Справа № 826/418/16
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2016-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

26 лютого 2016 року № 826/418/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Келеберди В.І. розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Лесаффр Україна"
до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Лесаффр Україна» звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень від 13.08.2015 № 8, №8, № 8, № 8 в частині.

Позов обґрунтовано тим, що висновки акту від 29.07.2015 № 236/26-55-22-08/30723648 «Про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Лесаффр Україна» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства» є необґрунтованими та спростовуються наявними матеріалами.

Відповідач заперечував проти задоволення позову з підстав викладених у письмових запереченнях, які долучено до матеріалів справи.

В судовому засіданні за згодою сторін відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалено про вирішення справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, заслухавши пояснення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

Державною податковою інспекцією у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Лесаффр Україна» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за результатом якої складено акт від 29.07.2015 № 236/26-55-22-08/30723648 (далі - акт перевірки).

З акту перевірки вбачається, що перевіркою встановлено порушення пп. 135.5.4 п. 135.5 ст. 135 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на прибуток на загальну суму 427 149 грн., завищення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у 2014 році на суму 1 812 911 грн; абз «г» п. 198.5 ст 198, абз «в» пп. 14.1.191 п. 14.1 ст. 14, п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість на загальну суму 1 355 463 грн.; п. «е» п. 164.2.17, п. 164.2 ст. 164, п. 167.1 ст. 137, п. 171, п. 119.2 ст. 199, п. «є» п. 14.1.54 п. 14.1 ст. 14, пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 138, з урахуванням п. 14.1.47, пп. 14.1.180 ст. 14 Податкового кодексу України в результаті чого встановлено порушення вимог податкового законодавства щодо правильності утримання та своєчасності перерахування сум податку з доходів фізичних осіб до бюджету в сумі 1640грн.

На підставі акту перевірки податковим органом прийнято податкові повідомлення-рішення від 13.08.2015

№ 8, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств на загальну суму 533 936 грн. (за основним платежем 427 149 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями 106 787 грн.),

№ 8, яким позивачу зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 1 812 911 грн.,

№ 8, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 1 694 330 грн. (за основним платежем 1 355 465 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями 338866 грн.),

№ 8, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем адміністративні штрафи та інші санкції на суму 189 244грн.

Рішенням ГУ ДФС у м. Києві від 23.10.2015 № 16105/10/26-15-10-05-35 скасовано податкове повідомлення-рішення від 13.08.2015 № 8 скасовано в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 151513,15 грн.

На підставі акту перевірки та вказаного вище рішення податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 29.10.2015 № 695/26552208, яким позивачу збільшено грошове зобов'язання за платежем адміністративні штрафи та санкції на загальну суму 37 730 грн.

Щодо висновку податкового органу про порушення позивачем пп. 135.5.4 п. 135.5 ст. 135 та пп. «в» пп. 14.1.191 ст. 14, п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України, суд зазначає наступне.

Між позивачем та ПАТ «Надєжда» укладено договір з фасування та пакування готової продукції від 01.03.2013 № 8, предметом якого є виконання робіт з фасування та пакування продукції відповідно до замовлення на виконання робіт. Виконавець приймає продукцію та пакувальні матеріали Замовника (позивача) призначені для виконання робіт згідно з актами прийому-передачі сировини та пакувальних матеріалів (або накладної). Загальна вартість виконаних робіт визначається згідно з актами виконаних робіт та прийомки-передачі готової продукції.

На підтвердження виконання договору з фасування та пакування готової продукції від 01.03.2013 № 8 позивачем надано суду копії: замовлень на виконання робіт, актів прийому-передачі сировини та пакувальних матеріалів, актів списання сировини, актів списання пакувальних матеріалів, актів прийому-передачі готової продукції, актів здачі-прийняття робіт (надання послуг), податкових накладних, копії яких долучено до матеріалів справи.

Відповідно до додатку до договору від 01.03.2013 № 8 позивачу надаються послуги з фасування продукції замовника (позивача) дріжджі сухі швидкодіючі «Криворізкі дріжджі» по 100 гр у плівку для внутрішнього пакету Триплекс, укладка фасованого пакету в картонну коробку та подальша укладка картонних коробок.

Як зазначено вище, відсутні докази придбання позивачем у ПАТ «Надєжда» за отриманий товар «Дріжджі сухі швидкодіючі для випічки та напоїв», виробництва ПАТ «Надєжда», торгівельна марка товару «Криворізькі Дріжджі» у загальній кількості 84 156 кг на суму 4 116 492,25 грн.

Судом встановлено та позивачем не заперечується, що позивач передавав на фасування ПАТ «Надєжда»: дріжджі хлібопекарні сухі швидкодіючі «Невада» в коробках по 10 кг (у періоді з 11.03.13 по 31.07.2013, у загальній кількості 34 539,5 кг на суму 674 221,23 грн.; дріжджі хлібопекарні сухі швидкодіючі «Саф інстант» в коробках по 25 кг (у періоді з 01.08.2013 по 31.12.2014) у загальній кількості 93 850 кг на суму 2 690 241,58 грн.

Факт передачі позивачем ПАТ «Надєжда» для фасування продукції Дріжджі сухі швидкодіючі «Криворізькі дріжджі», вказаної у договорі від 01.03.2013 №8, ТОВ «Лесаффр Україна» матеріалами справи не підтверджено.

Згідно з актом прийому-передачі від 01.08.2013 № 27 ТОВ «Лесаффр Україна» передало ПАТ «Надєжда»: дріжджі хлібопекарні сухі швидкодіючі «Невада» у кількості 2 000 кг. Також, відповідно до акту перевірки, за даними бухгалтерського обліку товариства були передані на фасування дріжджі хлібопекарні сухі швидкодіючі «Саф інстант» у кількості 2 000 кг.

З матеріалів справи вбачається та позивачем не заперечується, що дріжджі хлібопекарські сухі інстантні (швидкодіючі) «Невада» в коробках по 10 кг були придбані товариством згідно з імпортним контрактом від 18.10.2012 № 2/2012 укладеним позивачем з ТОВ «САФ-Нева» (Росія). Дріжджі хлібопекарні сухі швидкодіючі «Саф інстант» в коробках по 25 кг були придбані товариством згідно з імпортними контрактами від 01.06.2013 № 4/2013, від 01.01.2014 № 5/2014, які укладені з Підприємством «Ozmaya Sanaya A.S.» (Туреччина).

Факт придбання позивачем дріжджів у ТОВ «САФ-Нева» (Росія), підприємства «Ozmaya Sanaya A.S.» (Туреччина), податковим органом не заперечується. Податковий орган зазначає, що придбаний у ТОВ «САФ-Нева» (Росія), підприємства «Ozmaya Sanaya A.S.» (Туреччина) передано позивачем безоплатно ПАТ «Надєжда».

З матеріалів справи вбачається, що згідно з актами прийому-передачі готової продукції ПАТ «Надєжда» передало ТОВ «Лесаффр Україна» готову продукцію - дріжджі сухі швидкодіючі «Криворізькі дріжджі», розфасовані по 100 гр. у загальній кількості 84 156 кг на суму 4 116 492,25 грн.

Також, з матеріалів справи вбачається, що на кожну партію готової продукції надані наступні документи: протоколи випробувань продукції дріжджі хлібопекарські сухі швидкодіючі, які видані випробувальним центром Державного підприємства «Криворізький науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації", акредитований Національним агентством з акредитації Україна на відповідність ДСТУ І80/ІЕС 17025:2006, в яких, зокрема, визначено: Характеристика випробувальної продукції; 3.1. Вид продукції - дріжджі сухі швидкодіючі для випічки та напоїв, партія 3.2 Продукція виготовлена - ПАТ «Надєжда»; 3.3 Продукція відібрана - ПАТ «Надєжда».

З акту перевірки вбачається та сторонами не заперечується, що виготовлення споживчої упаковки товару «Криворізькі дріжджі» здійснювалось ТОВ «Сфера-Плюс» згідно з договором від 13.02.2013 № 1302-13-1, укладеним між ТОВ «Лесаффр Україна» (Замовник) та ТОВ «Сфера-Плюс» (Виконавець), відповідно до умов якого ТОВ «Лесаффр Україна» (Замовник) надав ТОВ «Сфера-Плюс» (Виконавець), затверджений належним чином оригінал-макет споживчої упаковки товару «Криворізькі дріжджі» (засвідчені копії додані до матеріалів перевірки). На упаковці, в якій реалізовувався товар, визначено, зокрема, наступне: Дріжджі сухі швидкодіючі для випічки та напоїв; Зображено торгівельний знак «Криворізькі дріжджі»; Виробник фасованого продукту: ПАТ «Надєжда». Адреса потужностей виробництва: Україна, 50102, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. 27-го Партзїзду, 10. Країна походження сировини: Росія, Туреччина. ТУ У 15.8-3- 2004. Сировиною в виробництві хлібопекарських дріжджів є бурякова меляса, мінеральні солі, активатори росту, вода.

Судом встановлено, що власником знаку «КРИВОРІЗЬКІ ДРІЖДЖІ» (кл.30: дріжджі; пекарські порошки) є фірма «ЛЕСАФРЕ ЕТ КОМПАДЖНІС» (41 Етьєн Марсель Стріт, 75001, Париж, Франція). З акту перевірки вбачається, що до перевірки було надано факсокопію листа генерального директора фірми «ЛЕСАФРЕ ЕТ КОМПАДЖНІС» (номер, дата не зазначено) про дозвіл ЗАТ «Надєжда» використовувати зареєстровані товарні знаки, зокрема, знак «КРИВОРІЗЬКІ ДРІЖДЖІ».

Судом встановлено, що позивач здійснював придбання у ПАТ «Надєжда» (виробник) наступного товару - дріжджі пресовані ТМ КРИВОРІЗЬКІ ДРІЖДІ 100 г, Дріжджі пресовані хлібопекарські ТМ КРИВОРІЗЬКІ ДРІЖДЖІ 1 кг и 500 г, Дріжджі пресовані спиртові ТМ КРИВОРІЗЬКІ ДРІЖДЖІ 1кг и 500 г.

Підсумовуючи викладене, відповідно додатку до договору позивачу надаються послуги з фасування продукції замовника (позивача), а саме: дріжджі сухі швидкодіючі «Криворізкі дріжджі», відповідно до актів прийому передачі сировини та пакувальних матеріалів позивачем передано ПАТ «Надєжда» дріжджі хлібопекарні сухі швидкодіючі «Саф інсант», дріжджі хлібопекарні сухі швидкодіючи «Невада» та пакувальні матеріали, натомість отримано від ПАТ «Надєжда» товар «Дріжджі сухі швидкодіючі «Криворізькі дріжджі» розфасовані по 100 гр., які не передавались для пакування та не були придбані у зазначеного товариства.

З огляду на викладене, суд погоджується з висновком податкового органу, що позивач передав ПАТ «Надєжда» дріжджі хлібопекарні сухі швидкодіючи «Невада» в коробках по 10 кг. у загальній кількості 34 539, 5 кг.на суму 674 221,23 грн та дріжджі хлібопекарні сухі швидкодіючі «Саф інсант» в коробках по 25 кг у загальній кількості 93 850 кг на суму 2 690 241,58 грн. та отримав від ПАТ «Надєжда» товар «Дріжджі сухі швидкодіючі для випічки та напоїв» (ТМ «Криворізькі дріжджі») розфасовані по 100 гр на суму 4 116 492,25 грн.

Доводи позивача, що дріжджі хлібопекарні сухі швидкодіючі «Саф інсант» та дріжджі хлібопекарні сухі швидкодіючі «Невада» розфасовано ПАТ «Надєжда» в пакети з написом «Дріжджі сухі швидкодіючі «Криворізькі дріжджі», не знайшли підтвердження під час вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. З Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо -безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Частиною 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема, за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно пп. 14.1.191 ст. 14 Податкового кодексу України постачання товарів - будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду.

Відповідно до п. 135.5.4 ст. 135 Податкового кодексу України інші доходи включають: вартість товарів, робіт, послуг, безоплатно отриманих платником податку у звітному періоді, визначена на рівні не нижче звичайної ціни, суми безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному податковому періоді, безнадійної кредиторської заборгованості, крім випадків, коли операції з надання/отримання безповоротної фінансової допомоги проводяться між платником податку та його відокремленими підрозділами, які не мають статусу юридичної особи.

Пунктом 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є операції платників податку з:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;

в) ввезення товарів на митну територію України;

г) вивезення товарів за межі митної території України;

е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

З метою оподаткування цим податком до операцій з ввезення товарів на митну територію України та вивезення товарів за межі митної території України прирівнюється поміщення товарів у будь-який митний режим, визначений Митним кодексом України.

Враховуючи, що матеріалами справи не підтверджено здійснення оплати на адресу ПАТ «Надєжда» за отриманий товар, отже висновок податкового органу про заниження позивачем задекларованих доходів, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування та порушення п. 135.5.4 ст. 135 Податкового кодексу України є обґрунтованим.

Оскільки матеріалами справи підтверджено не нарахування податкових зобов'язань на вартість переданого на фасування імпортованого товару, отже доводи податкового органу про порушення позивачем пп. «в» пп. 14.1.191 ст. 14, п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України на думку суду є обґрунтованим.

Щодо висновку податкового органу про порушення позивачем п. 198.5 ст.198 Податкового кодексу України, суд зазначає наступне.

З акту перевірки вбачається, що станом на 01.10.2012 на балансі товариства по бухгалтерському рахунку 6851 «Розрахунки з іншими кредиторами» (Сальдо дебету по рахунку 6851) рахувалась дебіторська заборгованість по ТОВ «Техагрозбут» перед ТОВ «Лесаффр Україна» у сумі 4 306 631,30 грн. Згідно з наданими до перевірки документами, заборгованість виникла за договором від 02.07.2007 № Р2007-2/06/07, укладеним між ТОВ «Техагрозбут» (Продавець) та ТОВ «Лесаффр Україна» (Покупець).

На виконання умов договору ТОВ «Лесаффр Україна» у липні 2007р. перерахувало ТОВ «Техагрозбут» передплату за товар у загальній сумі 4 440 240 грн. ПДВ від здійсненої передплати за товар було включено товариством до складу податкового кредиту

У рахунок отриманої передплати ТОВ «Техагрозбут» відвантажило ТОВ «Лесаффр Україна» товар на суму 133 608,76 грн. Товар на суму 4 306 631,24 грн. ТОВ «Техагрозбут» на адресу ТОВ «Лесаффр Україна» не відвантажено та кошти не повернуто.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 15.09.2009 у справі № 14/87 задоволено позов ТОВ «Лесаффр Україна» до ТОВ «Техагрозбут» та постановлено стягнути основний борг у сумі 4 306 631,30 грн., штрафні санкції у сумі 2 506 459,42 грн., інфляційні збитки у сумі 5 900 08,49 грн., 3% річних у сумі 103 005,18 грн., держмита у сумі 25500 грн., витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

З акту перевірки вбачається, що в грудні 2012року ТОВ «Лесаффр Україна» списало з балансу дебіторську заборгованість ТОВ «Техагрозбут» у сумі 4 306 631,30 грн. В бухгалтерському обліку товариства зроблені записи Дт 944 «Сумнівні та безнадійні борги» Кт 6851 «Розрахунки з іншими кредиторами»; Дт 791 «Результат операційної діяльності» Кт 944 «Сумнівні та безнадійні борги».

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Суд погоджується з доводами позивача, що норми Податкового кодексу України не передбачають коригування покупцем податкового кредиту з ПДВ при списанні безнадійної дебіторської заборгованості. У той же час немає підстав для того, щоб залишити раніше показаний податковий кредит. Адже для цього необхідно, щоб оплачені товари (послуги) брали участь в оподатковуваних операціях у межах госпдіяльності (п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України).

Отже, якщо покупцем на дату перерахування попередньої (авансової) оплати за товари/послуги був сформований податковий кредит, але протягом терміну позовної давності такі товари/послуги від постачальника так і не отримані, то такий покупець у зв'язку з невикористанням товарів/послуг в межах господарської діяльності втрачає право на нарахування податкового кредиту та повинен на дату списання дебіторської заборгованості збільшити податкові зобов'язання, де база оподаткування визначається виходячи із вартості придбання таких товарів/послуг з урахуванням норм п. 189.1 ст. 189 Податкового кодексу України, якою визначено, що у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.

Враховуючи, що позивачем не було збільшено податкові зобов'язання на дату списання дебіторської заборгованості висновок податкового органу про порушення позивачем п. 198.5 ст.198 Податкового кодексу України на думку суду є обґрунтованим.

Щодо висновку податкового органу про порушення позивачем пп. 39.2.1.1 п. 39.2 ст. 39 Податкового кодексу України, а саме: не за декларування у складі контрольованих операцій - операцій з надання транспортних послуг ПАТ «Надєжда» по договору від 01.04.2014 № 24-ТП/14, суд зазначає наступне.

З акту перевірки вбачається, що ТОВ «Лесаффр Україна» подано до податкового органу звіт про контрольовані операції за 2013 рік (реєстраційний № від 22.04.2014 та звіт про контрольовані операції за 2014 рік (реєстраційний № від 27.04.2015), згідно з якими контрольовані операції за 2014 рік ТОВ «Лесаффр Україна» задекларовано загальну суму операцій з ПАТ «Надєжда» у розмірі 72 049 747,00 грн. та загальну суму контрольованих операцій в розмірі 68 276 662,00 гривні.

Відповідно до п. 39.2.1.1 ст. 39 Податкового кодексу України господарські операції з придбання (продажу) товарів (робіт, послуг), що здійснюються платниками податків з пов'язаними особами - нерезидентами; господарські операції з придбання (продажу) товарів (робіт, послуг), що здійснюються платниками податків з пов'язаними особами - резидентами, які: задекларували від'ємне значення об'єкта оподаткування з податку на прибуток за попередній податковий (звітний) рік; застосовують спеціальні режими оподаткування станом на початок податкового (звітного) року; сплачують податок на прибуток підприємств та/або податок на додану вартість за іншою ставкою, ніж базова (основна), що встановлена відповідно до цього Кодексу, станом на початок податкового (звітного) року; не були платниками податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість станом на початок податкового (звітного) року.

Пунктом 39.2.1.4. ст. 39 Податкового кодексу України визначено, що господарські операції, передбачені у підпунктах 39.2.1.1 і 39.2.1.2 цієї статті, визнаються контрольованими за умови, що загальна сума таких операцій платника податків з кожним контрагентом дорівнює або перевищує 50 мільйонів гривень (без урахування податку на додану вартість) за відповідний звітний календарний рік.

Відповідно до п. 138.10.3 ст. 138 Податкового кодексу України витрати на збут, які включають витрати, пов'язані з реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг: витрати на транспортування, перевалку і страхування товарів, транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів) відповідно до умов договору (базису) поставки.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

Платою експедитору вважаються кошти, сплачені клієнтом експедитору за належне виконання договору транспортного експедирування.

У плату експедитору не включаються витрати експедитора на оплату послуг (робіт) інших осіб, залучених до виконання договору транспортного експедирування, на оплату зборів (обов'язкових платежів), що сплачуються при виконанні договору транспортного експедирування.

Підтвердженням витрат експедитора є документи (рахунки, накладні тощо), видані суб'єктами господарювання, що залучалися до виконання договору транспортного експедирування, або органами влади.

Отже, об'єктом оподаткування є транспортно-експедиторські послуги, що надають експедитором та не включаються витрати, що сплачуються експедитором на користь інших осіб при виконання договору транспортного експедирування.

Позивачем надано суду копії актів здачі-прийняття робіт видані ПАТ «Надєжда», які долучено до матеріалів справи, у яких вказано про наявність витрати експедитора на оплату послуг (робіт) інших осіб, залучених до виконання договору транспортного експедирування.

Проте, позивачем не надано суду копій документів (рахунки, накладні тощо), виданих суб'єктами господарювання, що залучалися до виконання договору транспортного експедирування, або органами влади, виключно які є належним доказами наявності таких витрат.

З огляду на вище викладене, висновок податкового органу про порушення позивачем п. 39.2.1.1 п. 39.2 ст. 39 Податкового кодексу України; п. 3.6 розділу 3, п. 4.5 розділу 4 Порядку складання Звіту про контрольовані операції, затвердженому наказом міністерства доходів і зборів України 11.11.2013 №669 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24.12.2013 за № 2190/24722 на думку суду є обґрунтованим.

Крім того, як зазначено вище, рішенням ГУ ДФС у м. Києві від 23.10.2015 № 16105/10/26-15-10-05-35 скасовано податкове повідомлення-рішення від 13.08.2015 № 8 скасовано в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 151513,15 грн.

Відповідно до п. 60.1.3 ст. 60 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо: контролюючий орган зменшує нараховану суму грошового зобов'язання раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення або суму податкового боргу, визначену в податковій вимозі.

Пунктом 60.4 ст. 60 Податкового кодексу України у випадках, визначених підпунктами 60.1.3 і 60.1.5 пункту 60.1 цієї статті, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними з дня надходження до платника податків податкового повідомлення-рішення або податкової вимоги, які містять зменшену суму грошового зобов'язання або податкового боргу.

На підставі акту перевірки та вказаного вище рішення податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 29.10.2015 № 695/26552208, яким позивачу збільшено грошове зобов'язання за платежем адміністративні штрафи та санкції на загальну суму 37 730 грн.

З огляду на викладене, податкове повідомлення-рішення від 13.08.2015 № 8 станом на час вирішення справи є відкликаним, отже безпосередньо не порушує права позивача.

Суд зауважує, що податкове повідомлення-рішення від 29.10.2015 № 695/26552208 не є предметом вирішення даної справи.

Підсумовуючи викладене: оскільки висновок податкового органу про порушення позивачем пп. 135.5.4 п. 135.5 ст. 135 та пп. «в» пп. 14.1.191 ст. 14, п. 185.1 ст. 185, п. 198.5 ст. 198, пп. 39.2.1.1 п. 39.2 ст. 39 Податкового кодексу України Податкового кодексу України знайшов підтвердження піж час вирішення справи, оскільки податкове повідомлення-рішення від 13.08.2015 № 8 є відкликаним, тобто не порушує права позивача, отже суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Дослідивши обставини справи, проаналізувавши вищезазначені правові норми, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є не обґрунтованими і не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 9, 69-71, 122, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні позову.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її складення в повному обсязі за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя В.І. Келеберда