Справа № 813/8192/14
Суддя: Білуга С.В.
Дата ухвалення: 2016-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2016 року м. Київ К/800/35279/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого Білуги С.В.

суддів Заїки М.М.

Швеця В.В.

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Львівської митниці Державної фіскальної служби України на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 16 березня 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 08 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Львівської митниці Міндоходів про визнання протиправними і скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

встановила:

У грудні 2014 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до Львівської митниці Міндоходів, в якому просив визнати протиправним та скасувати накази Львівської митниці Міндоходів від 08.10.2014 №1148-о «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», від 12.11.2014 №1225-о «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності заступника начальника відділу митного оформлення №1 митного поста «Львів-аеропорт» ОСОБА_2 та від 21.11.2014 за №1231-о «Про звільнення ОСОБА_2.»; поновити його на посаді заступника начальника відділу митного оформлення №1 митного поста «Львів-аеропорт» та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 16 березня 2015 року адміністративний позов в частині визнання протиправним та скасування наказу від 08.10.2014 №1148-о «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» залишено без розгляду.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 16 березня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 08 липня 2015 року, позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено. Визнано протиправними та скасовано накази Львівської митниці Міндоходів від 12.11.2014 №1225-о «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності заступника начальника відділу митного оформлення №1 митного поста «Львів-аеропорт» ОСОБА_2 та від 21.11.2014 за №1231-о. Поновлено ОСОБА_2 на посаді заступника начальника відділу митного оформлення №1 митного поста «Львів-аеропорт» Львівської митниці Міндоходів з 22.11.2014. Стягнуто з Львівської митниці Міндоходів на користь позивача 18893,16 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за виключенням податків і зборів.

У касаційній скарзі Львівська митниця Державної фіскальної служби України, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 16 березня 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 08 липня 2015 року та ухвалити нове рішення яким відмовити у задоволенні позову.

Перевіривши доводи касаційної скарги, рішення судів першої та апеляційної інстанцій щодо правильності застосування ними норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_2 працював у Львівській митниці Міндоходів на посаді заступника начальника відділу митного оформлення №1 митного поста «Львів-аеропорт».

Наказом Львівської митниці Міндоходів від 12.11.2014 за №1225-о «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» до позивача було застосовано захід дисциплінарного стягнення у вигляді догани, передбачений пунктом 1 частини 1 статті 147 Кодексу законів про працю України.

Наказом Львівської митниці Міндоходів від 21.11.2014 за №1231-о «Про звільнення ОСОБА_2.» позивача звільнено із займаної посади заступника начальника відділу митного оформлення №1 митного поста «Львів-аеропорт» Львівської митниці Міндоходів відповідно до пункту 3 статті 40 Кодексу законів про працю України.

Приймаючи рішення про задоволення позову суди попередніх інстанцій виходили з того, підстав для застосування до позивача дисциплінарних стягнень не було, а тому звільнення відбулось всупереч вимогам чинного законодавства.

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій з огляду на наступне.

Наказом Львівської митниці Міндоходів від 12.11.2014 за №1225-о «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» заступнику начальника відділу митного оформлення №1 митного поста «Львів-аеропорт» Львівської митниці Міндоходів ОСОБА_2 в перший день після закінчення його щорічної відпустки та виходу на роботу оголошено догану та позбавлено надбавки «за високі досягнення в праці або за виконання особливо важливої роботи» за результатами роботи у листопаді поточного року.

Підставою для винесення зазначеного наказу стало неналежне виконання службових обов'язків ОСОБА_2, оскільки ним, як заступником начальника відділу митного оформлення №1 митного поста «Львів-аеропорт» 09.09.2014 було надано дозвіл на проведення ОСОБА_3 огляду багажу громадянина США ОСОБА_4, з порушенням Правил застосування спрощеного порядку здійснення митного контролю предметів, що переміщуються громадянами, які прямують авіаційним транспортом в частині обов'язкового його проведення в спеціально відведених для цього приміщеннях митного органу та не здійснена перевірка відомостей, внесених до акта про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу, про що зазначено в довідці про результати службової перевірки від 31 жовтня 2014 року.

Згідно з частинами 1, 2, 3 статті 318 Митного кодексу України митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України. Митний контроль здійснюється виключно органами доходів і зборів відповідно до цього Кодексу та інших законів України. Митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Статтею 4 Митного кодексу України визначено, що митні формальності - сукупність дій, що підлягають виконанню відповідними особами і органами доходів і зборів з метою дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 336 Митного кодексу України, митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами органів доходів і зборів шляхом митного огляду (огляду та переогляду товарів, транспортних засобів комерційного призначення, огляду та переогляду ручної поклажі та багажу, особистого огляду громадян).

Згідно пунктів 8,9,10 статті 338 Митного кодексу України за результатами митного огляду (переогляду) складається акт огляду (переогляду) у двох примірниках, в якому зазначаються відомості про: 1) посадових осіб органу доходів і зборів, які здійснювали огляд (переогляд), та осіб, які були присутні під час його проведення; 2) підстави проведення огляду (переогляду) за відсутності особи, яка переміщує товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України чи зберігає товари під митним контролем; 3) обсяг здійснення огляду (переогляду) та результати його проведення;4) інші відомості, що стосуються товарів, транспортних засобів комерційного призначення, огляд (переогляд) яких проводився. Акт огляду (переогляду) засвідчується відбитком особистої номерної печатки посадової особи органу доходів і зборів, яка проводила огляд (переогляд). Один примірник акта передається (надсилається) особі, яка переміщує товари через митний кордон України чи зберігає товари під митним контролем.

Пунктом 1.11 Правил застосування спрощеного порядку здійснення митного контролю предметів, що переміщуються громадянами, які прямують авіаційним транспортом, затверджених наказом Державної митної служби України від 18 лютого 2006 року №137, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 1 березня 2006 року за №217/12091, у разі виявлення факту порушення громадянином митних правил посадова особа митного органу вживає заходів, передбачених законодавством України.

Тобто питання прийняття рішення про здійснення митного контролю шляхом митного огляду та відображення відомостей в акті огляду (переогляду) віднесено до повноважень державного інспектора відділу, що в свою чергу було безпосередньо здійснено старшим державним інспектором відділу митного оформлення №1 митного поста «Львів-аеропорт» Львівської митниці Міндоходів ОСОБА_3, а не позивачем.

Крім того, у вину позивачу відповідачем ставиться те, що ним було порушено п.2.1 та п.2.10 Посадової інструкції заступника начальника відділу митного оформлення №1 митного поста «Львів-аеропорт» Львівської митниці Міндоходів.

Відповідно до п.2.1 Посадової інструкції заступника начальника відділу митного оформлення №1 митного поста «Львів-аеропорт» Львівської митниці Міндоходів, заступник начальника здійснює загальне керівництво за роботою відділу, забезпечує виконання поставлених перед відділом завдань, за визначенням керівництва виконує обов'язки начальника відділу в разі його відсутності та бере участь у проведенні митних формальностей з додержанням установленого порядку при переміщенні через митний кордон України товарів та авіатранспортних засобів. За результатами проведеного митного оформлення проставляє на документах відбитки особистих митних забезпечень у випадках та в порядку, передбачених чинним законодавством.

Пунктом 2.10 вказаної Інструкції, приймає участь у заходах щодо підвищення професійного рівня працівників відділу (професійне навчання працівників без відриву від роботи).

Враховуючи викладене колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції щодо неправомірності прийняття відповідачем наказу №1225-о від 12.11.2014 про оголошення догани ОСОБА_2, оскільки відсутні докази недотримання позивачем посадових обов'язків та чинного законодавства при проведенні митного огляду, та не встановлений причинно-наслідкововий зв'язок із зазначеними порушеннями.

Щодо позовних вимог в частині скасування наказу відповідача №1231-о від 21.11.2014 колегія суддів також погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про його неправомірність, з огляду на наступне.

Наказом Львівської митниці Міндоходів від 21.11.2014 за №1231-о «Про звільнення ОСОБА_2.» позивача звільнено із займаної посади заступника начальника відділу митного оформлення №1 митного поста «Львів-аеропорт» Львівської митниці Міндоходів відповідно до пункту 3 статті 40 Кодексу законів про працю України .

Підставою для винесення зазначеного наказу було систематичне невиконання заступником начальника відділу митного оформлення №1 митного поста «Львів-аеропорт» службових обов'язків, а саме, порушення ним 22.09.2014 вимог п.4.4 Порядку створення зон митного контролю, п.4 Технологічної схеми пропуску через державний кордон осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна в міжнародному пункті пропуску для повітряного сполучення «Львів» та порушення, за які застосовано до позивача дисциплінарні стягнення наказами Львівської митниці Міндоходів від 08.10.2014 за №1148-о та від 12.11.2014 за №1225-о, про що зазначено в довідці про результати службової перевірки від 07 листопада 2014 року.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Так судами попередніх інстанцій встановлено, що зі змісту оскаржуваного наказу №1231-0 від 21.11.2014 та довідки про результати службової перевірки від 07.11.2014 позивач, прибувши 22.09.2014 в неробочий час на митний пост порушив вимоги п.4.4 Порядку створення зон митного контролю, п.4 Технологічної схеми пропуску через державний кордон осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна в міжнародному пункті пропуску для повітряного сполучення «Львів» в частині дотримання співробітниками контролюючих служб встановлених заборон перебування у межах митного контролю пунктів пропуску, чим порушив трудову дисципліну.

Пунктом 4.4 Порядку створення зон митного контролю, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 22.05.2012 за №583, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01 червня 2012 року за №879/21191 посадові особи, яким надається доступ у зону митного контролю, можуть перебувати в ній тільки в межах, необхідних для виконання своїх прямих службових обов'язків. Такі посадові особи не повинні мати при собі товарів, вивезення або ввезення яких на митну територію України заборонено чи обмежено законодавством України.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 Технологічної схеми пропуску через державний кордон осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого мана в міжнародному пункті пропуску для повітряного сполучення «Львів», затвердженої наказом Львівського прикордонного загону, Львівською митницею від 24.10.2008 за №1245/525 технологічна схема пропуску осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна, що прямують через державний кордон України в міжнародному пункті пропуску для повітряного сполучення "Львів" визначає послідовність дій посадових осіб Держприкордонслужби та Держмитслужби під час здійснення прикордонного, митного контролю та всіх інших видів контролю, орієнтована на створення сприятливих умов для прискорення пасажиропотоку, потоку транспортних засобів, дотримання вимог чинного законодавства України посадовими особами контрольних служб та громадянами, що прямують через державний кордон України.

Згідно абзацу 2 пункту 4 вказаної Технологічної схеми, допуск в пункт пропуску здійснюється співробітників контрольних служб для виконання службових обов'язків та обслуговуючого персоналу пасажирів, повітряного судна, в тому числі працівників магазину безмитної торгівлі - за службовими посвідченнями, спецперепусткою виданою службою авіаційної безпеки аеропорту та відповідно графіків підписаних керівниками відповідних структурних підрозділів.

При цьому, як встановлено судами та вбачається з довідки про результати службової перевірки позивач перебував у межах митного контролю пункту пропуску з метою передачі, необхідного для роботи зміни митного поста мережевого кабелю, який знаходився в його сейфі. Тобто в таких діях позивача протиправності не вбачається.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 148 Кодексу законів про працю України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Згідно статті 149 Кодексу законів про працю до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Пунктом 3 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Такими, що системно порушують трудову дисципліну визнаються працівники, які мали дисциплінарне стягнення чи громадське стягнення за порушення трудової дисципліни і порушили її знову протягом року з дня застосування стягнення за перше порушення.

Виходячи з цього, при звільненні працівника з підстав, передбачених даною нормою закону, організація повинна навести конкретні факти допущеного ним невиконання обов'язків, зазначити, коли саме вони мали місце, які проступки вчинив працівник після застосування до нього стягнення та коли.

Таким чином законодавством передбачено, що підставою звільнення може бути лише безпосереднє порушення трудової дисципліни чи невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором, або правилами внутрішнього трудового розпорядку, за наявності застосованого й такого, що не втратив юридичної сили за давністю або не знятого заходу дисциплінарного чи громадського стягнення, а не фактична наявність сукупності застосованих заходів дисциплінарного стягнення.

З огляду на викладене, суди попередніх інстанцій дійшли вірних висновків, що наказ Львівської митниці Міндоходів від 12.11.2014 №1225-о про накладення догани на ОСОБА_2 є необґрунтованим та неправомірним, та відповідно звільнення позивача за систематичне порушення згідно пункту 3 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України є передчасним та суперечить зазначеній нормі Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 235 Кодексу законі про працю України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

На підставі викладеного суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку щодо стягнення з відповідача на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Враховуючи зазначене, доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального чи процесуального права, що призвело або могло б призвести до невірного вирішення спору, а тому оскаржувані судові рішення є законними та обґрунтованими і підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу Львівської митниці Державної фіскальної служби України залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 16 березня 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 08 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Львівської митниці Міндоходів про визнання протиправними і скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.В. Білуга

Судді М.М. Заїка

В.В. Швець