Справа № 826/17700/15
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2016-02-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Арсірія Р.О, при секретарі судового засідання Шевченко М.В. вирішив адміністративну справу

за позовом

Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк»

до

Національної комісії з цінних паперів т фондового ринку

про

визнання протиправними та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» звернулось до суду з позовом до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, в якому просить суд:

- визнати дії Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку щодо прийняття рішення від 24 липня 2015 року № 1090 щодо анулювання ліцензій на провадження господарської діяльності на фондовому ринку ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» незаконними;

- скасувати рішення Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 24 липня 2015 року № 1090 щодо анулювання ліцензій на провадження господарської діяльності на фондовому ринку ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк».

Під час розгляду справи представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити, посилаючись при цьому на те, що позивав у своїй діяльності вживає всіх заходів для недопущення порушення вимог чинного законодавства України. Наполягає, що порушень вимог чинного законодавства відповідачем не зафіксовано, внаслідок чого підстави для анулювання ліцензії відсутні.

Представник відповідача проти позову заперечив, при цьому посилаючись на те, що оскаржуване рішення повністю відповідає вимогам ч.3 ст.2 КАС України, внаслідок чого підстави для його скасування відсутні.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, встановив наступне.

24 липня 2015 відповідачем, на підставі рішення Комісії «Про документальне підтвердження факту контролю (вирішального впливу) осіб інших держав, що здійснюють збройну агресію проти України, за діяльністю ПАТ «АК промислово-інвестиційний банк» № 1087 від 24.07.2015, прийнято оскаржуване рішення № 1090.

Відповідно до резолютивної частини рішення № 1090, анульовано ліцензії на провадження професійної діяльності на фондовому ринку, видані позивачу відповідно до рішення Комісії віл 25.09.2012 № 813 та рішення Комісії від 24.09.2013 № 1961, а саме: діяльності з торгівлі цінними паперами: брокерської діяльності серії АЕ 185098 від 15.10.2012; дилерської діяльності серії АЕ № 185099 від 15.10.2012; андеррайтингу серії AЕ № 185100 від 15.10.2012; депозитарної діяльності: депозитарної діяльності депозитарної установи серії АЕ № 286518 від 24.09.2013, діяльності із зберігання активів інститутів спільного інвестування серії AЕ 286519 від 24.09.2013.

Оцінивши за правилами ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об’єктивному дослідженні, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Закон України «Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні» визначає правові засади здійснення державного регулювання ринку цінних паперів та державного контролю за випуском і обігом цінних паперів та їх похідних в Україні.

Відповідно до ст. 1 цього Закону державне регулювання ринку цінних паперів - здійснення державою комплексних заходів щодо упорядкування, контролю, нагляду за ринком цінних паперів та їх похідних та запобігання зловживанням і порушенням у цій сфері.

Згідно ст. 11 даного Закону крім застосування фінансових санкцій за правопорушення, зазначені у цій статті, Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку може зупиняти або анулювати ліцензію на право провадження професійної діяльності на фондовому ринку, яку було видано такому професійному учаснику фондового ринку.

Закон України «Про ліцензування видів господарської діяльності» регулює суспільні відносини у сфері ліцензування видів господарської діяльності, визначає виключний перелік видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, встановлює уніфікований порядок їх ліцензування, нагляд і контроль у сфері ліцензування, відповідальність за порушення законодавства у сфері ліцензування видів господарської діяльності.

Частиною 1 статі 16 цього Закону встановлено, що анулюванням ліцензії є позбавлення ліцензіата права на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, шляхом прийняття органом ліцензування рішення про анулювання його ліцензії.

Відповідно до п. 11 ч. 2 ст. 6 цього Закону орган ліцензування для цілей цього Закону за відповідним видом господарської діяльності, у тому числі, здійснює перевірку документів, що підтверджують відсутність контролю, у значенні, наведеному у статті 1 Закону України «Про захист економічної конкуренції», за діяльністю ліцензіата осіб - резидентів інших держав, що здійснюють збройну агресію проти України у значенні, наведеному у статті 1 Закону України «Про оборону України», та/або дії яких створюють умови для виникнення воєнного конфлікту та застосування воєнної сили проти України.

Згідно з абзацом 4 ст. 1 Закону України «Про захист економічної конкуренції» контроль-вирішальний вплив однієї чи декількох пов'язаних юридичних та/або фізичних осіб на господарську діяльність суб'єкта господарювання чи його частини, який здійснюється безпосередньо або через інших осіб, зокрема завдяки: праву володіння чи

користування всіма активами чи їх значною частиною; праву, яке забезпечує вирішальний вплив на формування складу, результати голосування та рішення органів управління суб'єкта господарювання; укладенню договорів і контрактів, які дають можливість визначати умови господарської діяльності, давати обов'язкові до виконання вказівки або виконувати функції органу управління суб'єкта господарювання; заміщенню посади керівника, заступника керівника спостережної ради, правління, іншого наглядового чи виконавчого органу суб'єкта господарювання особою, яка вже обіймає одну чи кілька із зазначених посад в інших суб'єктах господарювання; обійманню більше половини посад членів спостережної ради, правління, інших наглядових чи виконавчих органів суб'єкта господарювання особами, які вже обіймають одну чи кілька із зазначених посад в іншому суб'єкті господарювання. Пов'язаними особами є юридичні та/або фізичні особи, які спільно або узгоджено здійснюють господарську діяльність, у тому числі спільно або узгоджено чинять вплив на господарську діяльність суб'єкта господарювання. Зокрема, пов'язаними фізичними особами вважаються такі, які є подружжям, батьками та дітьми, братами та (або) сестрами.

Закон України «Про оборону України» встановлює засади оборони України, а також повноваження органів державної влади, основні функції та завдання органів військового управління, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування, обов'язки підприємств, установ, організацій, посадових осіб, права та обов'язки громадян України у сфері оборони.

Статтею 1 даного Закону встановлено, що збройна агресія - застосування іншою державою або групою держав збройної сили проти України. Збройною агресією проти України вважається будь-яка з таких дій:

- вторгнення або напад збройних сил іншої держави або групи держав на територію України, а також окупація або анексія частини території України;

- блокада портів, узбережжя або повітряного простору, порушення комунікацій України збройними силами іншої держави або групи держав;

- напад збройних сил іншої держави або групи держав на військові сухопутні, морські чи повітряні сили або цивільні морські чи повітряні флоти України;

- засилання іншою державою або від її імені озброєних груп регулярних або нерегулярних сил, що вчиняють акти застосування збройної сили проти України, які мають настільки серйозний характер, що це рівнозначно переліченим в абзацах п'ятому - сьомому цієї статті діям, у тому числі значна участь третьої держави у таких діях;

- дії іншої держави (держав), яка дозволяє, щоб її територія, яку вона надала в розпорядження третьої держави, використовувалася цією третьою державою (державами) для вчинення дій, зазначених в абзацах п'ятому - восьмому цієї статті;

- застосування підрозділів збройних сил іншої держави або групи держав, які перебувають на території України відповідно до укладених з Україною міжнародних договорів, проти третьої держави або групи держав, інше порушення умов, передбачених такими договорами, або продовження перебування цих підрозділів на території України після припинення дії зазначених договорів.

21.04.2015 Верховною радою України прийнято постанову № 337-VІІІ «Про заяву Верховної ради України «Про відсіч збройній агресії Російської Федерації та подолання її наслідків».

Згідно абзацу 1 постанови збройна агресія Російської Федерації проти України розпочалася 20 лютого 2014 року, коли були зафіксовані перші випадки порушення Збройними Силами Російської Федерації всупереч міжнародно-правовим зобов’язанням Російської Федерації порядку перетину державного кордону України в районі Керченської протоки та використання нею своїх військових формувань, дислокованих у Криму відповідно до Угоди між Україною і Російською Федерацією про статус та умови перебування Чорноморського флоту Російської Федерації на території України від 28 травня 1997 року, для блокування українських військових частин. На початковій стадії агресії особовий склад окремих російських збройних формувань не мав розпізнавальних знаків.

З аналізу вищевикладеного вбачається, що Російська Федерація є державою, що здійснює збройну агресію проти України у значенні, наведеному у статті 1 Закону Україні «Про оборону України».

На вказаний вище лист-запит відповідачем від позивача отримала відповідь № 16-1/2-463 від 08.07.2015, до якої було додано: довідку щодо структури власності ПАТ «АК промислово-інвестиційний банк» та власників з істотною участю в ньому станом на 30.06.2015; схематичне зображення структури власності Банку станом на 30.06.2015.

Відповідно до довідки щодо структури власності Банку та власників з істотною участю в ньому, станом на 30.06.2015: прямим власником Банку з часткою у статутному капіталі банку 99,0854 відсотків є Державна корпорація «Банк розвитку та зовнішньоекономічної діяльності» (Внєшекономбанк), РФ.

З наданих позивачем документів вбачається, що особа Російської Федерації - держави, що здійснює збройну агресію проти України у значенні, наведеному у статті 1 Закону Україні «Про оборону України», а саме: Державна корпорація «Банк розвитку та зовнішньоекономічної діяльності» (Внєшекономбанк), РФ, здійснює контроль (вирішальний вплив) на діяльність позивача шляхом прямого володіння часткою у розмірі більше 50 відсотків у його статутному капіталі.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідачем правомірно було прийняте рішення №1090 від 24 липня 2015.

Крім того, п. 9 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» підставою для прийняття рішення про анулювання ліцензії є, у тому числі, акт про документальне підтвердження встановлення факту контролю (вирішального впливу) за діяльністю ліцензіата осіб інших держав, що здійснюють збройну агресію проти України у значенні, наведеному у статті 1 Закону України «Про оборону України», та (або) дії яких створюють умови для виникнення воєнного конфлікту, застосування воєнної сили проти України.

Суд вважає за необхідне зазначити, що оскільки рішенням відповідача від 24 липня 2015 року №1087 було встановлено факт контролю (вирішального впливу) за діяльністю позивача осіб іншої держави, а саме Російської Федерації, що здійснює збройну агресію проти України у значенні, наведеному у статті 1 Закону України «Про оборону України», то доводи позивача з проводу неправомірності оскаржуваного рішення щодо анулювання ліцензії на провадження професійної діяльності на ринку (яке є наслідок рішення №1087), є безпідставними та відхиляються судом.

Суд вважає необґрунтованими посилання позивача на те, що у діючих умовах ліцензування професійної діяльності на фондовому ринку, відсутня заборона на здійснення відповідної професійної діяльності особі, в зв’язку з встановленням факту контролю (вирішального впливу) за її діяльністю осіб інших держав, що здійснюють збройну агресію проти України, оскільки таке право надано Законом України «Про ліцензування видів господарської діяльності», що має вищу юридичну силу ніж дані Ліцензійні умови, а тому останні підлягають застосуванню в частині, що не суперечить цьому Закону.

Враховуючи вищевикладене, оскільки судом встановлено, що відповідач приймаючи оскаржуване рішення, діяв в межах свої повноважень та у спосіб встановлений законом, то позовні вимоги є необґрунтованими.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України.

У відповідності до положень частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та відповідно такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись положеннями статей 2, 7, 69-71, 160-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» - відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленим статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 КАС України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Р.О. Арсірій