Справа № 826/20169/13-а
Суддя: Борисенко І.В.
Дата ухвалення: 2016-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2016 року м. Київ К/800/26103/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
головуючого суддіБорисенко І.В.
суддів Кошіля В.В.
Моторного О.А.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні
касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ювентус-Груп»
на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.01.2014
та ухвалуКиївського апеляційного адміністративного суду від 29.04.2014
у справі № 826/20169/13-а
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Ювентус-Груп»
доДержавної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві
провизнання протиправними дії та зобов'язання вчинити певні дії с, -

ВСТАНОВИВ:

Товариства з обмеженою відповідальністю «Ювентус-Груп» звернулось до адміністративного суду з позовною заявою до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві, у відповідності до якої просить:

- визнати протиправними дії ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві, які полягають у проведенні зустрічної звірки ТОВ «Ювентус-Груп», за результатами якої складено акт №1952/26-55-22-01 від 29.10.2013 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «ЮВЕИТУС-ГРУП» (податковий номер 35380085), щодо у підтвердження господарських відносин з платниками податків за період 01.06.2013 року по 31.08.2013 року»;

- визнати протиправними дії ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві щодо визнання правочинів, укладених ТОВ «ЮВЕНТУС-ГРУП» з контрагентами, вказаними у акті № 1952/26-55-22-01 від 29.10.2013 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «ЮВЕНТУС-ГРУП» (податковий номер 35380085), щодо підтвердження господарських відносин з платниками податків за період 01.06.2013 року по 31.08.2013 року» нікчемними в силу припису закону;

- визнати протиправними дії ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві щодо коригування показників податкової ТОВ «Ювентус-Груп», в тому числі, дії з виключення з електронної бази даних «Деталізована інформація по платнику податку на додану вартість щодо результатів автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту у розрізі контрагентів на рівні ДПА України» сум податкового кредиту та податкових зобов'язань з податку на додану вартість, які визначені ТОВ «Ювентус-Груп», здійснені на підставі акта № 1952/26-55-22-01 від 29.10.2013 року «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «ЮВЕНТУС-ГРУП» (податковий номер 35380085), щодо ш підтвердження господарських відносин з платниками податків за період 01.06.2013 року по 31.08.2013 року»;

- зобов'язати ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві відновити показники податкової звітності ТОВ «Ювентус-Груп», в тому числі зобов'язати відобразити в електронній базі даних «Деталізована інформація по платнику податку на додану вартість щодо результатів автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України» суми податкового кредиту та податкових зобов'язань з податку на додану вартість, які ТОВ «Ювентус-Груп» зазначило у податковій декларації з податку на додану вартість.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.01.2014, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 29.04.2014, у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням судів першої та апеляційної інстанцій, позивач подав касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити, оскільки вважає, що рішення судів попередніх інстанції були прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що контролюючим органом здійснено відповідні заходи з метою проведення зустрічної звірки позивача, за результатами яких складено акт №1952/26-55-22-01 від 29.10.2013 про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Ювентус-Груп» щодо підтвердження господарських відносин з платниками за період з 01.06.2013 по 31.08.2013.

Не погоджуючись з діями відповідача щодо проведення зустрічної звірки, за результатами яких складено акт про неможливість її проведення, щодо занесення інформації до інформаційної бази податкових даних, та з висновки, викладеними у такому акті, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Звертаючись до адміністративного суду з вимогами про визнання протиправними дій контролюючого органу, позивач скористався гарантованим Конституцією України правом на звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод.

Дане право закріплене і в ч.1 ст.6 Кодексу адміністративного суду України, в якій зазначено, що кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Крім того, відповідно до ст.2, п.1 ч.1 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

Із наведених норм права випливає, що позивач на власний розсуд визначає чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень.

Проте, ці рішення, дія або бездіяльність у будь-якому випадку повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин.

Відмовляючи в задоволенні позову, суди попередніх інстанцій виходили з того, що права позивача не є порушеними.

Суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо відсутності підстав для задоволення позову, з огляду на таке.

Згідно пп.62.1.3 п.6.2.1 ст.62 Податкового кодексу України податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин..

За змістом п.73.5 ст.73 Податкового кодексу України з метою отримання податкової інформації органи державної податкової служби мають право проводити зустрічні звірки даних суб'єктів господарювання щодо платника податків. Зустрічною звіркою вважається співставлення даних первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання, що здійснюється органами державної податкової служби з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися між ними, для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків. Зустрічні звірки не є перевірками і проводяться в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За результатами зустрічних звірок складається довідка, яка надається суб'єкту господарювання у десятиденний термін.

Згідно з пунктом 4.4 розділу 4 Методичних рекомендацій щодо організації та проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок затверджених наказом державної податкової адміністрації України № 236 від 22.04.2011, у разі встановлення фактів, що не дають змогу провести зустрічну звірку суб'єкта господарювання, зокрема у зв'язку із зняттям з обліку, встановленням відсутності суб'єкта господарювання та/або його посадових осіб за місцезнаходженням (податковою адресою), відповідальний підрозділ не пізніше двох робочих днів від дати надходження запиту складає Акт про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання (далі - Акт) (додаток 3), реєструє його у Журналі реєстрації довідок про результати проведення зустрічної звірки (актів про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання, неявки для підписання, відмови від писання Довідки про результати проведення зустрічної звірки) (далі - Журнал реєстрації довідок/актів) (додаток 4) та вживає відповідних заходів, передбачених актами ДПС України.

Отже, за результатами проведення зустрічної звірки складається довідка, а у разі встановлення фактів, що не дають змогу провести зустрічну звірку суб'єкта господарювання, зокрема, у зв'язку із встановленням відсутності останнього та/або його посадових осіб за місцезнаходженням (податковою адресою), складається акт про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання.

Враховуючи завдання Кодексу адміністративного судочинства України, питання про можливість задоволення конкретних позовних вимог платника податків, спрямованих на відновлення його прав, має вирішуватися, виходячи із суті заявлених вимог та наявності спірних правовідносин, які виникли безпосередньо між позивачем та контролюючим органом, протиправні дії та/або бездіяльність якого, на суб'єктивну думку позивача, порушили його право. При цьому, факт порушення прав позивача та, як наслідок, наявність спірних правовідносин потребують доведення та встановлення в ході судового розгляду справи.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, за результатами здійснення заходів щодо проведення зустрічної звірки відповідачем складено акт про неможливість проведення зустрічної звірки позивача №1952/26-55-22-01 від 29.10.2013.

Таким чином, названий акт складено не за результатами проведення зустрічної звірки, а у зв'язку з встановленням факту, який не дав змогу відповідачу провести зустрічну звірку платника податків.

Колегія суддів касаційної інстанції зазначає, що акт №1952/26-55-22-01 від 29.10.2013 не є актом індивідуальної дії в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, а є лише відображенням фактичних дій посадових осіб податкового органу, вчинених в процесі здійснення заходів, направлених на проведення зустрічної звірки, та є носієм інформації, яка використовується податковим органом при реалізації своїх повноважень. При цьому, викладені в ньому висновки та їх зміст не порушують права чи законні інтереси позивача, оскільки не породжують будь-яких безпосередніх правових наслідків для платника податку.

З огляду на викладене, колегія суддів касаційної інстанції вважає, що суди попередніх станцій дійшли вірного висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову в частині позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо проведення зустрічної звірки позивача, за результатами якої складено акт №1952/26-55-22-01 від 29.10.2013, та про визнання протиправними дій відповідача щодо визнання нікчемними правочинів, укладених позивачем з контрагентами, вказаними в акті № 1952/26-55-22-01 від 29.10.2013.

Крім того, колегія суддів зазначає, що з матеріалів справи, в тому числі, з висновків акту №1952/26-55-22-01 від 29.10.2013, не вбачаються обставини щодо здійснення відповідачем коригування показників податкових зобов'язань та податкового кредиту платника податків та/або наявність висновків відповідача щодо необхідності здійснення такого коригування.

Колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо відсутності підстав для задоволення позову в іншій частині позовних вимог, оскільки чинне законодавство не передбачає можливості захисту в адміністративному судочинстві прав у майбутньому без встановлення такого порушення, а лише допускаючи можливість подальшої неправомірної поведінки суб'єкта оскарження.

З огляду на усе вищевикладене, суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, не спростованими доводами касаційної скарги, про відсутність законних підстав для задоволення позову.

Доводи касаційної скарги не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваних судових рішень судами попередніх інстанції були порушені норми матеріального чи процесуального права.

Відповідно до ст.224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За встановлених обставин даної справи та з урахуванням викладеного, колегія суддів Вищого адміністративного суду України не знаходить підстав, які могли б призвести до скасування оскаржуваних судових рішень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 220, 2201, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ювентус-Груп» залишити без задоволення.

2. Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.01.2014 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 29.04.2014 залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, передбачених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України, у порядку та в строки, встановлені статтями 236 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.В. Борисенко
СуддіВ.В. Кошіль
О.А. Моторний