Справа № 463/994/16-а
Суддя: Леньо С. І.
Дата ухвалення: 2016-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2016 року м. Львів 463/994/16-а

2-а/463/85/16

Личаківський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді Леньо С. І.

при секретарі Станько Р.О.

з участю представника позивача Мельник О.В.

відповідача ОСОБА_2

перекладача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовом Львівського прикордонного загону Західного Регіонального управління Державної прикордонної служби України до ОСОБА_2 про примусове видворення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому просить суд постановити рішення про примусове видворення громадянки Республіки Ліберії ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі території України.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач о 18 год. 00 хв. була виявлена та затримана прикордонним нарядом «Перевірка документів» від відділу прикордонної служби «Львів-аеропорт» Львівського прикордонного загону, в міжнародному пункті пропуску через державний кордон України для повітряного сполучення «Львів» під час оформлення пасажирів, які слідували з України в Польщу авіарейсом LOT 764 сполученням «Львів-Варшава», яка під час проходження паспортного контролю подала на паспортний контроль чужий паспортний документ, а саме пред'явила на паспортний контроль проїзний документ біженця Нідерландів № RPRB2L8H2 виданий 12 листопада 2012 року на ім'я ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, який не належав пред'явнику, тобто вчинила спробу незаконного перетинання державного кордону України. За вчинення таких дій, постановою Залізничного районного суду м. Львова від 01.03.2016р. відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. Підставою для примусового видворення відповідача є те, що у останньої відсутні необхідні кошти для придбання проїзних документів, відсутні документи на право перебування на території України, відсутні на території України родинні зв'язки, а також наявний відкритий намір нелегальним шляхом потрапити до країн Західної Європи, що дозволяє зробити висновок, що відповідач ухилятиметься від виїзду за межі території України. З наведених вище мотивів, змушений звернутись до суду із згаданим позовом, обґрунтованість якого вважає доведеною.

В судовому засіданні представник позивача за належним дорученням від 01.03.2016р. Мельник О.В. позовні вимоги підтримала, дала пояснення аналогічні вищенаведеним та просить позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні обґрунтованість позову визнала, підтвердила факт відсутності необхідної суми коштів для придбання проїзних документів та не заперечує проти її видворення. Просить позов задовольнити.

Заслухавши доводи представника позивача, пояснення відповідача, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши докази, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Згідно ч. 4 ст. 50 КАС України, громадяни України, іноземці чи особи без громадянства можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України.

Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 01.03.2016р. встановлено, що відповідач 27.02.2016р. о 18 год. 00 хв. була виявлена та затримана прикордонним нарядом «Перевірка документів» від відділу прикордонної служби «Львів-аеропорт» Львівського прикордонного загону, в міжнародному пункті пропуску через державний кордон України для повітряного сполучення «Львів» під час оформлення пасажирів, які слідували з України в Польщу авіарейсом LOT 764 сполученням «Львів-Варшава», яка під час проходження паспортного контролю подала на паспортний контроль чужий паспортний документ, а саме пред'явила на паспортний контроль проїзний документ біженця Нідерландів № RPRB2L8H2 виданий 12 листопада 2012 року на ім'я ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, який не належав пред'явнику. За вчинення таких дій, відповідача визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.

За правилами ч. 1 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Як вбачається зі змісту пояснень відповідача, остання прибула на територію України з метою мігрувати в країни Європейського союзу для подальшого працевлаштування.

Рішенням заступника начальника відділу по роботі з іноземцями та адміністративного провадження Львівського прикордонного загону від 01.03.2016р. примусово повернуто відповідача за межі України та зобов'язано його покинути територію України до 08.03.2014р. Допитана з цього приводу відповідач, в судовому засіданні ствердила, що можливості покинути територію України у неї на даний час немає через відсутність коштів, будь-які родинні зв'язки на території України у неї відсутні.

Представлені позивачем документи та пояснення відповідача свідчать про те, що реалізуючи свої права та свободи, відповідач міг встановленим порядком іммігрувати в Європейські країни, не завдавши шкоди національним інтересам України. Проте вибрав найбільш легкий та незаконний спосіб перетину кордону без належних на це документів.

Встановлені судом обставини, а саме відсутність у громадянки Республіки Ліберії близьких родичів на території України, власного житла, постійного джерела існування, незаконний перетин нею державного кордону України в напрямку до країн Європейського Союзу свідчать про те, що остання порушила вимоги ст. ст. 4, 9, 16 згаданого вище Закону і відповідно до вимог ч. 1 ст. 30 цього ж Закону підлягає видворенню, оскільки є достатні та обґрунтовані підстави вважати, що остання ухилиться від самостійного та добровільного залишення території України, так як кошти на проїзд у неї відсутні, також відсутні родинні зв'язки в Україні, і в подальшому, враховуючи її наміри потрапити до країн Європейського союзу, є підстави вважати, що вона може повторити спробу незаконного перетину державного кордону. Тому вимогу про видворення суд вважає обґрунтованою та приймає рішення про задоволення позову в повному обсязі.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 7-14, 50, 69-71, 86, 94, 159-163, 167, 183-5 КАС України, ст. ст. 4, 9, 16, 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Примусово видворити громадянина Республіки Ліберії ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі території України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через Личаківський районний суд м. Львова шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст.183-5 КАС України.

Суддя: Леньо С. І.