Справа № 367/5598/15-а
Суддя: Бужак Н.П.
Дата ухвалення: 2016-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 367/5598/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Кухленко Д.С.
Суддя-доповідач: Бужак Н.П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Бужак Н. П.

Суддів: Костюк Л.О., Троян Н.М.

За участю секретаря: Івченка М.В.

розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу Ірпінської міської ради Київської області на постанову Ірпінського міського суду Київської області від 28 грудня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Ірпінської міської ради Київської області про зобов'язання вчинити дії,-

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулась до Ірпінського міського суду Київської області з позовом до Ірпінської міської ради Київської області, в якому просила суд надати дозвіл про надання земельної ділянки та зобов'язати видати цей дозвіл позивачу Ірпінською міською радою, на отримання земельної ділянки 0,10 га під індивідуальне будівництво ОСОБА_3 згідно п. 6 ст. 118 ЗК України.

Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 28 грудня 2015 року позов задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задовольнні позову.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши осіб, що з'явилися в судове засідання, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 04.02.2014 року ОСОБА_3 звернувся до Ірпінського міського голови з заявою (клопотанням) в порядку статті 118 Земельного кодексу України про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва жилого будинку та господарських споруд, сільськогосподарської діяльності площею 0,10 га.

На вказане звернення міська рада листом від 03.03.2014 року № Щ-229.2 повідомила позивачку, що її заява буде розглядатися на черговому засіданні постійної депутатської комісії із земельних відносин, лісових та природоохоронних питань.

Крім того, 31.03.2014 року відповідачем надано відповідь №Щ-229.2 про те, що згідно рішення комісії (протокол від 13.03.2014 року) розгляд заяви відкладено на термін дії рішення Ірпінської міської ради від 25.02.2014 року №3868-54-У.

Рішенням Ірпінської міської ради від 25.02.2014 року №3868-54-У встановлено мораторій на виділення земельних ділянок під багатоповерхову та малоповерхову забудову в м. Ірпінь на строк до обрання нового складу міської ради.

Проте, рішенням Ірпінської міської ради Київської області від 13.07.2015 року №5219-75-УІ ОСОБА_3 відмовлено в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в м. Ірпінь відповідно до висновку відділу містобудування та архітектури Ірпінської міської ради №41 від 06.02.2015р. Згідно висновку відділу містобудування та архітектури Ірпінської міської ради №41 від 06.02.2015р.відсутня можливість для відведення у власність гр. ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в м. Ірпінь у зв'язку з тим, що частина зазначених на графічних матеріалах земельних ділянок знаходяться у власності громадян, решта - в орендному користуванні юридичної особи.

Про прийняте рішення міської ради ОСОБА_3 було повідомлено листом від 17.07.2015 року №Щ-8107.2.

Вважаючи таку відмову протиправною, а свої права порушеними, позивачка звернулася з відповідним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи слід зазначити наступне.

Спірні правовідносини регулюються нормами Конституції України, Земельним кодексом України, Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин відповідно до закону.

Відповідно до статті 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад.

Частиною 1 ст.116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Згідно з ч.4 ст.122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

В силу вимог ч.6 ст.118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідно до ч.7 ст.118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Тому, безпідставним є твердження позивачки про порушення відповідачем її прав шляхом неналежного розгляд спірного клопотання, оскільки відповідно до правил абзацу 3 ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України вона не була позбавлена можливості замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Відповідно до ч.10 ст.118 ЗК України відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Згідно з до ч.11 ст.118 ЗК України у разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

Проте, як убачається із матеріалів справи, позивач просить суд надати дозвіл про надання земельної ділянки та зобов'язати видати дозвіл Ірпінською міською радою на отримання земельної ділянки 0,10 га. під індивідуальну забудову ОСОБА_3, що є дискреційними повноваженнями відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначеник законом, а не є повноваженням суду.

Разом з тим, судова колегія звертає увагу, що позивачкою до Ірпінською міською радою подавалася саме заява про розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а не заява про надання такої ділянки.

Рішенням Ірпінської міської ради Київської області від 13.07.2015 року №5219-75-УІ ОСОБА_3 відмовлено в наданні дозволу на розроблення проекту земелеустрою, а не відмовлено у наданні земельної ділянки.

Таким чином, ОСОБА_3 не дотримано процедуру одержання безоплатно у власність земельної ділянки площею 0,10 га під індивідуальне будівництво як це передбачено ст.118 ЗК України.

Крім того, оскаржені до суду можуть бути лише відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду.

Проте, суд першої інстанції вказані обставини не врахував, що спричинило ухвалення помилкового рішення.

Отже, дослідивши докази та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про задоволення позовних вимог.

Також колегія суддів звертає увагу, що постановою Ірпінського міського суду Київської області від 28 грудня 2015 року позов ОСОБА_3 до Ірпінської міської ради Київської області про зобов'язання вчинити певні дії задовольно, проте у резолютивній частині рішення суд не вказав, які саме дії зобов'язаний вчинити відповідач.

Згідно з ч. 2 ст. 162 КАС України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: 1) визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; 2) зобов'язання відповідача вчинити певні дії; 3) зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій; 4) стягнення з відповідача коштів; 5) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 6) примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 7) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; 8) визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень.

Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Також, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 163 КАС України, постанова складається з резолютивної частини із зазначенням: висновку суду про задоволення адміністративного позову або про відмову в його задоволенні повністю чи частково; висновку суду по суті вимог; розподілу судових витрат; інших правових наслідків ухваленого рішення; строку і порядку набрання постановою законної сили та її оскарження; встановленого судом строку для подання суб'єктом владних повноважень - відповідачем до суду звіту про виконання постанови, якщо вона вимагає вчинення певних дій (перебіг цього строку починається з дня набрання постановою законної сили або після одержання її копії, якщо постанова виконується негайно).

Отже, у разі задоволення позову суд викладає свій висновок по суті кожної вимоги в обсязі, в якому їх було заявлено, шляхом зазначення відповідного способу захисту з урахуванням вимог ст.ст.162, 163 КАС України.

Згідно зі ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про скасування постанови Ірпінського міського суду Київської області від 28 грудня 2015 року, оскільки остання прийнята з порушенням норм матеріального і процесуального законодавства та ухвалення нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Ірпінської міської ради Київської області - задовольнити.

Постанову Ірпінського міського суду Київської області від 28 грудня 2015 року - скасувати та ухвалити у справі нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Ірпінської міської ради Київської області про зобов'язання вчинити дії відмовити в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Троян Н.М.

Повний текст виготовлено: 02 березня 2016 року.

Головуючий суддя Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Троян Н.М.