою та вважає вищезазначене податкове повідомлення-рішення протиправним

Суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та відмові в задоволенні позову з огляду на таке.

Згідно з підпунктом 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України (далі-кодексу), камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій).

Пунктом 76.1 статті 76 Кодексу встановлено, що камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її про ведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова.

Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 Кодексу (пункт 76.2 статті 76 Кодексу).

При цьому пунктом 5,2 статті 5 Кодексу встановлено, що у разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення Кодексу;

У своїй позовній заяві позивач при обґрунтуванні протиправності проведення податковою камеральної перевірки посилався на встановлені п. 3 розділу Прикінцеві положень Закону України від 28 грудня 2014 року N0 7І-УЇИ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» (далі - Закон № 71) обмежень щодо проведення контролюючими органами у 2015 та 2016 роках перевірок.

Відповідно до пункту 3 розділу її Прикінцевих положень Закону N71 перевірки підприємств, установ та організацій з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або вимогами Кримінального процесуального кодексу України.

З цього приводу суд зазначає, що згідно пояснень відповідача контролюючий орган при проведенні камеральної перевірки ФГ «Кандибинське» курувався листом ДФС України від 04.09.2015 року «Про проведення камеральних перевірок платників податків-юридичних осіб».

У листі ДФС зазначено, що камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність платників податків - юридичних осіб суцільним порядком за кожний звітний (податковий) період (арк .с. ).

Так, згідно з частиною першою статті 49 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» Кабінет Міністрів України на основі та на виконання Конституції і законів "'країни, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, видає обов'язкові для виконання акти - постанови і розпорядження.

Постановою Кабінету Міністрів України і Національного банк України від 11 березня 2015 року N0 99 затверджено План заходів на 2015 рік із запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї марсового знищення, яким зобов'язано Державну фіскальну службу України забезпечити здійснення протягом року заходів; щодо виявлення та припинення протиправної діяльності «конвертаційних центрів» і підприємств з ознаками фіктивності, задіяних у легалізації (відмиванні) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванні тероризму, а також заходів з припинення їх діяльності; у межах повноважень для виявлення фактів приховування чи маскування незаконного походження доходів, визначення джерел їх походження, місцезнаходження і способів переміщення напрямів використання (зокрема для провадження підприємницької, інвестиційної, іншої господарської діяльності та благодійної діяльності, здійснення розрахункових і кредитних операцій та конфіскації таких доходів; щодо виявлення фактів переміщення товарів, готівкових та безготівкових коштів, розрахункових документів, інших валютних цінностей, культурних цінностей, дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння та виробів з них, які можуть використовуватися з метою легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансування тероризму.

Таким чином, з огляду на вищезазначені норми та лист ДФС суд дійшов висновку про правомірність проведення Вознесенською ОДПІ камеральної перевірки ФГ «Кандибинське».

Щодо посилання позивача на Закон України від 17.07.2015 року №655VIII, яким внесено зміни до Податкового кодексу України щодо зменшення податкового тиску на платників податків, зокрема на п. 35, суд зазначає наступне.

Так, відповідно до п. 35 Закону №655VIII, тимчасово, до 31.12.2016 року включно, платникам податків, обсяг доходів та/або операцій яких за попередній (звітній) рік складав менше 20 млн. грн. . штрафні (фінансові) санкції, нараховані на суму податкового зобов'язання, яку платник податків сплатив без оскарження податкового повідомлення-рішення в терміни, визначені цим Кодексом, скасовуються протягом 10 днів з дня сплати такого податкового зобов'язання.

Позивачем надано до суду платіжне доручення № 72 від 03.04.2015 року ПДВ за лютий 2015 року у сумі 1 988 611 грн. зараховано до Казначейства як суму самостійно нарахованого податку на підставі податкової декларації за лютий 2015 року, у зв'язку з даною сплатою та на підставі п. 35 Закону позивач вважає протиправним застосування до нього штрафних санкцій в сумі 199861,10 грн.

Суд вважає таку позицію позивача помилковою, оскільки в даному випадку має місце не порушення строку сплати податкового зобов'язання визначеного податковим органом, а несвоєчасна сплата самостійно визначеного платником податкового зобов'язання. Тому положення п.35 вказаного Закону в даному випадку не застосовуються.

Таким чином, на думку суду відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, в правовідносинах, що були предметом судового дослідження, діяв на підставі та в спосіб, що передбачені законами України, з дотриманням принципу рівності перед законом та з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямовані дії.

Також, відповідачем доведено, що посадові особи відповідача діяли у відповідності з діючим законодавством, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення було прийнято у відповідності норм діючого законодавства України.

Відповідно до ч.1, 2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, суд приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення від 02.11.2015 року №00013415 є правомірним та не підлягає скасуванню.

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими і таким, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 2, 7, 17, 94, 158, 161, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня проголошення/отримання постанови, якщо протягом цього часу не буде подано апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили постанови за наслідками апеляційного провадження.

Порядок та строки апеляційного оскарження визначені ст. 186 КАС України.

Суддя Є.В. Марич