Справа № 644/1143/16-а
Суддя: Лігус С. М.
Дата ухвалення: 2016-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Суддя Лігус С. М.
Справа № 644/1143/16-а
Провадження № 2-а/644/36/16
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 березня 2016 року.

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Харкова Лігус С.М. розглянувши в порядку скороченого провадження в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Орджонікідзевського району Харківської міської ради про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Орджонікідзевського району Харківської міської ради та Департаменту праці та соціального захисту населення Харківської міської ради, про зобов'язання вчинити дії та стягнення суми і просив визнати дії відповідача протиправними, зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Орджонікідзевського району Харківської міської ради виплатити щорічну разову грошову допомогу до 05 травня з 2012 року по 2015 рік.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що він є учасником війни, але починаючи з 2012 року відповідач щорічно виплачує йому щорічну грошову допомогу до 5 травня в меншому розмірі, ніж це встановлено ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Представник відповідача надав заперечення проти позову, в яких вказав, що проти позову заперечує, оскільки Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено щороку до 5 травня учасникам війни виплачувати разову грошову допомогу у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України. Виходячи з цього, постановами Кабінету Міністрів України встановлюються розміри щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, виходячи із обсягу видатків, виділених на цю мету при формуванні показників Державного бюджету на відповідний рік.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. До такого висновку суд дійшов виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач є учасником війни і має право на пільги, передбачені Законом України«Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Наведене підтверджується копією посвідчення на ім'я позивача учасника війни серії НОМЕР_1 (а.с. 4).

Протягом 2012 - 2015 років відповідач - Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Орджонікідзевського району Харківської міської ради призначило та виплатило позивачу щорічну допомогу до 5 травня, як учаснику війни, відповідно до: Постанови Кабінету Міністрів від 08.12.2011 року №1381 у розмірі 125 грн.; Постанови Кабінету Міністрів від 03.03.2013 року №149 у розмірі 135 грн.; Постанови Кабінету Міністрів від 16.04.2014 року №102 у розмірі 145 грн.; Постанови Кабінету Міністрів від 31.03.2015 року №147 у розмірі 160 грн.

Не погодившись з розмірами виплачених йому соціальних допомог, для захисту своїх прав позивач звернувся із зазначеним позовом до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 64 Конституції України встановлено, що Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені.

Рішенням Конституційного Суду України від 25.01.2012 року у справі № 3-рп/2012 визначено, що в аспекті конституційного подання положення ч. 2 ст.96, п.п. 2, 3, 6 ст.116 Конституції України треба розуміти так, що повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших і сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захист", щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

Згідно ст.17 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", фінансування витрат, пов'язаних з введенням в дію цього Закону здійснюється за рахунок коштів державного та місцевого бюджету.

У відповідності до ч.2 ст.95 Конституції України, виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

Згідно п.3 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2012 рік», п.4 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік», п.6-7 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет на 2014 рік», п.9 Прикінцевих положень Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік» норми ст.14 застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Зазначений закон набрав чинності, його положення у встановленому порядку не були визнані неконституційними, а томупідлягає до виконання.

Згідно з підпунктом 1 п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 31.03.2015 року № 147 «Деякі питання виплати у 2015 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» установлено, що у 2015 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення, Київської міської державних адміністрацій, які через відділення зв'язку або установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами , - місцем їх проживання).

Відповідно до ст. 150 Конституції України, до повноважень Конституційного Суду України належить вирішення питань про відповідність КонституціїУкраїни ( конституційність ) законів та інших нормативно - правових актів Верховної Ради України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України.

Рішенням Конституційного суду України від 25.01.2012 р. у справі №3-рп/2012 за конституційним поданням Пенсійного фонду України, розтлумачено норми Конституції України щодо застосування судами України нормативно-правових актів Кабінету міністрів України та регулювання цими актами порядку та розмірів соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

В аспекті конституційного подання положення ст. 1, ч. 1, 3, ст. 95 Конституції України у системному зв'язку з положеннями ст. 3, ч. 1 ст.17, ч. 3 ст. 22, ст.ст. 46, 48 Основного Закону України треба розуміти так, що однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України виходячи з фінансових можливостей країни, яка зобов'язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості Державного бюджету України. При цьому рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги - принципам пропорційності і справедливості.

Також, Конституційний суд України вказав, що в аспекті конституційного подання положення частини другої статті 96, пунктів 2, 3,6 статті 116 Конституції України треба розуміти так, що повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

В аспекті конституційного подання положення частини другої статті 95, частини другої статті 124, частини першої статті 129 Конституції України, пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України та пункту 2 частини першої статті 9 КАС України в системному зв'язку з положеннями статті 6, частини другої статті 19, частини першої статті 117 Конституції України треба розуміти так, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Під час розгляду справи підтверджено, що виплата позивачу у 2012-2015 роках разової щорічної грошової допомоги до 5 травня проведена у розмірі, визначеному Постановою Кабінету Міністрів від 08.12.2011 року №138, Постановою Кабінету Міністрів від 03.03.2013 року №149, Постановою Кабінету Міністрів від 16.04.2014 року №102, Постановою Кабінету Міністрів від 31.03.2015 року №147.

Наведене свідчить про те, що відповідачем у 2012-2015 роках було виконано зобов'язання перед позивачем відповідно до чинного положення зазначених постанов та чинних Законів України «Про Державний бюджет на 2012-2015 рік».

Відповідно до ч. 2 ст.8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно з статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Суд звертає увагу, що згідно зі статтею 22 Загальної декларації прав людини розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави. Європейський суд з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі "Ейрі проти Ірландії" констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державі, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі "Кйартан Асмундсон проти Ісландії" від 12 жовтня 2004 року.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, суд вважає, що виплачуючи позивачу у 2012-2015 роках допомогу до 5 травня у розмірах, визначених Постановою Кабінету Міністрів від 08.12.2011 року №138, Постановою Кабінету Міністрів від 03.03.2013 року №149, Постановою Кабінету Міністрів від 16.04.2014 року №102, Постановою Кабінету Міністрів від 31.03.2015 року №147, відповідач діяв у межах повноважень та у відповідності до законів та Конституції України.

Підсумовуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими, а відтак не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ст. ст. 71, 94, 160, 161,162, 163, 183-2 КАС України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Орджонікідзевського району Харківської міської ради про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії відмовити.

Судові витрати по справі віднести за рахунок держави.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги.

Суддя С.М.Лігус