Справа № 2а-558/2010
Суддя: Логвінова О. В.
Дата ухвалення: 2010-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №2а-558/2010
Провадження № 558/2010
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.04.2010 року Київський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого - судді Логвінової О.В.

при секретарі - Отюговій О.І.

за участю адвоката - представника позивача ОСОБА_1,

позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в зал і суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 Пенсійного фонду України Київського району м. Полтави про перерахунок та нарахування пенсії по інвалідності, що настала із-за каліцтва внаслідок Чорнобильської катастрофи, в зв»язку зі зміною розміру мінімальної пенсії за віком.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в Київському районі, в якому просив: - визнати протиправною відмову відповідача в здійсненні перерахунку та виплаті пенсії, та - зобов»язати відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача відповідно до ч.4 ст. 54. ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та ст. 28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» по третій групі інвалідності в розмірі 6 мінімальних пенсії за віком, з 01.01.2004 року по 17.03.2005 року, та по другій групі інвалідності в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, що на даний час становить 4524 грн. за період із 17.03.2005 року по 13.09.2007 року і із 01.01.2009 року, та провести виплату нарахованих сум, - зобов»язати відповідача здійснити перерахунок додаткової пенсії позивача відповідно до ст. 5, ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та ст. 28 Закону України «Про загал ьнообов»язкове державне пенсійне страхування» із 01.01.2004 року по 17.03.2005 року, як інваліду третьої групи у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком, та як інваліду другої групи в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком з 17.03.2005 року по 13.09.2007 року і із 01.01.2009 року, що на даний час становить 426,50 грн. та провести виплату нарахованих сум.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він е учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській ЛІС 1 категорії, інвалідом 2 групи із 17.03.2005 року, інвалідом 3 групи із 1992 року, захворювання якого пов»язане з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Позивач 03.12.2009 року звернувся до відповідача з письмовою заявою про перерахунок пенсії відповідно до ст.. 50, ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та виплату недоплачених пенсійних виплат, починаючи із 01.01.2004 року, проте в перерахунку 04.12.2009 року йому було відмовлено.

Позивач та його представник у судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримали / повному обсязі.

У судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримав у повному розмірі, пославшись на викладені в позовній заяві обставини, просив позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надав суду письмові заперечення, просив відмовити в задоволенні позовної заяви.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до правових позицій, висловлених Європейським Судом з прав людини у рішенні від 08.1 1.2005 року, що набрало законної сили 08.02.2006 року, у справі Качко прози України, де вказується, що реалізація особою права, що пов»язане з отриманням бюджетних

коштів, яка базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлено у залежність від бюджетних асигнувань, та у випадках, коли набуттям чинності певним законом , його нормами призупиняється дія положень закону, що був прийнятий раніше, до спірних правовідносин, застосується закон, що діяв на момент виникнення у особи відповідного права.

Зі ст. ст. 50 та ч. 4 ст. 54 Закону України «Простатус та соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи» випливає, що під час визначення розміру пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровлю, за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком зазначається лише за правилами, передбаченими ч.І ст. 28 Закону України « Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», де зазначено, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25. а у жінок - 20 років страхового стажу, встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Іншого нормативно-правового акту .який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір немає.

Суд не бере до уваги положення ч.З ст. 28 вищезазначеного закону, де зазначено, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 ч.І цієї статті, застосовується виключено для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим законом, оскільки наявність такої норми за відсутності іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та право на отримання пенсії і щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровлю, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено ст. ст. 50 та 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи» .

Таким чином, при розрахунку державної та додаткової пенсії, передбачених ст. 50 та 54 Закону № 796-Х1 І, застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлений у законі про Державний бюджет України на відповідний рік, виходячи з якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Як вбачається з матеріалів справи, розрахунок пенсії позивачу ОСОБА_4 Пенсійного Фонду України в Київському районі м. Полтави провело, виходячи з розміру, встановленого

Постановою Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення

громадян» № 654 від 16.07.2008 року.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовлязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями ч.4 ст. 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акту Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовлязковість яких видана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд приходить до висновку, що при визначенні розміру пенсії позивачеві застосуванню підлягають ч.І ст. 50 та ч.4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не Постанова КМУ від 03.01.2002 року № 1 № « Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету».

Судом встановлено, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській А ЕС 1 категорії та інвалідом 2 групи захворювання, повлязаного з виконанням робіт і з ліквідацією наслідків аварії Чорнобильської катастрофи із 17.03.2005 року, а із 1992 року був відповідно інвалідом 3 групи.

Згідно до ч.І ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин та також у старості та в інших випадках передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоровля, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання та

трудової діяльності на них. соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі № 796-Х11.

Статтею 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», № 796-Х11 передбачено, що пенсії особам, віднесених до категорії 1,2,3,4 встановлюються у вигляді:

А) державної пенсії;

Б) додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровлю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно ст.. 17 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», який набув чинності з 01.11.2006 року ст. 67 вказаного Закону доповнена такими гарантіями: « у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного Законом, підвищується розмір пенсії, визначений визначений відповідно до ст.. 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровлю, особам, віднесеним до категорії 1,2,3,4.

Перерахунок пенсії повинен здійснюватися з дня встановлення нового розміру прожиткового міні му му.

Згідно з ч.4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції закону України від 06.06.1996 року № 203/1996- ВР у всіх випадках розмір пенсії для інвалідів 3 групи , щодо яких встановлено звлязок з Чорнобильською катастрофою не може бути нижчим 6 мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до ч.І ст. 50 зазначеного Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції Закону України від 06.06.96р. № 230/96-ВР особам, віднесеним до категорії 1, які є інвалідами 3 групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров» ю у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до п. 2 Постанови Верховної Ради «Про сучасний стан пенсійного забезпечення та впровадження пенсійного страхування в Україні» Верховна Рада постановила: «вважати неприпустимими і такими, що суперечать Конституції України не виконання законів у сфері пенсійного забезпечення та будь-які спроби звузити обсяг чи зміст прав пенсіонерів, які встановлені законодавчими актами».

Частиною 3 ст. 22 Конституції України встановлено, що прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів не допускає звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод.

Таким чином, право на отримання пенсії в розмірі не менше ніж 6 мінімальних пенсій за віком, передбачених ст.. 54 Закону №796-ХІ1. у позивача на час його звернення з відповідною заявою до відповідача існувало, а реалізація цього права не залежало від розміру доходів отримувача чи наявності фінансування з бюджету, а мала безумовний характер.

Відповідно до ч.З ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції Закону України від 05.10.2006 року № 231-У встановлено, що у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсій, визначений відповідно до ст. 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровлю, особам віднесеним до категорій 1,2,3,4 розмір щомісячної компенсації сімлям за втрату

годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового прожиткового мінімуму .

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що дана норма свідчить, що підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму, і цей перераху нок здійснюється з дня встановлення цього мінімуму.

Оскільки позивачеві слід визначити пенсію, виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб . які втратили працездатність, то у разі збільшення розміру' цього прожиткового мінімуму перерахунок пенсії позивачеві повинен проводитись, виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ч.І ст. 28 Закону України « Про загал ьнообо в»я з ко ве державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначену законом.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність зобовлязання відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача відповідно до ст.ст. 50,54 Закону України «Про статус і

соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» , виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної ст.. 28 Закону України «Про з а г а л ь н о о б о в » яз к о в е державне пенсійне страхування» та провести виплату недоплаченої пенсії.

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити .

Визнати протиправною відмову ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в Київському районі м. Полтави у здійсненні перерахунку та виплаті ОСОБА_2 пенсії з 01.01.2004 року в розмірах, передбачених ст.. 50, ч. 4 ст. 54, ст.. 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та ст.. 28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування».

Зобов»язати відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача відповідно до ч.4 ст. 54. ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та ст. 28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» по третій групі інвалідності в розмірі 6 мінімальних пенсії за віком, з 01.01.2004 року по 17.03.2005 року, та по другій групі інвалідності в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, що на даний час становить 4524 грн. за період із 17.03.2005 року по 13.09.2007 року і із 01.01.2009 року, та провести виплату нарахованих сум.

Зобов»язати відповідача здійснити перерахунок додаткової пенсії позивача відповідно до ст. 5, ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та ст. 28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» із 01.01.2004 року по 17.03.2005 року, як інваліду третьої групи у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком, та як інваліду другої групи в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком з 1 7.03.2005 року по 13.09.2007 року і із 01.01.2009 року, що на даний час становить 426,50 грн. та провести виплату нарахованих сум.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження в 10-денний термін з дня складення постанови в повному обсязі та подачі апеляції у 20-денний термін після подачі заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий О.В.Логвінова