Справа № 825/178/16
Суддя: Кашпур О.В.
Дата ухвалення: 2016-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2016 року Чернігів Справа № 825/178/16
Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:
головуючої судді - Кашпур О.В.,
при секретарі - Пушенко О.І.,
за участі позивача - ОСОБА_1 ,
представника відповідача - Богдан М.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Департаменту фінансів Міністерства оборони України про визнання незаконним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 21.01.2016 звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Департаменту фінансів Міністерства оборони України, в якому просив суд визнати незаконним рішення Департаменту фінансів Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги; зобов`язати Департамент фінансів Міністерства оборони України нарахувати одноразову грошову допомогу в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.
Позовні вимоги мотивовані тим, що з 1982 року по 1984 року ОСОБА_1 проходив військову службу. Під час проходження служби отримав вогнепальне осколкове поранення лівої гомілки, що підтверджується довідкою про поранення, виданою командиром та свідоцтвом про хворобу, що в подальшому призвело до розвитку 'Невірно консолідованого перелому кісток середньої третини лівої кінцівки. Після травматичного деформуючого артрозу лівого гомілко-ступневого суглобу 1І-ІІІ ст. ПФС ІІ-ІІІст., помірне порушення функції опори та ходи. Відповідно до протоколу Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв №1040 від 23.04.2013 року було встановлено, що поранення та захворювання, пов`язане з виконанням обов`язків проходження військової служби при перебуванні в країнах, де вились бойові дії. Відповідно до рішення МСЕК від 27.06.2013 року позивачу встановлена 3 група інвалідності вперше, в зв`язку із захворюванням, пов`язаним з проходженням військової служби. Позивач вважає, що відповідно до ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» йому повинні виплатити одноразову грошову допомогу в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб. Рішення про таку виплату приймає Департамент фінансів Міністерства оборони України, однак на звернення ОСОБА_1 листом від 27.10.2015 року №248/3/5 йому було відмовлено у виплаті грошової допомоги. Позивач вважає, що така відмова є протиправною та просить задовольнити його позовні вимоги.
Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі.
Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив в їх задоволенні відмовити, пояснив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 не є уповноваженим органом на прийняття рішення щодо призначення чи відмови у призначенні позивачеві одноразової грошової допомоги, він лише приймає від позивача пакет документів та направляє його на адресу уповноваженого органу для прийняття відповідного рішення, а після прийняття позитивного рішення про виплату одноразової грошової допомоги та перерахування коштів для виплати одноразової грошової допомоги проводить її виплату громадянинові, якому призначено одноразову грошову допомогу. Чернігівський ОВК позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги не відмовляв, жодних документів, про прийняття ІНФОРМАЦІЯ_2 рішення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги позивач не надає, подібних рішень не існує, у зв`язку з чим позовні вимоги позивача є безпідставними та необгрунтованими. Виходячи з вищевикладеного, Чернігівський ОВК просить відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
Представник відповідача - Департамента фінансів Міністерства оборони України в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, заперечень на позовну заяву не подав.
Заслухавши пояснення позивача, представника ІНФОРМАЦІЯ_1 , дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 27.03.1982 по 24.07.1984 проходив військову службу. Як свідчить текст наказу Начальника 408 окружного військового ордена Червоної зірки госпіталю № 294 від 24.07.1984 (а.с. 13) постановою військово-лікарської комісії 408 окружного військового госпіталю від 07.06.1984 на підставі ст.. 39-б Приказу Міністерства оборони СРСР від 03.09.1973 № 135 ОСОБА_1 визнано непридатним до військової служби в мирний час та обмежено придатним другого ступеня у військовий час. Діагноз: вогнепальний багатоосколковий перелом кісток лівої гомілки в середній треті що неправильно зрісся, з мікроциркуляторними порушеннями та больовим синдромом при помірному порушенні опорної функції кінцівки. Поранення отримано при виконання обов`язків військової служби.
Відповідно до вказаного наказу ОСОБА_1 звільнений з дійсної військової служби в запас згідно ст. 46 пункт «Г» (в зв`язку із захворюванням). Позивача направлено на облік до Козелецького районного військового комісаріату Чернігівської області. Наказом встановлено виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення з 01.05.1984 по 24.07.1984, грошову компенсацію за чергову відпустку за шість місяців служби в 1984 році, вихідну допомогу в розмірі 0,5 окладу, одноразову грошову допомогу по приказу МО СРСР № 0205-1982 за шість місяців служби в 1984 році.
Отримання ОСОБА_1 вогнепального поранення 15.12.1983 при виконанні бойового завдання, що призвело до вогнепального багатоосколкового перелому кісток лівої голені в середній треті що неправильно зрісся, з мікроциркуляторними порушеннями та больовим синдромом при помірному порушенні опорної функції кінцівки підтверджується свідоцтвом про хворобу № 791-к від 07.06.1984, виданого ВЛК 408ОВГ (а.с. 14).
Відповідно до витягу із протоколу № 1040 від 23.04.2013 засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця вогнепальне поранення лівої гомілки прапорщика у відставці ОСОБА_1 , що підтверджено довідкою про поранення, травму №44 від 07.01.1984 року, виданою командиром військової частини пп. 94777 та свідоцтвом про хворобу №791 -х від 07.06.1984 року, видано ЛВК 408 ОВГ, що в подальшому призвело до розвитку 'Невірно консолідованого перелому кісток середньої третини лівої кінцівки. Післятравматичного деформуючого артрозу лівого гомілко-ступневого суглобу 1І-ІІІ ст. ПФС ІІ-ІІІ ст., помірне порушення функції опори та ходи.
Центральною військово-лікарською комісією по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв №1040 від 23.04.2013 року було встановлено, що поранення та захворювання ОСОБА_1 пов`язане з виконанням обов`язків проходження військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.
Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 0111371 від 27.06.2013 ОСОБА_1 встановлена 3 група інвалідності вперше, в зв`язку із захворюванням, пов`язаним з проходженням військової служби строком до 01.07.2015 (а.с. 6).
ОСОБА_1 17.06.2015 (вх. № 14900) звернувся із заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 для виплати одноразової грошової допомоги відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975
Чернігівським ОВК заява позивача з доданими документами була направлена на адресу Департаменту фінансів МО України відповідно до листа від 17.06.2015 за вих. № 3411.
Чернігівським ОВК 06.11.2015 листом за вих. № 5732 було повідомлено позивача про прийняте Департаментом фінансів МО України рішення щодо його заяви про виплату одноразової грошової допомоги.
Відповідно до листа Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 27.10.2015 № 248/3/6/3096 підстав для подання пропозицій Міністру оборони України щодо призначення одноразової грошової допомоги немає.
Закон України від 04.07.2012 № 5040-VI «Про внесення змін до деяких законів України з питань соціального захисту військовослужбовців», яким змінено редакцію ст.. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (на виконання якого було прийнято Постанову КМУ від 25.12.2013 № 975) набрав чинності з 01.01.2014. Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі. Тобто, дія Постанови КМУ від 25.12.2013 № 975 та нової редакції ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» поширюється тільки на військовослужбовців та звільнених осіб, які отримали первинно інвалідність після 01.01.2014.
Оскільки дія вищевказаних законодавчих та нормативно-правових актів на заявника не поширюється (встановлено інвалідність до 01.01.2014), то і підстав для розгляду поданих документів не вбачається. Документи повертаються, як такі, що не відповідають вимогами Постанови КМУ від 25.12.2013 № 975, та тому, що згідно з висновком військкомату заявник не має права на допомогу.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в редакції, що діє на даний час, одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Згідно із п. б ч. 1 ст. 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).
Статтю 16 та 16-2 викладено в такій редакції відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України з питань соціального захисту військовослужбовців» від 04.07.2012 N 5040-VI, який набрав законної сили з 01.01.2014.
Пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», яка набрала законної сили з 24.01.2014, встановлено, що особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги:
допомога, що була призначена, виплачується відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 р. N 499 (Офіційний вісник України, 2008 р., N 39, ст. 1298), Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися у 2006 році, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2007 р. N 284 (Офіційний вісник України, 2007 р., N 14, ст. 532), і Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності співробітників кадрового складу розвідувальних органів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2007 р. N 1331 (Офіційний вісник України, 2007 р., N 89, ст. 3255);
допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.
Відповідно п. 3 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Статтею 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
З системного аналізу наведених норм законодавства випливає, що датою з якої у інваліда III групи виникає право на отримання одноразової грошової допомоги у разі інвалідності у розмірах, що встановлені статтями 16, 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законів України з питань соціального захисту військовослужбовців» від 04.07.2012 N 5040-VI та відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 виникає з моменту встановлення такої інвалідності в період дії таких актів. Особи допомога, яким не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги, тобто на день встановлення такої інвалідності.
Відповідно до довідки МСЕК серії АВ № 0111371 ОСОБА_1 вперше встановлена 3 група інвалідності в зв`язку із захворюванням, пов`язаним з проходженням військової служби 27.06.2013. Тобто право на отримання одноразової грошової допомоги в зв`язку з інвалідністю військовослужбовця у позивача виникло з моменту встановлення інвалідності, а саме з 27.06.2013.
На такий момент діяла наступна редакція ст.. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.
Також діяв Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 р. N 499.
Відповідно до підпункту 2 п. 2 цих Порядку та умов одноразова грошова допомога виплачується військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби) у разі настання інвалідності в період проходження військової служби та особам, звільненим з військової служби, у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби чи після закінчення зазначеного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період її проходження, - у розмірі: 27-місячного грошового забезпечення - інвалідам I групи; 24-місячного грошового забезпечення - інвалідам II групи; 20-місячного грошового забезпечення - інвалідам III групи, а у разі настання інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби - у розмірі: 33-місячного грошового забезпечення - інвалідам I групи; 30-місячного грошового забезпечення - інвалідам II групи; 27-місячного грошового забезпечення - інвалідам III групи.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності внаслідок виконання військового обов`язку у розмірах, що передбачені статтями 16, 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законів України з питань соціального захисту військовослужбовців» від 04.07.2012 N 5040-VI та відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975. Оскільки право на таку допомогу у ОСОБА_1 виникло на момент встановлення йому інвалідності вперше, тобто 27.06.2013, отже така допомога йому повинна призначатися та виплачуватися в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.
Таким чином, суд вважає, що Департамент фінансів Міністерства оборони України правомірно відмовив позивачу в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, яка виплачується у разі інвалідності, пов`язаної з виконанням військового обов`язку, про що зазначено в листі від 27.10.2015 № 248/3/6/3096.
Враховуюючи наведене, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання незаконним рішення Департаменту фінансів Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та зобов`язання Департаменту фінансів Міністерства оборони України нарахувати одноразову грошову допомогу в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.
Надаючи правову оцінку діям відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд зазначає наступне.
Згідно із п. 12, 13 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).
Керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.
Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.
Зазначені норми кореспондуються з п. 7 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 р. N 499.
Отже, Чернігівський обласний військовий комісаріат приймає у заявника документи, перелік яких наведений у вищезазначених порядках та направляє їх до головного розпорядника бюджетних коштів для вирішення питання щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги. В судовому засіданні було встановлено, що Чернігівським ОВК дотримано вказаного обов`язку, а саме направлено документи позивача до Департаменту фінансів Міністерства оброни України, а тому суд приходить до висновку про відсутність порушення з боку Чернігівського обласного військового комісаріату.
Згідно частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Враховуючи наведене, суд вважає, що Департаментом фінансів Міністерства оборони України правомірно було відмовлено ОСОБА_1 у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, а Чернігівським обласним військовим комісаріатом дотримано законодавчо встановленого обов`язку, а отже вони діяли в межах та на підставі чинного законодавства та наданих повноважень, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання відмови незаконною та зобов`язання вчинити певні дії не підлягають задоволенню.
Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 відмовити в задоволенні позову.
Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167,186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.
Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.
Суддя О.В. Кашпур