Справа № 338/607/15-а
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2016-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2016 року Справа № 876/6051/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Рибачука А.І.,

за участю секретаря судового засідання Лемцьо І.В.,

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі Івано-Франківської області на постанову Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 14 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі Івано-Франківської області про визнання неправомірним дій відповідача щодо відмови у пільговому обчисленні стажу роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі та зобов'язання провести перерахунок призначеної пенсіїі,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 23.04.2015 року звернувся в суд з адміністративним позовом до УПФ України в Богородчанському районі Івано-Франківської області, в якому просив визнати неправомірною відмову відповідача в перерахунку йому пенсії з урахуванням пільгового обчислення стажу, зобов'язати УПФ України в Богородчанському районі Івано-Франківської області зарахувати в пільговому обчисленні (зарахувати кожний рік роботи за один рік шість місяців) період роботи ОСОБА_1 з 10.05.1979 року по 17.08.1987 року, як трудовий стаж, вироблений в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі та в районах Крайньої Півночі та зобов'язати УПФ України в Богородчанському районі Івано-Франківської області зробити перерахунок та виплатити пенсію ОСОБА_1 з врахуванням пільгового обчислення стажу з 02.04.2015 року.

Постановою Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 14 травня 2015 позов задоволено. Визнано неправомірною відмову управління Пенсійного Фонду України в Богородчанському районі в перерахунку пенсії ОСОБА_1 з врахуванням пільгового стажу. Зобов'язано управління Пенсійного Фонду України в Богородчанському районі провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 зарахувавши в пільговому обчисленні період роботи з 10.05.1979 року по 17.08.1987 року, як трудовий стаж, зароблений в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі та в районах Крайньої Півночі, зарахувавши один рік роботи за один рік шість місяців. Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі Івано-Франківської області зробити перерахунок пенсії, що виплачується ОСОБА_1 з врахуванням пільгового стажу з 02.04.2015 року.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції УПФ України в Богородчанському районі Івано-Франківської області оскаржило його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції і прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що зарахування спірних періодів роботи до трудового стажу в кратному обчисленні може мати місце через підтвердження цього періоду роботи укладеними договорами або іншими документами, які б засвідчували його право на пільги, передбачені чинним законодавством.

Позивач у судовому засіданні вимоги апеляційної скарги заперечив та просив залишити її без задоволення.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про дату, час і місце апеляційного розгляду був повідомлений належним чином, тому колегія суддів, у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України, вважає за можливе розглядати справу за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач працював в Івано-Франківському управлінні бурових робіт на посаді столяра з 10.05.1979 року по 17.08.1987 року вахтово - експедиційним методом в Західному Сибірі, з них: з 10.05.1979 року по 17.08.1987 року - робота вахтово - експедиційним методом в місцевості прирівняній до районів Крайньої Півночі (Ханти-Мансійський автономний округ Тюменської області), що підтверджується довідкою, наявною в матеріалах пенсійної справи, виданої Прикарпатським управлінням бурових робіт №10-52 від 17.01.2015 року, яка уточнює особливий характер праці чи умов праці, необхідних для призначення пільгової пенсії і які підтверджують постійну зайнятість на роботі, яка дає право на встановлені законом пільги та трудовою книжкою.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на пільгове обчислення стажу в півтораразовому розмірі за період його роботи з 10.05.1979 року по 17.08.1987 року, оскільки з наданих ним документів видно та не викликає жодного сумніву той факт, що він, працюючи в районі Крайньої Півночі та в місцевості прирівняної до районів Крайньої Півночі, користувалася пільгами, передбаченими Указом від 10 лютого 1960 року.

Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, не відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є помилковим, виходячи з наступного.

За правилами абзаців першого та другого пункту 5 Прикінцевих положень Закону № 1058-ІV період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року. Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу від 10 лютого 1960 року, постанови № 148, Указу від 26 вересня 1967 року.

Указом від 10 лютого 1960 року передбачено надання всім робітникам і службовцям державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій таких пільг: виплату надбавок до заробітної плати, надання додаткових відпусток, можливість об»єднання відпусток, але не більш як за три роки, виплату різниці між розміром допомоги по соціальному страхуванню і фактичним заробітком (включаючи надбавки) у разі тимчасової втрати працездатності (статті 1-4).

Статтею 5 цього Указу встановлено надання додаткових пільг, зокрема, зарахування одного року роботи у вказаних районах за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності працівникам, які переводились, направлялись або запрошувались на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей країни, за умови укладення ними трудових договорів про роботу в цих районах строком на п»ять років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки.

Аналогічні умови щодо застосування пільг, передбачених статтею 5 Указу від 10 лютого 1960 року, передбачені й Інструкцією про порядок надання пільг особам, які працюють у районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затвердженою постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати та Президії ВЦРПС від 16 грудня 1967 року № 530/П-28.

Абзацом першим пункту 5.9 Положення про вахтовий метод встановлено, що працівникам підприємств та організацій, які виїжджають для виконання робіт вахтовим методом у райони Крайньої Півночі або в прирівняні до них місцевості з інших районів держави, надаються пільги, передбачені статтями 1-4 Указу від 10 лютого 1960 року, з врахуванням змін та доповнень, внесених статтями 1 та 2 Указу від 26 вересня 1967 року.

Таким чином, пільги передбачені статтею 5 Указу від 10 лютого 1960 року, в тому числі зарахування одного року роботи у районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності, не поширюються на працівників, що працювали вахтовим методом.

У довідці Прикарпатського управління бурових робіт ПАТ «Укрнафта» від 17.01.2015 року №10-52 вказано, що робота вахтово-експедиційним методом проводилась у режимі 15 робочих днів у місяць у районах Крайньої Півночі та прирівняних до них районах по 12 годин за добу. До заробітної плати виплачувався районний коефіцієнт і північна надбавка, а також надавалися додаткові відпустки в кількості 12 днів за роботу в МПКП.

Колегія суддів дійшла висновку, що на працівників, які працювали вахтовим методом в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, поширюються пільги, передбачені статтями 1-4 Указу від 10 лютого 1960 року, а додаткові пільги, передбачені статтею 5, зокрема зарахування одного року роботи у районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності, не поширюються.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 27 жовтня 2015 року у справі №338/1079/14-а.

Отже, з наведеного слід зробити висновок, що позовні вимоги позивача про визнання протиправною відмову в перерахунку призначеної пенсії з урахуванням пільгового обчислення стажу роботи в районах Крайньої Півночі та в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за періоди: з 10 травня 1979 року по 17 серпня 1987 року та зобов»язання відповідача зробити перерахунок та виплатити пенсію з врахуванням пільгового обчислення стажу з 02 квітня 2015 року є безпідставними та необґрунтованими, через що задоволенню не підлягають.

Таким чином, з наведених підстав колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо задоволення позовних вимог позивача.

Відповідно до п. 4 ст. 202 КАС України підставою для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог з вищевикладених мотивів.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 196, 198 п. 3, 202 п. 4, 205 ч. 2, 207, 254, Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі Івано-Франківської області задовольнити.

Постанову Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 14 травня 2015 року у справі №338/607/15-а скасувати та прийняти нову, якою в задоволені позовних вимог відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

На постанову може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили, а в разі складання постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня складання постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя Д.М. Старунський

Судді В.М. Багрій

А.І. Рибачук

Постанова у повному обсязі складена 04.03.2016 року.