Справа № 816/85/16
Суддя: І.Г. Ясиновський
Дата ухвалення: 2016-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2016 року 14:44м. ПолтаваСправа № 816/85/16

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Ясиновського І.Г.,

за участю: секретаря судового засідання - Петренко О.В.,

представника позивача - Черчик А.В.,

представника відповідача - Пилипенка С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства "Комбінат виробничих підприємств" до Полтавської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення, -

В С Т А Н О В И В:

28 січня 2016 року Приватне акціонерне товариство "Комбінат виробничих підприємств" (надалі також - позивач) звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Полтавської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області (надалі також - відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 06 листопада 2015 року № .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що податкове повідомлення- рішення від 06 листопада 2015 року № , винесене на підставі акту перевірки від 19 жовтня 2015 року №128/22/01284778, є необґрунтованим та таким, що прийнято з порушенням норм чинного законодавства України. Також, ПрАТ "КВП" зазначає про те, що господарські операції з ПП "Лір" є реальними, спрямованими на отримання доходу та документально підтверджені.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову. У письмових запереченнях на позов відповідач просить відмовити у його задоволенні /т.2 а.с.43-44/. Полтавська ОДПІ стверджує про правомірність висновків документальної позапланової невиїзної перевірки ПрАТ "КВП" з питань правомірності формування податкового кредиту з податку на додану вартість з ПП "Лір" за січень-лютий 2015 року. Під час перевірки встановлено не зазначення обсягу робіт в акті виконаних робіт та не надана довідка про вартість виконаних будівельних робіт форми КБ-2, що не дає змоги встановити фактичну кількість працівників ПП "ЛІР", також в ПП "Лір" відсутні транспортні засоби, спецтехніка та людський ресурс для виконання обумовлених договором підряду робіт.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини та відповідні правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що ПрАТ "КВП" () у встановленому законодавством порядку зареєстроване як юридична особа 08 червня 1996 року /т.2 а.с.24/ та є платником податку на додану вартість з 30 червня 1997 року /т.2 а.с.23/.

На підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпунктів 78.1.1, 78.1.4 пункту 78.1 статті 78, пунктів 79.1, 79.2 статті 79 Податкового кодексу України, відповідно до наказу Полтавської ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області від 09 жовтня 2015 року №226 /т. 1 а.с. 18/ посадовими особами Полтавської ОДПІ проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ПрАТ "КВП" з питань правомірності формування податкового кредиту з податку на додану вартість ПП "Лір" () за січень-лютий 2015 року.

Підстави та порядок проведення перевірки позивачем на оспорюються.

За наслідками проведеної перевірки відповідачем складено акт від 19 жовтня 2015 року № 128/22/01284778, у якому зафіксовані порушення ПрАТ "КВП" пунктів 198.1, 198.2, 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, у результаті чого занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету, на загальну суму 172593,80 грн, у тому числі за: січень 2015 року в сумі 44295,40 грн, лютий 2015 року - 128298,40 грн /т. 1 а.с. 19-27/.

Позивачем до Полтавської ОДПІ подані заперечення від 27 жовтня 2015 року на акт перевірки /т.1 а.с.33-24/. У відповіді Полтавської ОДПІ від 03 листопада 2015 року №3672/10/16-24-22-01-35 на заперечення ПрАТ "КВП" зазначено, що порушення, зазначені в акті перевірки, визначені правомірно /т. 1 а.с.35-38/.

На підставі акту перевірки відповідачем 06 листопада 2015 року прийнято податкове повідомлення-рішення № , яким збільшено суму грошового зобов'язання позивача за платежем "податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), 14010100" у загальній сумі 258890,70 грн, у тому числі 172593,80 грн - основний платіж, 86296,90 грн - штрафні (фінансові) санкції /т. 1 а.с.16/.

За результатами адміністративного оскарження податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а скарги позивача - без задоволення /а.с. 39-46/.

Позивач не погодився із указаним податковим повідомленням-рішенням та оскаржив його до суду.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Надаючи оцінку оскаржуваному податковому повідомленню-рішенню від 06 листопада 2015 року №000184202, суд дійшов наступних висновків.

Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно підпункту "а" пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості оварів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

При цьому, відповідно до п.п. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Пунктом 201.4 статті 201 Податкового кодексу України встановлено, що податкова накладна складається у день виникнення податкових зобов'язань продавця.

Пунктом 201.8 статті 201 Податкового кодексу України передбачено, що право право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 3 Закону України від 16.07.1999 № 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини першої статті 9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Таким чином, відображення господарської операції у податковому обліку повинно здійснюватися відповідно до її реального економічного змісту на підставі первинних документів бухгалтерського обліку.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (частина друга статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні").

Указане закріплено також у Положенні про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за № 168/704, згідно з пунктом 2.4 якого первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

З наведених законодавчих положень вбачається, що обов'язковою умовою виникнення у платника права на податковий кредит є реальне здійснення операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в оподатковуваних операціях, а також оформлення зазначених операцій необхідними документами первинного обліку, що містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції.

Пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

З огляду на викладені положення Податкового кодексу України, для отримання права сформувати податковий кредит із сум податку на додану вартість, сплачених в ціні придбаного товару (робіт, послуг), платник податку на додану вартість повинен мати належним чином оформлені податкові накладні, видані на реально отриманий товар (роботи, послуги), призначений для використання у власній господарській діяльності.

Судом встановлено, що 25 серпня 2014 року між ПрАТ "КВП" (замовник) та ПП "Лір" (підрядник) укладено договір підряду №18/08 на виконання комплексу робіт з демонтажу будівлі бетонно-змішувального вузла, який знаходиться за адресою: Полтавська область, Полтавський район, с. Терешки, вул. Шевченка, 18, а замовник зобов'язується прийняти дані Демонтажні роботи і оплатити їх вартість в строки та на умовах даного договору (п. 1.1 Договору) /т. 1 а.с. 198-192/

На підтвердження виконання умов договору позивачем надано суду податкову накладну від 15 січня 2015 року № 3 на загальну суму 33624,00 грн, у тому числі ПДВ - 5604,00 грн /т. 1 а.с. 198/, рахунок-фактуру від 15 січня 2015 року № СФ-0000002 на загальну суму 33624,00 грн, у тому числі ПДВ - 5604,00 грн /т. 1 а.с. 102/, довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за січень 2015 року /т.1 а.с. 185/, акт виконаних робіт за січень 25015 року № 4 /том 1 а.с. 192/.

Оплата за виконання робіт з демонтажу бетонно-змішувального вузла підтверджується платіжним дорученням від 19 січня 2015 року № 99 на загальну суму 33624,00 грн, у т.ч. ПДВ - 5604,00 грн /т. 1 а.с.208/.

Суд встановив, що податкова накладна від 15 січня 2015 року № 3 оформлена відповідно до вимог пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України.

Сума ПДВ 5604,00 грн по податковій накладній від 15 січня 2015 року № 3 віднесена ПрАТ "КВП" до складу податкового кредиту за січень 2015 року.

Як вбачається із матеріалів справи, роботи з демонтажу будівлі бетонно-змішувального вузла замовлялися позивачем у ПП "Лір" з метою вжиття заходів на усунення порушень та недоліків по охороні праці, встановлених у ході комплексної перевірки ПрАТ "КВП" управлінням Держгірпромнагляду по Полтавській області, оформленої актом від 13 жовтня 2011 року /т. 2 а.с. 3-6/, зокрема, демонтаж аварійної споруди старого бетонно-змішувального цеху підприємства.

Також, 10 вересня 2014 року між ПрАТ "КВП" (замовник) та ПП "Лір" (підрядник) укладено договір підряду №10/09-2014 на виконання будівельних робіт, за умовами якого підрядник зобов'язується виконати будівельні роботи по монтажу залізобетонного каркасу будинку по об'єкту "Будівництво трьох секційного багатоповерхового житлового будинку по вул. Перспективна, 4 в с. Розсошенці Полтавського району Полтавської області" (три черги), а замовник зобов'язується прийняти виконані роботи і оплатити їх на умовах даного договору (п. 1.1 Договору) /т. 1 а.с. 47-51/.

Пунктом 1.2 договору обумовлено, що підрядник у межах договірної ціни виконує на свій ризик власними та залученими силами і засобами всі передбачені замовленням і обумовлені проектно-кошторисною документацією роботи по монтажу каркасу трьох секційного багатоповерхового житлового будинку по вул. Перспективна, 4 в с. Розсошенці Полтавського району Полтавської області, здає в обумовлені строки об'єкт в експлуатацію замовнику, усуває протягом гарантійного строку експлуатації об'єкта недоробки, що зумовлені неякісним виконанням робіт.

Склад, обсяг та календарний графік робіт, що доручаються до виконання підряднику за цим договором, визначаються у додатках №1, №2, №3 та кошторисі до цього договору, що є невід'ємною його частиною. Замовник зобов'язується надати підряднику фронт робіт, прийняти виконані роботи і оплатити їх в строк та в порядку, визначеному цим договором.

Вартість робіт, що є предметом договору, становить 3664599,20 грн, у тому числі ПДВ. Оплата за виконані роботи проводиться згідно з проміжними актами приймання виконаних будівельних робіт протягом 10 календарних днів з моменту підписання вказаних актів (пункти 4.1, 4.2 договору)

На підтвердження реальності виконання умов договору підряду від 10 вересня 2014 року №10/09-2014 позивачем надані бухгалтерські та податкові документами, а саме:

- графік на виконання будівельно-монтажних робіт (додаток №1)/т. 1 а.с. 52-56/;

- локальний кошторис на будівельні роботи № 2-1-1(додаток №2) /т. 1 а.с. 57-99/;

- договірну ціну на будівництво (додаток №3) /т. 1 а.с. 100-10/;

- податкові накладні від 13 січня 2015 року №1 на загальну суму 130666,80 грн, у тому числі ПДВ - 21777,80 грн, від 13 січня 2015 року №2 на загальну суму 101481,60 грн, у тому числі ПДВ - 16913,60 грн, від 09 лютого 2015 року №6 на загальну суму 262045,20 грн, у тому числі ПДВ - 43674,20 грн, від 09 лютого 2015 року №7 на загальну суму 212637,60 грн, у тому числі ПДВ - 35439,60 грн, від 27 лютого 2015 року № 10 на загальну суму 295107,60 грн, у тому числі ПДВ - 49184,60 грн /т. 1 а.с. 194-197,199/;

- рахунки-фактури від 13 січня 2015 року № СФ-0000001 на загальну суму 189388,00 грн, у тому числі ПДВ - 31564,67 грн, від 09 лютого 2015 року № СФ-0000003 на загальну суму 345797,94 грн, у тому числі ПДВ - 57632,99 грн, від 02 березня 2015 року № СФ-0000004 на загальну суму 193300,72 грн, у тому числі ПДВ - 32216,79 грн /т. 1 а.с. 102-105/;

- дозвіл на продовження виконання роботи підвищеної небезпеки № 414.10.53-45.21.1, виданий ПП "Лір" управлінням Держпромгірнагляду по Полтавській області 20 грудня 2010 року, із строком дії по 19 грудня 2015 року /т. 1 а.с.193/;

- довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати №1-5, 2-3 за січень 2015 року та № 1-6, 2-4, 2-5 за лютий 2015 року /т. 103-105/;

- акти приймання виконаних будівельних робіт за січень 2015 року №1-5, 2-3, за лютий 2015 року №1-6, 2-4, 2-5 /т.1 а.с. 106-181/.

Зазначені документи відповідають вимогам оформлення первинних документів бухгалтерської та податкової звітності, а саме: містять адресу місцезнаходження покупця та продавця, одиниці виміру, обсяг, ціну продажу товару. До того ж, будь-яких недоліків щодо оформлення перелічених документів ні під час перевірки, ні в суді не встановлено.

Відповідно до податкових декларацій з податку на додану вартість за січень, лютий 2015 року до складу податкового кредиту за січень, лютий 2015 року згідно з додатком 5 "Розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів" позивачем включено по господарській операції із ПП "Лір" податок на додану вартість /т. 2 а.с.45-54/.

Оплата за виконання будівельних робіт по будівництву в с. Розсошенці Полтавської області підтверджується платіжними дорученнями від 19 січня 2015 року №99, від 21 січня 2015 року №121, від 11 лютого 2015 року №327 /т. 1 а.с. 206-209/.

Також матеріали справи містять акти проведення заліку взаємної заборгованості, відповідно до яких:

- зменшено заборгованість ПрАТ "КВП" перед ПП "Лір" за отримані послуги на суму 101806,88 грн, у тому числі ПДВ 16967,81 грн та зменшено заборгованість ПП "Лір" перед ПрАТ "КВП" за отримані матеріали на суму 101806,88 грн, у тому числі ПДВ 16967,81 грн /т.1 а.с.211/;

- зменшено заборгованість ПрАТ "КВП" перед ПП "Лір" за отримані послуги на суму 80629,06 грн, у тому числі ПДВ 13438,17 грн та зменшено заборгованість ПП "Лір" перед ПрАТ "КВП" за отримані матеріали на суму 80629,06 грн, у тому числі ПДВ 13438,17 грн /т.1 а.с.212/.

Судом встановлено, що роботи з монтажу каркасу будинків із залізобетонних виробів замовлялись ПрАТ "КВП" у ПП "Лір" під час будівництва житлового будинку по вул. Перспективній, 4 в с. Розсошенці Полтавського району Полтавської області при виконанні умов договору про спорудження об'єкту будівництва із залученням наданих в управління коштів Фонду фінансування будівництва виду А від 21 липня 2014 року, укладеного між ПрАТ "КВП" (забудовник) та ПАТ "Полтава-Банк" (управитель) /т. 1 а.с. 246-251/.

За умовами зазначеного договору управитель замовляє забудовнику збудувати об'єкт будівництва, а саме: багатоквартирний житловий будинок № 4 по вул. Перспективна в с. Розсошенці Полтавського району Полтавської області, ввести його в експлуатацію та передати об'єкт будівництва довірителям або самому управителю.

Згідно з належним чином затвердженими деклараціями про готовність об'єкта до експлуатації від 19 серпня 2015 року, від 25 вересня 2015 року, від 03 грудня 2015 року закінчений будівництвом об'єкт (перший, другий та третій пускові комплекси будівництва багатоквартирного житлового будинку по вул. Перспективній, 4 в с. Розсошенці Полтавського району Полтавської області) готовий до експлуатації /т. 1 а.с. 227-245/.

Таким чином, у ході судового розгляду справи в повному обсязі доведено реальність господарських операцій з виконання ПП "Лір" будівельних робіт, з метою їх подальшого використання у господарській діяльності позивачем, встановлено факт понесення позивачем витрат та сплати у ціні придбаних робіт податку на додану вартість, а також використання таких робіт у подальшій господарській діяльності позивача.

Заперечуючи реальність господарських операцій позивача з контрагентом, контролюючий орган посилається на податкову інформацію, наявну в податковому органі, а саме: ПП "Лір" сформувало податковий кредит за січень-лютий 2015 року по взаємовідносинам з ТОВ "Ергана" - по якому порушено провадження у справі про банкрутство, відсутня реєстрація податкових накладних, оскільки податкові накладні виписані на суму ПДВ менше 10 тисяч грн.

Доводи відповідача, які ґрунтуються на податковій інформації, наявній у податковому органі, суд визнає безпідставними, оскільки формування суб'єктом господарювання податкового кредиту не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами, а пов'язане з призначенням придбаних товарів (послуг) для використання у господарській діяльності та наявності податкової накладної (накладних).

Порушення платником податку - контрагентом контрагента позивача податкового законодавства може бути підставою для позбавлення іншого платника податку-покупця права на отримання податкової вигоди у вигляді податкового кредиту лише за встановленого факту сприяння останнім першому в ухиленні від виконання податкового обов'язку або факту їхніх сумісних дій по створенню схеми незаконної мінімізації податкових зобов'язань. Обставини, які б достовірно свідчили про наявність таких фактів, не встановлені.

За правовим висновком Верховного Суду України, викладеному в постановах, зокрема від 01.06.2010 у справі № 21-573во10 (реєстраційний номер рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 10528520), від 31.01.2011 у справі № 21-47а10 (реєстраційний номер рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 14222198), якщо контрагент не виконав свого зобов'язання щодо сплати податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи.

В силу вимог статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

За приписами частин першої, другої статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Так, у справі "Булвес" АД проти Болгарії" (заява № 3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22.01.2009 у пункті 71 зазначив, що платник податку не повинен нести відповідальності за наслідки невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також пеню. Такі вимоги стали б надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб'єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку (рішення Європейського Суду від 09.01.2007 у справі "Інтерсплав проти України").

Суд, проаналізувавши фактичні обставини та матеріали справи, оцінивши докази, надані сторонами, не знайшов у діях платника податків (позивача) порушень тих норм законів, на які посилається відповідач, і дійшов висновку, що твердження контролюючого органу про наявність таких порушень ґрунтуються на його припущеннях та належним чином не доведені, доводи відповідача суперечать вимогам закону та спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

Отже, відповідачем неправомірно застосовані норми Податкового кодексу України, тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 06 листопада 2015 року № прийняте Полтавською ОДПІ необґрунтовано та не на підставі закону, у зв'язку з чим є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно з частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

З огляду на викладене, відповідач як суб'єкт владних повноважень, на якого частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України покладено обов'язок щодо доказування правомірності своїх дій та рішень, не довів суду правомірності свого рішення, що є підставою для задоволення адміністративного позову.

Відповідно до частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства "Комбінат виробничих підприємств" до Полтавської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Полтавської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області від 06 листопада 2015 року №.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Полтавської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області на користь Приватного акціонерного товариства "Комбінат виробничих підприємств" () витрати по сплаті судового збору у розмірі 3883,36 грн.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд.

Повний текст постанови виготовлено 11 березня 2016 року.

Суддя І.Г. Ясиновський