Справа № 2-а-460/2009
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2016-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2016 року Справа № 876/2281/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Глушка І.В., Макарика В.Я.,

з участю секретаря судового засідання Малетич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Жидачівської районної державної адміністрації про стягнення та перерахунок соціальних виплат за апеляційною скаргою управління праці та соціального захисту населення Жидачівської районної державної адміністрації на постанову Жидачівського районного суду Львівської області від 23 вересня 2009 року,

В С Т А Н О В И В :

11 серпня 2009 року ОСОБА_1 звернулася до Жидачівського районного суду Львівської області з позовом до управління праці та соціального захисту населення Жидачівської районної державної адміністрації про визнання неправомірними дій, зобов'язання виплачувати щомісячно допомогу по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку в розмірі не менше від прожиткового мінімуму, встановленого для дітей віком до 6 років.

Постановою Жидачівського районного суду Львівської області від 23 вересня 2009 року позов задоволено частково, визнано неправомірними дії управління праці та соціального захисту населення Жидачівської районної державної адміністрації щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року включно. Зобов'язано управління праці та соціального захисту населення Жидачівської районної державної адміністрації провести ОСОБА_1 нарахування та виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року включно відповідно до статті 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років з урахуванням вже отриманих сум, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції управління праці та соціального захисту населення Жидачівської районної державної адміністрації оскаржило його в апеляційному порядку, просить скасувати її в частині задоволення позову.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що заборгованість по виплаті даної допомоги є за 2007 рік, а саме з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, тобто з моменту винесення рішення Конституційним Судом України, яким було визнано неконституційними положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», щодо розмірів допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, і до кінця бюджетного року. У Законі України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» та Законі України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» не передбачено коштів на погашення коштів на погашення заборгованості, яка виникла у 2007 році, а передбачені лише кошти на поточні виплати. Оскільки Рішення Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09.07.2007 року не має зворотної дії в часі, вимоги позивачів щодо виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі прожиткового мінімуму для дитини віком до шести років за період з 01 січня по 09 липня 2007 року є безпідставними.

В судове засідання сторони не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196 КАС України розглянула справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних міркувань.

Судом встановлено, що позивач є матір'ю малолітніх дітей ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 6-7), перебувала на обліку управління праці та соціального захисту населення Жидачівської районної державної адміністрації та отримувала виплати допомоги по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку.

Розглядаючи спір судом першої інстанції не взято до уваги те, що позивач є застрахованою особою та перебувла у відпустці по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку, що підтверджується наявними в матеріалах справи наказами № 47-к та № 37/1-к (а.с. 11-12).

Відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання призначення і виплати допомоги сім'ям з дітьми» від 11 січня 2007 року № 13 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 11 липня 2007 року № 900 «Про внесення змін до порядків, затверджених постановами Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 р. № 1751 та від 11 січня 2007 р. № 13) передбачено, що на виконання статті 56 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку особам, не застрахованим у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, призначається та виплачується з метою створення належних умов для повноцінного утримання та виховання дитини з урахуванням таких особливостей: допомога призначається у розмірі, що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї з розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 90 гривень (мінімальний розмір). Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Пунктом 1 частини 1 статті 92 Конституції України передбачено, що виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії їх прав і свобод.

Рішенням Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09.07.2007 року у справі № 1-29/2007 про соціальні гарантії громадян були визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статті 56, 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік». Рішення Конституційного Суду України є обов'язковими до виконання на території України, остаточними, не можуть бути оскаржені та мають преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

Отже, з 09.07.2007 року була відновлена дія статті 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», за якою допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги за період з 16.10.2007 року до 31.12.2007 року підлягають задоволенню щодо дитини ОСОБА_2.

З 01.01.2007 року згідно постанови Кабінету Міністрів України від 16.01.2007 р. № 32 «Питання виплати застрахованим особам допомоги при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку» та наказу Міністерства праці та соціальної політики від 06.12.2006 року № 453 «Про передачу функцій призначення та виплати допомоги при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку застрахованим особам від страхувальників та робочих органів виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності та його відділень органам праці та соціального захисту населення» повноваження робочих органів виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності та його відділень з призначення та виплати допомоги при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, які передбачені Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування в зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» передані органам праці та соціального захисту населення.

Згідно Конституції України, Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000 року № 2017-III, позивач наділена державою певним правовим статусом, який включає в себе й право на додаткові елементи соціального захисту, зокрема право на отримання допомоги по догляду за дитиною.

Наділивши осіб зазначеною соціальною гарантією, держава таким чином взяла на себе публічне зобов'язання забезпечити належний матеріальний рівень осіб, які мають дітей віком до трьох років.

Тобто, між позивачем і державою встановлено певний правовий зв'язок у визначеній сфері життєдіяльності, який характеризується наявністю зобов'язання держави забезпечити соціальний захист громадяни України, в сім'ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти.

Відповідно до ст. 44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування в зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» (в редакції, яка діяла до 01.01.2008 року) - надалі Закон № 2240-III, встановлено, що така допомога надається щомісяця з дня надання відпустки для догляду за дитиною по день її закінчення, але не більше як по день досягнення дитиною трирічного віку включно.

До 1 січня 2008 року - дати набрання чинності Законом України від 28 грудня 2007 № 107-VI «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» - правовідносини щодо виплати допомоги регулювалися Законом України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» (Закон № 2811-ХІІ), дія якого поширювалася на осіб, не застрахованих в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування (стаття 13) та Законом № 2240-III, який поширював свою дію на застрахованих у зазначеній системі осіб. Розмір допомоги також визначався цими Законами. Зокрема, статтею 43 Закону № 2240-III було передбачено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону № 107-VI були внесені відповідні зміни до Закону № 2811-ХІІ та Закону № 2240-III. Зокрема, змінами до статті 13 Закону № 2811-ХІІ його дію поширено на застрахованих осіб, а із Закону № 2240-III було виключено статті 40-44.

Конституційний Суд України рішенням від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнав неконституційними низку положень Закону № 107-VI, в тому числі й пункт 25 розділу II Закону № 107-VI щодо виключення статей 40-44 Закону № 2240-III.

Пунктом 2 розділу ІІІ Закону № 107-VI було передбачено, що розділ II цього Закону діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з часу проголошення Рішення № 10-рп/2008 Конституційним Судом України відновили свою дію вищезазначені положення Закону № 2240-III, а з 1 січня 2009 року - статті 13, 15 Закону № 2811-ХІІ.

Порядок призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми був затверджений постановою Кабінету Міністрів України 27 грудня 2001 року № 1751 саме на виконання Закону № 2811-ХІІ (пункт 1). Новий акт уряду на виконання статті 45 Закону № 2154-VI не приймався.

Розміри і порядок виплати допомоги відповідно до Закону № 2240-III на виконання статті 45 Закону № 2154-VI Кабінетом Міністрів України не визначалися.

Статтею 46 Закону України від 26 грудня 2008 №835-VI «Про Державний бюджет України на 2009 рік» та статтею 45 Закону України від 27 квітня 2010 року №2154-VI «Про Державний бюджет України на 2010 рік» передбачено, що у 2009, 2010 роках допомога по догляду за дитиною відповідно до Закону №2240-ІІІ призначається і здійснюється в розмірах і порядку, визначених Кабінетом Міністрів України.

Розміри і порядок виплати допомоги відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» на виконання вимог Законів України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» та «Про Державний бюджет України на 2010 рік» Кабінетом Міністрів України не визначалися.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що відмова у здійсненні перерахунку допомоги заподіяна протиправною бездіяльністю відповідача, повинна бути нарахована та виплачена позивачу за період з 22.05.2008 року до досягнення дитиною ОСОБА_2 трирічного віку та з 03.09.2008 року до досягнення дитиною ОСОБА_3 трирічного віку у розмірі встановленого прожиткового мінімуму для дітей віком до 6-ти років.

Аналогічна правова позиція неодноразово була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, зокрема, у постановах від 25 грудня 2012 року (справа № 21-410а12), 18 червня 2013 року (справа № 21-209а13), 02 липня 2013 року (справа № 21-208а13), 17 вересня 2013 року (справа № 21-187а13), від 22 квітня 2014 року (справа № 22-73а14).

Колегія суддів також вважає за необхідне зазначити про те, що відсутність бюджетного фінансування на виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі, визначеному ст. 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування в зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» не може бути причиною невиконання відповідним суб'єктом владних повноважень покладених на нього зобов'язань, оскільки реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кечко проти України").

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог за період з 16.10.2007 року до 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року до досягнення дитиною ОСОБА_2 трирічного віку та за період з 03.09.2008 року до досягнення дитиною ОСОБА_3 трирічного віку.

З врахуванням вище наведеного судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги являються суттєвими і складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст. 196, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202, ст. 205, ст. 207, ст. 254 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Жидачівської районної державної адміністрації - задовольнити частково, постанову Жидачівського районного суду Львівської області від 23 вересня 2009 року у справі № 2-а-460/2009 - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати дії управління праці та соціального захисту населення Жидачівської районної державної адміністрації щодо призначення ОСОБА_1 допомоги по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку у розмірі нижчому за встановлений законом розмір неправомірними.

Зобов'язати управління праці та соціального захисту населення Жидачівської районної державної адміністрації здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячну державну допомогу по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку за період з з 16.10.2007 року до 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року до досягнення дитиною ОСОБА_2 трирічного віку та за період з 03.09.2008 року до досягнення дитиною ОСОБА_3 трирічного віку в розмірі, визначеному статтею 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», з урахуванням встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років та з врахуванням виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя О.О. Большакова

Судді І.В. Глушко

В.Я. Макарик

Повний текст виготовлено 03 березня 2016 року