Справа № 815/146/13
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2016-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" лютого 2016 р. м. Київ К/800/40468/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Рибченка А.О.

суддів: Карася О.В.

Олендера І.Я.

за участю секретаря судового засідання: Міщенко Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області

на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 20 березня 2013 року

та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 27 травня 2013 року

у справі № 816/635/13-а

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Івва-Бюг»

до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області

про визнання дій протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Івва-Бюг» (далі - ТОВ «Івва-Бюг»; позивач) звернулось до суду з позовом до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області (далі - Кременчуцька ОДПІ ГУ Міндоходів у Полтавській області; відповідач), в якому просило визнати протиправними дії відповідача щодо неповідомлення позивача про місце і час проведення розгляду його заперечень на акт перевірки № 58/22.2-11/25154721 від 08 січня 2013 року, ненаправлення на його адресу (невручення представнику товариства) повідомлення про місце і час проведення розгляду вказаних заперечень, непроведення розгляду заперечень протягом п'яти робочих днів, що настають за днем їх отримання, ненадання ТОВ «Івва-Бюг» відповіді на заперечення в порядку статті 58 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - ПК України), а також визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № /157 від 28 січня 2013 року.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 20 березня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 27 травня 2013 року, позовні вимоги задоволено частково. Оскаржуваний акт індивідуальної дії визнано протиправним та скасовано. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ТОВ «Івва-Бюг» частину витрат із сплати судового збору в розмірі 2 294,0 грн.

Не погоджуючись з прийнятими судовими рішеннями у справі, відповідач оскаржив їх в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України.

В поданій касаційній скарзі Кременчуцька ОДПІ ГУ Міндоходів у Полтавській області, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального та матеріального права, просить скасувати постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 20 березня 2013 року, ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 27 травня 2013 року в частині задоволення позовних вимог та прийняти в цій частині нове рішення про повну відмову в позові.

В запереченні на касаційну скаргу позивач просить залишити її без задоволення, а постановлені у справі судові рішення - без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи в межах доводів касаційної скарги відповідно до статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що відповідачем проведено планову виїзну документальну перевірку ТОВ «Івва-Бюг» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 жовтня 2010 року по 30 вересня 2012 року, за результатами якої складено акт № 58/22.2-11/25154721 від 08 січня 2013 року.

На підставі зазначеного акту перевірки контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № /157 від 28 січня 2013 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 640 973,00 грн. (575 403,00 грн. - основний платіж, 65 570,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції).

Перевіркою встановлено порушення товариством підпункту 1.22.1 пункту 1.22 статті 1, підпункту 4.1.6 пункту 4.1 статті 4 Закону України від 28 грудня 1994 року № 334/94-ВР «Про оподаткування прибутку підприємств» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 334/94-ВР), підпунктів 14.1.11, 14.1.257 пункту 14.1 статті 14, підпункту 135.5.4 пункту 135.5 статті 135 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - ПК України) з огляду на невключення до складу доходів, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, кредиторської заборгованості за контрактом № 0000160 від 04 вересня 2008 року, укладеним з фірмою MIS Automobile (Німеччина), в розмірі 356 265,00 грн., щодо якої минув строк позовної давності, а також безпідставне невіднесення до валового доходу (до другого кварталу 2011 року) та доходів, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, (з другого кварталу 2011 року) безповоротної фінансової допомоги, якою за доводами відповідача є отримані від Товариства з обмеженою відповідальністю «НПК «Ресурспром», Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрорегіон Трейд-7», Приватного підприємства «Колос Кіровоградщини-2009», Товариства з обмеженою відповідальністю «Н.Т.К. Октан», Приватного підприємства «Ескорт», Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровський завод промислової оснастки», Товариства з обмеженою відповідальністю «НВП Металелектромаш», Приватного підприємства «Слон», Товариства з обмеженою відповідальністю «Пром Альянс ЛТД», Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгсервис ЛТД» кошти за поставлені ним диски коліс з огляду на непідтвердження реального характеру проведених поставок транспортною документацією та відсутність у покупців необхідних умов для ведення господарської діяльності.

Визнаючи протиправним та скасовуючи спірне податкове повідомлення-рішення, суди попередніх інстанцій виходили з наступних мотивів, з якими погоджується суд касаційної інстанції.

Підпунктом 135.5.4 пункту 135.5 статті 135 ПК України передбачено, що доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються, зокрема, з інших доходів, які включають вартість товарів, робіт, послуг, безоплатно отриманих платником податку у звітному періоді, визначена на рівні не нижче звичайної ціни, суми безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному податковому періоді, безнадійної кредиторської заборгованості, крім випадків, коли операції з надання/отримання безповоротної фінансової допомоги проводяться між платником податку та його відокремленими підрозділами, які не мають статусу юридичної особи.

При цьому відповідно до підпункту 14.1.11 пункту 14.1 статті 14 ПК України безнадійною є, зокрема, заборгованість за зобов'язаннями, щодо яких минув строк позовної давності.

За правилами статті 257 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

В той же час, відповідно до частини 1 статті 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Враховуючи наведені законодавчі положення та подані товариством додаткові угоди, укладені між ним та фірмою MIS Automobile (Німеччина), якими дію контракту № 0000160 від 04 вересня 2008 року в частині оплати продовжено до 31 грудня 2013 року, судові інстанції дійшли правильного висновку про відсутність у даній ситуації підстав вважати строк позовної давності за розглядуваною заборгованістю таким, що сплинув у четвертому кварталі 2011 року.

Вирішуючи питання про правомірність формування товариством даних податкового обліку при реалізації дисків коліс, суди першої та апеляційної інстанцій обґрунтовано виходили з того, що визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Зокрема, згідно із статтею 1 Закону України від 16 липня 1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон № 996-XIV) первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Закону № 334/94-ВР та ПК України.

Тобто, правоутворюючим фактом, з яким податкове законодавство пов'язує виникнення в платника права на формування даних податкового обліку, є фактичне здійснення операцій з реалізації товарів (робіт, послуг).

У справі, що переглядається, судами з'ясовано, що реальний характер господарських операцій з реалізації позивачем дисків коліс ТОВ «НПК «Ресурспром», ТОВ «Агрорегіон Трейд-7», ПП «Колос Кіровоградщини-2009», ТОВ «Н.Т.К. Октан», ПП «Ескорт», ТОВ «Дніпропетровський завод промислової оснастки», ТОВ «НВП Металелектромаш», ПП «Слон», ТОВ «Пром Альянс ЛТД», ТОВ «Торгсервіс ЛТД» підтверджується належним чином оформленими видатковими та податковими накладними, платіжними дорученнями, довіреностями на отримання товарно-матеріальних цінностей, оборотно-сальдовими відомостями, бухгалтерськими проводками.

При цьому, як встановлено судами попередніх інстанцій, транспортування товару здійснювалось власними силами та за рахунок покупців, що обумовлює об'єктивну відсутність у ТОВ «Івва-Бюг» транспортної документації.

З огляду на викладене, слід визнати правильними доводи судових інстанцій про необґрунтованість твердження контролюючого органу про необхідність збільшення товариством у спірному випадку валового доходу на підставі підпункту 4.1.6 пункту 4.1 статті 4 Закону № 334/94-ВР та доходів, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, на підставі підпункту 135.5.4 пункту 135.5 статті 135 ПК України.

За наведених обставин, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 20 березня 2013 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 27 травня 2013 року такими, що прийняті з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а тому суд касаційної інстанції не знаходить підстав, які могли б призвести до їх зміни чи скасування.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області залишити без задоволення, а постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 20 березня 2013 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 27 травня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав і в порядку, встановленими главою 3 розділу IV Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Рибченко А.О.

Судді Карась О.В.

Олендер І.Я.