Справа № 826/1013/16
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2016-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/1013/16 Головуючий у 1-й інстанції: Огурцов О.П. Суддя-доповідач: Степанюк А.Г.
У Х В А Л А

Іменем України

01 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі - Ліневській В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Київської міської організації політичної партії ДемАльянс (Демократичний Альянс), Центральної виборчої комісії, до якої приєдналась Київська міська організація політичної партії «Об'єднання «Самопоміч», політичної партії «Опозиційний блок», народного депутата України ОСОБА_3, ОСОБА_4, Київської міської організації політичної партії «Правий Сектор», Київської міської організації політичної партії «Воля», політичної партії «Громадянська позиція» на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 січня 2016 року та апеляційну скаргу громадської організації «громадський контроль «НАЖДАК» на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 15 лютого 2016 року у справі за адміністративним позовом громадської організації «громадський контроль «НАЖДАК», народного депутата України ОСОБА_5, народного депутата України ОСОБА_6 до Центральної виборчої комісії, треті особи - ОСОБА_7, Київська міська організація політичної партії ДемАльянс (Демократичний альянс), Регіональна організація політичної партії «Республіка» у м. Києві, політична партія «Опозиційний блок», Київська міська організація політичної партії «Об'єднання «Самопоміч», ОСОБА_8, Київська міська партійна організація політичної партії «Сила людей», ОСОБА_9, політична партія «Громадянська позиція», про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2016 року громадська організація «громадський контроль «НАЖДАК» (далі - Позивач-1, ГО «ГК «НАЖДАК») звернулася до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Центральної виборчої комісії (далі - Відповідач, ЦВК, Апелянт-2) про визнання протиправною та скасування постанови від 25.12.2015 року №621 «Про початок виборчого процесу перших виборів депутатів районних у місті Києві рад 27 березня 2016 року» (далі - постанова №621). Крім того, у позовній заяві було заявлено клопотання про зупинення дії постанови ЦВК від 25.12.2015 року №621 до набрання законної сили рішенням суду у даній справі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.01.2016 року відкрито провадження у справі №826/1013/16 та призначено попереднє судове засідання на 27.01.2016 року.

Крім того, у січні 2016 року народний депутат України ОСОБА_5 (далі - Позивач-2, ОСОБА_5.) звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до ЦВК про визнання протиправною та скасування постанови №621.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.01.2016 року відкрито провадження у справі №826/1171/16.

Крім іншого, у січні 2016 року народний депутат України ОСОБА_6 (далі - Позивач-3, ОСОБА_6.) звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до ЦВК про визнання протиправною та скасування рішення ЦВК, прийнятого у формі постанови №621. Поряд з цим, у прохальній частині позову викладено клопотання про зупинення дії постанови ЦВК від 25.12.2015 року №621 до вирішення спору по суті.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.01.2016 року у справі №826/1182/16 було відкрито провадження.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.01.2016 року задоволено клопотання ГО «ГК «НАЖДАК» та об'єднано в одне провадження позовні вимоги у справах №826/1013/16, №826/1171/16 та №826/1182 і присвоєно об'єднаній справі №826/1013/16.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.01.2016 року задоволено клопотання ГО «ГК «НАЖДАК» щодо вжиття заходів забезпечення позову та зупинено дію постанови ЦВК №621 до набрання законної сили рішенням суду в адміністративній справі №826/1013/15. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана постанова ЦВК №621 очевидно прийнята без достатніх на те правових підстав, а зупинення її дії до набрання законної сили рішенням суду покликане забезпечити вчинення дій щодо повного дотримання Відповідачем процедури призначення перших виборів депутатів районних у місті Києві рад та унеможливити постановку під сумнів їх результатів у зв'язку з порушенням процедури призначення. Крім того, суд зауважив, що основною метою вжиття заходів забезпечення позову є забезпечення збереження існуючого становища до розгляду справи по суті. В іншому ж випадку, на переконання суду першої інстанції, захист прав, свобод та інтересів позивачів буде неможливий або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль.

Не погоджуючись із викладеним в ухвалі рішенням, Київська міська організація політичної партії ДемАльянс (Демократичний Альянс) (далі - Апелянт-1, ДемАльянс) подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та закрити провадження у справі. При цьому наголошує на тому, що судом першої інстанції були допущені порушення норм процесуального права, зокрема, не враховано ч. 6 ст. 117 КАС України, якою прямо заборонено вживати заходи забезпечення позову щодо спорів, які стосуються призначення, підготовки і проведення виборів. Крім того, на думку Апелянта-1, судом було порушено правила підсудності справи, оскільки її належить розглядати Київським апеляційним адміністративним судом як судом першої інстанції. Крім іншого, ДемАльянс підкреслює, що судом першої інстанції оскаржуваною ухвалою було порушено виборче право територіальної громади міста Києва, принцип рівності, а також прямої заборони на обмеження виборів.

Вважаючи викладене в ухвалі рішення незаконним та таким, що не відповідає нормам процесуального права, ЦВК подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу від 27.01.2016 року та постановити нову, якою у задоволенні клопотання відмовити. При цьому наголошує на тому, що суд першої інстанції прийшов до передчасного висновку про наявність підстав для забезпечення позову, оскільки не врахував приписів п. 15 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 01.11.2013 року №15 в частині неможливості зупинення виборчого процесу, а даний спір, про що невірно зазначив суд першої інстанції, саме стосується питання призначення, підготовки і проведення виборів. Підкреслює, що оскаржуваним рішенням суду унеможливлено формування виборчих комісій та зупинено виборчий процес, у той час як Позивач-1 не є суб'єктом виборчого процесу та не зазначив, яким чином його права порушені. Поряд з іншим, зазначає, що всупереч вимогам процесуального закону судом було оскаржуваною ухвалою фактично вирішено спір по суті. При цьому Окружний адміністративний суд м. Києва не звернув увагу, що Київська міська рада була уповноважена призначати вибори.

У доповненнях до апеляційної скарги Апелянт-2 зазначив, що постановлення оскаржуваної ухвали зупиняє лише вчинення Відповідачем окремих дій щодо проведення виборів, водночас, оскільки більшість строків обраховується від дати проведення виборів, а не дати початку виборчого процесу, дії щодо встановлення календарного плану, кількості виборчих округів та розміру грошової застави вчиняються ЦВК у встановленому порядку.

Ухвалами Київського апеляційного адміністративного суду від 29.01.2016 року відкрито апеляційне провадження по вказаній справі за апеляційними скаргами ДемАльянсу, ЦВК та призначено їх до розгляду у відкритому судовому засіданні на 11.02.2016 року.

Крім того, не погоджуючись з викладеною в ухвалі Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.01.2016 року позицією та вважаючи останню такою, що суперечить приписам матеріального та процесуального права, політична партія «Опозиційний блок» (далі - Апелянт-3, ПП «Опозиційний блок») подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою у задоволенні клопотання відмовити. При цьому, на думку Апелянта-3, судом першої інстанції було допущено порушення правил підсудності спорів, не враховано вимоги п. 15 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 01.11.2013 року №15 в частині неможливості зупинення виборчого процесу, оскільки дана справа є виборчою.

У додаткових поясненнях до апеляційної скарги ПП «Опозиційний блок» зауважив, що судом не було враховано законності рішення ЦВК, не зазначено підстави для задоволення клопотання ГО «ГК «НАЖДАК», та, фактично, розглянуто спір по суті.

Ухвалами Київського апеляційного адміністративного суду від 01.02.2016 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПП «Опозиційний блок» на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.01.2016 року та призначено її до розгляду у відкритому судовому засіданні на 11.02.2016 року.

Поряд з іншим, не погоджуючись з викладеним в ухвалі від 27.01.2016 року рішенням, народний депутат України ОСОБА_3 (далі Апелянт-4, ОСОБА_3.) подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою у задоволення клопотання Позивача-1 відмовити повністю та відновити дію постанови №621, а також направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. В обґрунтування своєї позиції наголошує на порушенні судом норм процесуального права, оскільки, на думку Апелянта-4, останнім не наведено підстав для вжиття заходів забезпечення позову. Крім того, підкреслює допущення судом порушень виборчих прав територіальної громади міста Києва, а також завдання більшої шкоди. Поряд з іншим, наполягає на тому, що судом було поставлено під сумнів проголошений Україною курс на децентралізацію, змінено становище, яке існувало до ухвалення оскаржуваного рішення. Зазначає, що суд в обґрунтування своєї позиції безпідставно послався на рішення Конституційного Суду України.

З аналогічними вимогами та з таких самих підстав апеляційну скаргу на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.01.2016 року було подано ОСОБА_4 (далі - Апелянт-5, ОСОБА_4.).

Наголошуючи на незаконності та протиправності постановленої судом першої інстанції ухвали, неправильності та неповноті дослідження доказів і встановлення обставин у справі, а також неправильності застосування норм матеріального і процесуального права, Київська міська організація політичної партії «Правий Сектор» (далі - Апелянт-6, ПП «Правий Сектор») подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду від 27.01.2016 року та постановити нову, якою у задоволенні клопотання ГО «ГК «НАЖДАК» про забезпечення позову відмовити у повному обсязі. Звертає увагу суду на порушення судом першої інстанції вимог ч. 6 ст. 117 КАС України, а також не зазначення в чому полягає порушення інтересів Позивача-1, оскільки останній не є суб'єктом виборчого процесу. Наполягає, що оскаржувана постанова ЦВК №621 відповідає вимогам чинного законодавства.

Вважаючи ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.01.2016 року незаконною та такою, що порушує права Київської міської організації політичної партії «Воля» (далі - Апелянт-7, ПП «Воля») на участь у виборах депутатів районних у місті Києві рад, остання подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нову про відмову у задоволенні клопотання Позивача-1 щодо вжиття заходів забезпечення позову. Наголошує на відсутності в суду обґрунтованих під став для задоволення вказаного клопотання, оскільки, на думку Апелянта-7, постанова №621 не порушує прав ГО «ГК «НАЖДАК», унеможливлює реалізацію виборчих прав, а також не є спів мірною з позовними вимогами. Крім того, підкреслює порушення судом приписів ч. 6 ст. 117 КАС України та правил підсудності спорів, відповідачем в яких виступає ЦВК.

Ухвалами Київського апеляційного адміністративного суду від 02.02.2016 року відкрито апеляційне провадження за апеляційними скаргами ОСОБА_3, ОСОБА_4, ПП «Правий сектор», ПП «Воля» на вказану ухвалу суду першої інстанції та призначено їх до розгляду у відкритому судовому засіданні на 11.02.2016 року.

Не погоджуючись з викладеним в ухвалі суду першої інстанції від 27.01.2016 року рішенням з підстав недотримання норм матеріального та процесуального права, політична партія «Громадянська позиція» (далі - Апелянт-8, ПП «Громадянська позиція») подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу суду та постановити нову, якою у задоволенні клопотання Позивача-1 відмовити. При цьому посилається на розгляд питання про забезпечення позову неповноважним складом суду, а саме - одноособово, а не колегіально, як того вимагає ст. 24 КАС України та п. 6 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 01.11.2013 року №15 . Крім того, наголошує на порушенні судом першої інстанції правил підсудності спорів.

Ухвалами Київського апеляційного адміністративного суду від 08.02.2016 року відкрито апеляційне провадження у вказаній справі за апеляційною скаргою ПП «Громадянська позиція» та призначено її до розгляду у відкритому судовому засіданні на 11.02.2016 року.

Будучи переконаною, що оскаржувана ухвала суду від 27.01.2016 року безпосередньо впливає на її права та законні інтереси, Київська міська організація політичної партії «Об'єднання «Самопоміч» (далі - Заявник, ПП «Самопоміч») подала заяву про приєднання до апеляційної скарги ЦВК. В обґрунтування своєї заяви зазначила, що судом першої інстанції не було враховано відсутності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам Позивача, помилково було відхилено посилання ЦВК на п. 15 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 01.11.2013 року №15 в частині неможливості зупинення виборчого процесу. Крім того, наголошує на повній відповідності оскаржуваної постанови №621 вимогам чинного законодавства.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 10.02.2016 року задоволено заяву ПП «Самопоміч» про приєднання до апеляційної скарги Центральної виборчої комісії на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.01.2016 року.

У подальшому розгляд справи було відкладено на 17.02.2016 року.

Поряд з цим, протокольною ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 09.02.2016 року залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, - ОСОБА_7 (далі - Третя особа-1, ОСОБА_7.), Київську міську організацію політичної партії ДемАльянс (Демократичний альянс) (далі - Третя особа-2, ДемАльянс), Регіональну організацію політичної партії «Республіка» у м. Києві (далі - Третя особа-3, ПП «Республіка»), політичну партію «Опозиційний блок» (далі - Третя особа-4, ПП «Опозиційний блок»), Київську міську організацію політичної партії «Об'єднання «Самопоміч» (далі - Третя особа-5, ПП «Самопоміч»), ОСОБА_8 (далі - Третя особа-6, ОСОБА_8.), Київську міську партійну організацію політичної партії «Сила людей» (далі - Третя особа-7, ПП «Сила людей»), ОСОБА_9 (далі - Третя особа-8, ОСОБА_9.), політичну партію «Громадянська позиція» (далі - Третя особа-9, ПП «Громадянська позиція»).

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 15.02.2016 року вирішено виправити описку, допущену в пункті 1 резолютивної частини ухвали Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.01.2016 року про забезпечення адміністративного позову та викладено останній в наступній редакції: «1. Клопотання Громадської організації «громадський контроль «НАЖДАК» та народного депутата України ОСОБА_6 щодо вжиття заходів забезпечення адміністративного позову - задовольнити повністю.».

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Позивач-1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 15.02.2016 року. При цьому посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, оскільки, на думку Апелянта, судом не було виправлено описку, а змінено суб'єктний склад заявників клопотання про вжиття заходів забезпечення позову, обставини предмету розгляду справи. Крім того, зазначає, що ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.01.2016 року клопотання ОСОБА_6 про забезпечення позову взагалі не розглядалося.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 17.02.2016 року було задоволено клопотання представника ГО «ГК «НАЖДАК» про об'єднання в одне провадження розгляд апеляційних скарг та об'єднано апеляційне провадження № А/875/1312/16 за апеляційними скаргами ДемАльянсу, ЦВК, до якої приєдналась ПП «Самопоміч», ПП «Опозиційний блок», ОСОБА_3, ОСОБА_4, ПП «Правий Сектор», ПП «Воля», ПП «Громадська позиція» на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.01.2016 року у справі за адміністративним позовом ГО «ГК «НАЖДАК», ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ЦВК про визнання протиправною та скасування постанови № 621 та апеляційне провадження № А/875/2314/16 за апеляційною скаргою ГО «ГК «НАЖДАК» на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.02.2016 року у справі за адміністративним позовом ГО «ГК «НАЖДАК», ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ЦВК, треті особи - ОСОБА_7, ДемАльянс, ПП «Республіка», ПП «Опозиційний блок», ПП «Самопоміч», ОСОБА_8., ПП «Сила людей», ОСОБА_9, ПП «Громадянська позиція», про визнання протиправною та скасування постанови № 621 для спільного розгляду в апеляційному провадженні № А/875/2314/16.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 23.02.2016 року справу № 826/1013/16 (провадження № А/875/1312/16), прийнято до свого провадження, вирішено здійснювати розгляд апеляційних скарг ДемАльянсу, ЦВК, до якої приєдналась ПП «Самопоміч», ПП «Опозиційний блок», ОСОБА_3, ОСОБА_4, ПП «Правий Сектор», ПП «Воля», ПП «Громадська позиція» на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.01.2016 року, провадження № А/875/1312/16, в апеляційному провадженні А/875/2314/16 за апеляційною скаргою ГО «ГК «НАЖДАК» на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.02.2016 року, а також призначено їх до розгляду у відкритому судовому засіданні на 01.03.2016 року.

У судовому засіданні повноважні представники Апелянтів 1, 2, 3, 6, 7, 8 та особи, яка приєдналася до апеляційної скарги ЦВК, доводи апеляційних скарг підтримали та просили суд вимоги останніх задовольнити повністю з наведених підстав. Крім того, не висловили заперечень проти задоволення апеляційних скарг один одного на ухвалу суду першої інстанції від 27.01.2016 року.

Представники позивачів просили суд апеляційні скарги залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції від 27.01.2016 року - без змін.

Представник Позивача-1 наполягав на задоволенні апеляційної скарги на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 15.02.2016 року у повному обсязі.

Представник Позивача-2, а також представники Відповідача, Третьої особи-7, Заявника, Апелянта 6, 7, 8 при вирішенні питання про задоволення апеляційної скарги на ухвалу суду від 15.02.2016 року покладалися на розсуд суду.

Представник Позивача-3, а також Третя особа 1 та 7, представники Апелянта 1 та 3 і Треті особи 5 та 6 наголошували на необґрунтованості вимог апеляційної скарги Позивача-1 на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 15.02.2016 року.

Треті особи 1 та 7, а також представники Третіх осіб 3,5 і 6 зазначили, що погоджується з доводами осіб, які оскаржують рішення суду від 27.01.2016 року.

Апелянти 4 та 5, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не прибули, явку повноважних представників не забезпечили.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення повноважних представників сторін, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги на ухвалу суду від 27.01.2016 року підлягають залишенню без задоволення, а вказана ухвала суду першої інстанції - без змін, проте апеляційна скарга на ухвалу суду від 15.02.2016 року підлягає задоволенню, а відповідна ухвала суду - скасуванню, з огляду на таке.

При винесенні оскаржуваної ухвали про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що захист прав та обов'язків Позивача-1 неможливий без вжиття заходів забезпечення позову, оскільки, по-перше, вбачається очевидна безпідставність винесення ЦВК постанови №621, по-друге, забезпечення позову зважаючи на швидкоплинність виборчого процесу дозволяє забезпечити право особи на судовий захист, по-третє, зупинення дії постанови №621 спрямоване на усунення в майбутньому можливості оскарження результатів виборів у зв'язку з ймовірним порушенням порядку їх призначення. Крім того, суд першої інстанції зазначив, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або унеможливити виконання судового рішення без значних зусиль та втрат.

З таким рішенням суду колегія суддів не може не погодитися, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КАС України суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Приписи ч. 3 ст. 117 Кодексу адміністративного судочинства визначають, що подання адміністративного позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень, але суд у порядку забезпечення адміністративного позову може відповідною ухвалою зупинити дію рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються. Ухвала негайно надсилається до суб'єкта владних повноважень, що прийняв рішення, та є обов'язковою для виконання.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для однозначного висновку, що заходи забезпечення позову можуть вживатися виключно у випадку наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або у випадку, коли захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

При цьому судовою колегією враховується, що відповідно до ч. 1 ст. 118 КАС України клопотання про забезпечення адміністративного позову розглядається не пізніше наступного дня після його одержання й у разі обґрунтованості та терміновості вирішується ухвалою негайно без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Отже, встановивши на час подачі клопотання очевидність, на думку суду першої інстанції, ознак протиправності рішення суб'єкта владних повноважень, а саме постанови ЦВК №621, які, на переконання суду, полягали у відсутності повноважень Відповідача приймати таке рішення, колегія суддів вважає, що в Окружного адміністративного суду м. Києва були наявні підстави для задоволення клопотання про вжиття заходів забезпечення позову.

Поряд з цим, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно положень постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України викладених у постанові від 06.03.2008 року №2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Тобто, при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову перш за все необхідно перевірити наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Вирішуючи питання про необхідність вжиття заходів забезпечення позову, Окружний адміністративний суд м. Києва, вивчивши положення оскаржуваної постанови №621, а також рішення Київської міської ради від 23.07.2015 року №787/1651 «Про управління районами міста Києва», на підставі та на виконання якого прийнято оскаржуване рішення ЦВК, допустив ймовірність його прийняття Відповідачем без достатніх на те повноважень.

Відтак, оскільки постановою №621 оформлено рішення, зокрема, оголосити з 06.02.2016 року початок виборчого процесу перших виборів депутатів районних у місті Києві рад 27.03.2016 року, а в суду першої інстанції виник обґрунтований сумнів щодо невідповідності оскаржуваного рішення ЦВК №621 вимогам чинного законодавства, судова колегія вважає вірним твердження Окружного адміністративного суду м. Києва про наявність правових підстав для забезпечення позову, оскільки невжиття відповідних заходів мало б своїм наслідком, по-перше, оголошення початку виборчого процесу, по-друге, проведення виборів депутатів районних у місті Києві рад. При цьому, проведення виборів потребує значного обсягу фінансування. Проте, за наявної можливості у подальшому скасування судовим рішення постанови ЦВК №621 могло б призвести до значних фінансових втрат, а відновлення попереднього становища та, як наслідок, захист прав, свобод та інтересів позивачів, стане неможливим, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було вивчено постанову ЦВК №621 виключно у межах наданих ст. 117 КАС України повноважень з метою визначення наявності очевидної ознаки протиправності рішення суб'єкта владних повноважень, зокрема, у контексті необхідності зупинення її дії та забезпечення захисту прав, свобод та інтересів позивача без докладання значних зусиль та втрат, а усунення ймовірності неможливості такого захисту.

З огляду на викладене судова колегія критично оцінює посилання ДемАльянсу, ЦВК, ПП «Самопоміч», ПП «Опозиційний блок», ОСОБА_3, ОСОБА_4, ПП «Правий Сектор», ПП «Воля» на те, що суд першої інстанції фактично вирішив спір по суті та не зазначив, яким чином були порушені права Позивача-1 оскаржуваною постановою №621.

Крім того, у межах правового поля розгляду питання про правомірність вжиття судом першої інстанції заходів забезпечення позову доводи вказаних суб'єктів оскарження про відсутність порушень постановою ЦВК №621 прав ГО «ГК «НАЖДАК» та прийняття Відповідачем останньої на підставі та у повній відповідності до вимог чинного законодавства є, на думку колегії суддів, обґрунтуванням, що безпосередньо стосується предмету позову, які підлягають перевірці та оцінці саме під час судового розгляду справи по суті, в тому числі з урахуванням позицій Відповідача, третіх осіб та вимог закону і підзаконних актів.

При цьому наведеними висновками повністю спростовуються твердження Апелянта-4 та Апелянта-5 про те, що рішенням суду від 27.01.2016 року завдано ще більшу шкоду, ніж могла настати, а також змінено становище, що існувало до постановлення оскаржуваної ухвали. Крім того, ОСОБА_3, ОСОБА_4 не зазначено, у чому полягає завдання даним рішенням більшої шкоди та яка шкода могла б бути завдана без його ухвалення.

Оцінюючи посилання Апелянтів 4 та 5 про безпідставність посилання суду на правову позицію Конституційного Суду України, викладену в рішенні від 19.10.2009 року №26-рп/2009, судова колегія вважає за необхідне зазначити таке.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 19.10.2009 року №26-рп/2009 вказано, що законодавець, встановлюючи обмеження на здійснення судами забезпечення позову у справах, які стосуються призначення, підготовки і проведення виборів, мав на меті забезпечити безперервність виборчого процесу, здійснення виборчих процедур у стислі строки. Однак при встановленні та застосуванні таких обмежень не повинні ущемлюватися права і свободи виборців, політичних партій (виборчих блоків партій), кандидатів у Президенти України. Зокрема ці обмеження не можуть негативно впливати на реалізацію громадянами права на судовий захист свого виборчого права.

Конституційний Суд України звертає увагу, що встановлена заборона судам здійснювати забезпечення позову стосується призначення, підготовки та проведення виборів, тобто охоплює всі етапи виборчого процесу. За таких умов унеможливлюється виконання рішень суду, прийнятих в окремих справах щодо спорів стосовно призначення, підготовки і проведення виборів, що фактично означає неможливість реалізації особами права на судовий захист, гарантованого статтею 55 Конституції України.

Неможливість же поновлення у виборчих правах через швидкоплинний виборчий процес без заходів забезпечення позову втрачає будь-який сенс звернення до суду з цих питань. Тому принцип верховенства права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовчу діяльність.

Відтак, оскільки наведене рішення Конституційного Суду України присвячене, зокрема, питанням вжиття судами заходів забезпечення позову під час призначення, підготовки і проведення виборів через призму забезпечення реалізації прав осіб на судовий захист з питань виборів, посилання суду першої інстанції на дане рішення в обґрунтування підстав забезпечення позову є правомірним.

Таким чином, враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постановляючи ухвалу про вжиття заходів забезпечення позову, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що існує ризик завдання шкоди правам, свободам та інтересам ГО «ГК «НАЖДАК», а постанова ЦВК №621 містить ознаки очевидної протиправності, оскільки його прийнято органом, щодо якого існували сумніви у наявності на це відповідних повноважень. З огляду на викладене, враховуючи вимоги ст. 117 КАС України, суд апеляційної інстанції погоджується з твердженням Окружного адміністративного суду м. Києва про необхідність забезпечення захисту прав та інтересів позивача шляхом вжиття заходів забезпечення позову.

При цьому, саме вжиття заходів таких заходів забезпечення позову покликане унеможливити допущення порушень виборчих прав територіальної громади міста Києва, адже у випадку прийняття судом рішення про скасування постанови ЦВК №621 результати виборів будуть піддані сумніву, що, безумовно, може призвести до порушення прав виборців, поновити які буде або неможливо, або це потребуватиме значних зусиль та втрат.

Крім того, судовою колегією враховується, що зазначеним рішенням єдиного органу конституційної юрисдикції України визнано неконституційною частину 6 статті 117 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 Закону України «Про Конституційний Суд України» у разі якщо ці акти або їх окремі положення визнаються такими, що не відповідають Конституції України (неконституційними), вони оголошуються нечинними і втрачають чинність від дня прийняття Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

З огляду на викладене, посилання ДемАльянсу, ПП «Правий Сектор», ПП «Воля» на порушення судом першої інстанції приписів ч. 6 ст. 117 КАС України, якою було передбачено неможливість застосування судами повноважень, встановлених цією статтею, щодо спорів, які стосуються призначення, підготовки і проведення виборів, є безпідставними з огляду на визнання даних приписів процесуального закону неконституційними з 19.10.2009 року. Аналогічне положення містить й абз. 1 п. 15 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 01.11.2013 року №15 Про практику застосування адміністративними судами положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду спорів щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом (далі - постанова Пленуму №15).

Згідно абз. абз. 2-4 п. 15 постанови Пленуму №15 суд у виборчій справі за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, зокрема може відповідною ухвалою зупинити дію рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються, або заборонити вчиняти певні дії.

Таке забезпечення позову у виборчій справі може здійснюватися, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі або захист цих справ, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень (ч. 1 ст. 117 КАС України).

Тобто, дане положення постанови Пленуму №15, на порушення судом першої інстанції посилаються ЦВК, ПП «Опозиційни блок», ПП «Самопоміч», містить рекомендації щодо дій судів під час виборчого процесу у виборчій справі.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, зокрема, зі змісту постанови №621, початок виборчого процесу оголошено ЦВК 06.02.2016 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про місцеві вибори» виборчий процес місцевих виборів (далі - виборчий процес) - це здійснення суб'єктами виборчого процесу відповідних місцевих виборів, визначеними у статті 12 цього Закону, виборчих процедур, передбачених цим Законом.

Частиною 2 статті 11 вказаного Закону закріплено, що початок виборчого процесу оголошується відповідною виборчою комісією у строки та в порядку, визначені цим Законом.

Відтак, на момент розгляду судом першої інстанції питання про вжиття заходів забезпечення позову виборчий процес ще не розпочався, отже підстави для віднесення даної справи до виборчої, а також відповідно застосування до неї всіх процесуальних особливостей, передбачених ст. ст. 172, 177, 179 КАС України, відсутні.

Крім того, відповідно до ч. ч. 1 - 3 ст. 172 КАС України право оскаржувати рішення, дії чи бездіяльність виборчих комісій, комісій з референдуму, членів цих комісій мають суб'єкти відповідного виборчого процесу (крім виборчої комісії), а також ініціативна група референдуму, інші суб'єкти ініціювання референдуму.

Виборець (громадянин, який має право голосу у відповідних виборах або референдумі) може оскаржити рішення, дію чи бездіяльність виборчої комісії, комісії з референдуму, членів цих комісій, якщо таке рішення, дія чи бездіяльність порушує виборчі права або інтереси щодо участі у виборчому процесі чи процесі референдуму його особисто.

Рішення, дії або бездіяльність Центральної виборчої комісії щодо встановлення нею результатів виборів чи всеукраїнського референдуму оскаржуються до Вищого адміністративного суду України. Усі інші рішення, дії або бездіяльність Центральної виборчої комісії, члена цієї комісії оскаржуються до Київського апеляційного адміністративного суду.

Таким чином, позовна заява громадської організації, яка звернулася до суду не за захистом особистих виборчих прав, а інших прав, свобод та інтересів, не може розглядатися адміністративним судом за правилами, встановленими ст. ст. 172-179 КАС України, а в разі належності спору до юрисдикції адміністративних судів повинна розглядатися за загальними правилами, встановленими КАС України.

Наведена позиція узгоджується з висновками Вищого адміністративного суду України, викладених в ухвалі від 15.11.2014 року у справі №800/505/14, а також в пп. 5.4.1 постанови Пленуму №15.

Крім іншого, відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом.

Слід ураховувати, що положеннями цієї норми визначено основні складові виборчого спору, за якими спір повинен виникнути під час виборчого процесу, та правовідносини, в яких виник цей спір, повинні бути пов'язані з виборчим процесом.

Під виборчим процесом необхідно розуміти здійснення суб'єктами виборчого процесу виборчих процедур щодо підготовки та проведення відповідних виборів у строки, передбачені законодавством, які починаються у законодавчо визначений термін та закінчуються офіційним оприлюдненням результатів виборів або через законодавчо встановлений строк після цього оприлюднення.

Пов'язаність правовідносин з виборчим процесом полягає в тому, щоб ці правовідносини виникли в межах виборчого процесу й стосувалися підготовки та проведення виборів.

Отже, на спори стосовно правовідносин, які виникли в межах виборчого процесу й стосувалися підготовки та проведення виборів, розглядаються за особливостями, встановленими статтями 172-179 КАС України. Спори, які виникли поза межами виборчого процесу або не стосуються виборчого процесу (проведення та підготовки виборів), не належать до виборчих спорів у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, а тому визначення судової юрисдикції таких спорів та їх розгляд здійснюється в загальному порядку.

Аналогічна позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 06.12.2015 року у справі №875/73/15.

Таким чином, враховуючи, що даний спір виник у зв'язку із незгодою Позивача-1 із постановою ЦВК №621 «Про початок виборчого процесу перших виборів депутатів районних у місті Києві рад 27 березня 2016 року» до початку виборчого процесу 06.02.2016 року, тобто поза його межами, колегія суддів приходить до висновку про те, що, даний спір не пов'язаний з виборчим процесом, в розумінні ст. 172 КАС України.

За даних обставин суд апеляційної інстанції проходить до висновку, що дана справа не є виборчою, а відтак до неї неможливо застосовувати, по-перше, положення абз. 4 п. 15 постанови Пленуму №15, що регламентують обмеження при вирішенні питання про забезпечення позову, по-друге, приписи ст. 172 КАС України, у тому числі в частині правил підсудності.

Таким чином, посилання Апелянтів та Заявника на порушенням судом нормативно встановленої заборони вживати заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії рішень виборчих комісій, у результаті чого буде зупинено виборчий процес, а також закріплених процесуальним законом правил підсудності є необґрунтованими та не знайшли свого підтвердження у ходів розгляду судом апеляційної інстанції вказаного питання.

Оцінюючи твердження Апелянта-8 про вирішення питання про вжиття заходів забезпечення позову неповноважним складом суду, судова колегія вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 111 КАС України попереднє судове засідання проводиться з метою з'ясування можливості врегулювання спору до судового розгляду справи або забезпечення всебічного та об'єктивного вирішення справи протягом розумного строку.

Згідно ч. 2 ст. 111 КАС України попереднє судове засідання проводиться суддею, який здійснює підготовку справи до судового розгляду, за участю сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Наведені положення процесуального закону прямо передбачають проведення попереднього судового засідання суддею - тобто суддею одноособово.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, остання постановлена суддею у попередньому судовому засіданні, а відтак єдиний можливий склад суду на даній стадії судового розгляду справи судом першої інстанції був одноособовий, а тому посилання ПП «Громадянська позиція» на те, що питання розглянуто неповноважним складом суду є безпідставним.

Крім іншого, оцінюючи посилання ДемАльянсу, ЦВК, ПП «Опозиційний блок», ПП «Воля», ПП «Громадянська позиція» про порушення судом першої інстанції правил підсудності спорів та розгляду даної справи неповноважним судом, судова колегія вважає за необхідне підкреслити таке.

Приписи п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України визначають, що підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом.

Як вже було зазначено раніше, предметом розгляду даних апеляційних скарг є перегляд, зокрема, ухвали Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.01.2016 року про забезпечення позову з підстав відповідності останньої нормам процесуального права у рамках справи №826/1013/16, в якій станом на 01.03.2016 року рішення по суті щодо спірних правовідносин ухвалено не було.

До вирішення справи по суті та ухвалення одного з рішень, передбачених ст. 162 КАС України, суд першої інстанції не позбавлений права постановити одне з рішень, визначених у ст. ст. 155, 157 КАС України, а відтак, на думку судової колегії, є передчасними твердження учасників процесу про порушення судом першої інстанції правил підсудності, оскільки Окружним адміністративним судом м. Києва спір по суті не вирішувався, а в ході перегляду ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову судом апеляційної інстанції насамперед перевіряється обґрунтованість висновків останнього щодо наявності передбачених нормами процесуального закону підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Таким чином, у контексті посилання ДемАльянсу, ЦВК, ПП «Опозиційний блок», ПП «Воля», ПП «Громадянська позиція» на порушення судом першої інстанції правил підсудності спорів судова колегія вважає за необхідне зазначити, що у разі виявлення судом першої інстанції порушення правил підсудності спорів та/або розгляду даної справи неповноважним судом, останній не позбавлений права прийняти одне з визначених ст. 157 КАС України рішень.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що заходи забезпечення позову, вжиті оскаржуваною ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.01.2016 року, є необхідним та достатнім способом захисту прав особи у межах, визначених ст. 117 КАС України.

З огляду на викладене, судова колегія вважає правильним висновки суду першої інстанції про необхідність вжиття заходів забезпечення позову.

Надаючи оцінку доводам Позивача-1 про наявність правових підстав для скасування ухвали Окружного адміністративного суду м. Києва про виправлення описки, судом апеляційної інстанції встановлено, що, постановляючи ухвалу від 15.02.2016 року про виправлення описки в ухвалі від 27.01.2016 року, суд першої інстанції зазначив, що оскільки питання про забезпечення позову вирішувалося на підставі клопотань Позивача-1 і Позивача-3, у резолютивній частині ухвали від 27.01.2016 року помилково не зазначено Позивача-3, у зв'язку з чим наявні правові підстави для виправлення описки з власної ініціативи суду.

Однак, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не може погодитися з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 169 КАС України суд може з власної ініціативи або за заявою особи, що брала участь у справі, чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.

Інститут виправлення судом описки або очевидної арифметичної помилки покликаний усунути неточності у судовому рішенні з метою забезпечення його виконання без зміни його змісту та суті.

У той же час, як вірно зазначено Позивачем-1, зі змісту судового рішення - ухвали Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.01.2016 року вбачається, що під час вирішення питання про вжиття заходів забезпечення позову розглядалося виключно клопотання ГО «ГК «НАЖДАК» про забезпечення позову, водночас клопотання ОСОБА_6 під час ухвалення даного рішення судом не розглядалося. Судом першої інстанції в ухвалі від 27.01.2016 року встановлено, що ОСОБА_6 було заявлено аналогічне клопотання в його позовній заяві (приєднана справа №826/1182/16), однак під час розгляду клопотання Позивача-1 була заслухана лише думка представника ОСОБА_6 щодо можливості його задоволення, однак, як вже було зазначено вище, клопотання останнього не розглядалося.

З урахуванням наведеного судова колегія приходить до висновку про обґрунтованість твердження ГО «ГК «НАЖДАК» про те, що судом першої інстанції не було допущено описку в ухвалі від 27.01.2016 року в частині суб'єктного складу осіб, якими було заявлено клопотання про забезпечення позову, що має своїм наслідком скасування ухвали Окружного адміністративного суду м. Києва від 15.02.2016 року.

За вказаних обставин колегія судова вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо необхідності виправлення описки, а тому вважає за необхідне оскаржувану ухвалу скасувати.

Відповідно до приписів ст. 199 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, а також скасувати ухвалу суду і постановити нову ухвалу.

Згідно приписів ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Положеннями п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України закріплено, що підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є, зокрема, порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.

Колегія суддів із наведеними висновками суду першої інстанції в частині ухвали про забезпечення позову погодилась, оскільки вони знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду справи. Судом було вірно встановлено фактичні обставини питання, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права. У зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційні скарги на ухвалу про забезпечення позову - залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін. У той же час, оскільки судом першої інстанції було помилково постановлено ухвалу про виправлення описки, остання підлягає скасуванню, а апеляційна скарга Позивача-1 - задоволенню.

Керуючись ст.ст. 117, 118, 167, 169, 195, 199, 200, 202, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги Київської міської організації політичної партії ДемАльянс (Демократичний Альянс), Центральної виборчої комісії, до якої приєдналась Київська міська організація політичної партії «Об'єднання «Самопоміч», політичної партії «Опозиційний блок», народного депутата України ОСОБА_3, ОСОБА_4, Київської міської організації політичної партії «Правий Сектор», Київської міської організації політичної партії «Воля», політичної партії «Громадянська позиція» - залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 січня 2016 року у справі за адміністративним позовом громадської організації «громадський контроль «НАЖДАК», народного депутата України ОСОБА_5, народного депутата України ОСОБА_6 до Центральної виборчої комісії, треті особи - ОСОБА_7, Київська міська організація політичної партії ДемАльянс (Демократичний альянс), Регіональна організація політичної партії «Республіка» у м. Києві, політична партія «Опозиційний блок», Київська міська організація політичної партії «Об'єднання «Самопоміч», ОСОБА_8, Київська міська партійна організація політичної партії «Сила людей», ОСОБА_9, політична партія «Громадянська позиція», про визнання протиправною та скасування постанови - залишити без змін.

Апеляційну скаргу громадської організації «громадський контроль «НАЖДАК» - задовольнити повністю.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 лютого 2016 року у справі за адміністративним позовом громадської організації «громадський контроль «НАЖДАК», народного депутата України ОСОБА_5, народного депутата України ОСОБА_6 до Центральної виборчої комісії, треті особи - ОСОБА_7, Київська міська організація політичної партії ДемАльянс (Демократичний альянс), Регіональна організація політичної партії «Республіка» у м. Києві, політична партія «Опозиційний блок», Київська міська організація політичної партії «Об'єднання «Самопоміч», ОСОБА_8, Київська міська партійна організація політичної партії «Сила людей», ОСОБА_9, політична партія «Громадянська позиція», про визнання протиправною та скасування постанови - скасувати.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга на судові рішення подається у порядку та строки, визначені ст.ст. 211, 212 КАС України.

Головуючий суддя А.Г. Степанюк

Судді В.В. Кузьменко

О.І. Шурко

Головуючий суддя Степанюк А.Г.

Судді: Шурко О.І.

Кузьменко В. В.