Справа № 814/2920/15
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2016-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2016 р.м.ОдесаСправа № 814/2920/15

Категорія: 11.5 Головуючий в 1 інстанції: Лебедєва Г. В.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Коваля М.П.,

суддів - Домусчі С.Д.,

- Кравець О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2015 року по справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства по газифікації та газопостачанню «Миколаївгаз» до Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції про визнання дій неправомірними, скасування постанови від 30.06.2015 року, -

В С Т А Н О В И В:

До Миколаївського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Публічного акціонерного товариства по газифікації та газопостачанню «Миколаївгаз» до Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції про визнання дій заступника начальника Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції Терещенко А.О., які виявились у винесені постанови про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 21267,87 грн. неправомірними, скасування постанови від 30.06.2015 року про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 21267,87 грн. з виконання ВК № 21-4186/10/1470 від 26.05.2015 року виданого Миколаївським окружним адміністративним судом.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2015 року вказаний позов задоволено частково. Скасовано постанову від 30.06.2015 року про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 21267,87 грн. з виконання ВК № 21-4186/10/1470 від 26.05.2015 року виданого Миколаївським окружним адміністративним судом. В іншій частині адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, наголошуючи, зокрема, на порушенні судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного її вирішення.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 09.12.2010 року було відмовлено в задоволенні позову Миколаївського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до ПАТ по газифікації та газопостачанню «Миколаївгаз» про стягнення адміністративно - господарських санкцій та пені у розмірі 212678,72 грн.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 02.08.2013 року постанову суду першої інстанції скасовано та прийнято нову постанову про задоволення позову. Стягнуто з ПАТ по газифікації та газопостачанню «Миколаївгаз» на користь Відділення Фонду кошти: 208426,68 грн. - адміністративно-господарські санкції, 4252,04 грн. - пеня, а всього - 212678,72 грн.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 29.04.2015 року постанова Одеського апеляційного адміністративного суду від 02.08.2013 року залишена без змін.

26.05.2015 року на підставі заяви позивача у вказаній справі № 2а-4186/10/1470 Миколаївським окружним адміністративним судом було видано виконавчий лист.

Постановою відповідача від 16.06.2015 року відкрито виконавче провадження (ВП 47856401) з виконання зазначеного виконавчого листа № 2а-4186/10/1470.

Копія цієї постанови отримана позивачем 23.06.2015 року.

23.06.2015 року позивач звернувся до Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції із заявою про відкладення провадження виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа № 2а-4186/10/1470 у зв'язку з тим, що постанова від 16.06.2015 року про відкриття виконавчого провадження надійшла на його адресу лише 23.06.2015 року.

24.06.2015 року відповідачем винесено постанову про відкладення провадження виконавчих дій до 30.06.2015 року.

30.06.2015 року відповідачем прийнято постанову про стягнення з ПАТ по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз» виконавчого збору у розмірі 21267,87 грн. за ВП № 47856401.

Не погоджуючись із вказаною постановою позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції, врахувавши несвоєчасність отримання позивачем постанови про відкриття виконавчого провадження, в рамках якого прийнята оскаржуваного постанова про стягнення виконавчого збору, відсутність доказів отримання позивачем постанови про відкладення виконавчих дій, а також з огляду на те, що фактично примусове виконання судового рішення не відбулось та постановою від 27.07.2015 року державним виконавцем було повернуто стягувачу виконавчий документ № 2а-4186/10/1470 на підставі його заяви з причин пропуску строку пред'явлення виконавчого листа до виконання, дійшов висновку, що у відповідача не було підстав для прийняття оскаржуваної постанови про стягнення з позивача виконавчого збору в рамках виконання виконавчого документу № 2а-4186/10/1470.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на викладене.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до абзацу другого частини другої статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» у постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Згідно ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Статтею 28 зазначеного Закону встановлено, що у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Таким чином, для вирішення питання щодо наявності підстав для стягнення виконавчого збору, необхідною умовою є невиконання боржником виконавчого документу у встановлений державним виконавцем строк для добровільного його виконання.

При цьому, важливим є встановлення факту обізнаності боржника про відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом та про встановлення строку для його добровільного виконання, а також об'єктивна можливість боржника виконати вимоги державного виконавця щодо добровільного виконання виконавчого документу у встановлений строк, тобто встановлення факту вчасного (до спливу встановленого в постанові строку для добровільного виконання) отримання боржником постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, в якій встановлюється строк для її добровільного виконання.

Зазначений висновок суду апеляційної інстанції узгоджується з п. 20 постанови Пленуму Верховного суду України від 26.12.2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів та посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», відповідно до якого суд може визнати стягнення виконавчого збору необґрунтованим, якщо встановлений державним виконавцем строк для добровільного виконання рішення не узгоджувався зі строками, встановленими в ч. 2 ст. 24 Закону № 606-XIV (606-14), і був нереальним.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду, постанова відповідача від 16.06.2015 року про відкриття виконавчого провадження (ВП 47856401) з виконання виконавчого листа № 2а-4186/10/1470, виданого 26.05.2015 року Миколаївським окружним адміністративним судом, в якій було встановлено строк для добровільного виконання рішення до 23.06.2015 року, була отримана позивачем 23.06.2015 року, у зв'язку із чим, позивач звернувся до Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції із заявою про відкладення провадження виконавчих дій.

24.06.2015 року відповідачем було винесено постанову про відкладення провадження виконавчих дій до 30.06.2015 року, проте вже 30.06.2015 року останнім було прийнято постанову про стягнення з позивача виконавчого збору у розмірі 21267,87 грн. за ВП №47856401, тобто до закінчення строку, визначеного наведеною постановою про відкладення виконавчих дій.

Більш того, відповідачем, як під час розгляду справи в суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду, не було надано доказів доведення до відома позивача про винесення 24.06.2015 року постанови про відкладення провадження виконавчих дій до 30.06.2015 року

Також, як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду, фактичного примусового виконання судового рішення не відбулось з огляду на те, що постановою від 27.07.2015 року державним виконавцем було повернуто стягувачу виконавчий документ № 2а-4186/10/1470, виданий 26.05.2015 року Миколаївським окружним адміністративним судом, у зв'язку із заявою Фонду соціального захисту інвалідів про повернення виконавчого листа з причин пропуску строку пред'явлення його до виконання.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 10.07.2015 року ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду було виправлено помилку у виконавчому листі, виданому Миколаївським окружним адміністративним судом 26.05.2015 року у справі № 2а-4186/10/1470 шляхом виключення з його тексту посилання на ухвалу Вищого адміністративного суду України від 29.04.2015 року та змінено дату набрання законної сили постанови на 02.08.2013 року.

За встановлених у справі обставин щодо: несвоєчасності отримання позивачем постанови про відкриття виконавчого провадження, в рамках якого прийнята оскаржуваного постанова про стягнення виконавчого збору; відсутності доказів отримання позивачем постанови про відкладення виконавчих дій; відсутності фактичного примусового виконання судового рішення № 2а-4186/10/1470 та повернення державним виконавцем, постановою від 27.07.2015 року, стягувачу виконавчого документу № 2а-4186/10/1470 на підставі його заяви з причин пропуску строку пред'явлення виконавчого листа до виконання; колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у відповідача не було підстав для прийняття оскаржуваної постанови про стягнення з позивача виконавчого збору в рамках виконання виконавчого документу № 2а-4186/10/1470.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

З огляду на викладене, оскільки доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, відповідно до ст. 200 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 158, 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2015 року - залишити без задоволення.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2015 року по справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства по газифікації та газопостачанню «Миколаївгаз» до Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції про визнання дій неправомірними, скасування постанови від 30.06.2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через 5 днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів після набрання законної сили безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: М.П. Коваль

Суддя: С.Д. Домусчі

Суддя: О.О. Кравець