Справа № 813/175/16
Суддя: Кедик Марія Василівна
Дата ухвалення: 2016-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2016 року № 813/175/16

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кедик М.В.

за участю секретаря судового засідання Іванес Х.О.,

представника позивача Берестецького Т.Б.,

представника відповідача Чубак Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Темпо-Логістик" до Городоцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень, -

встановив:

товариство з обмеженою відповідальністю "Темпо-Логістик" (далі - позивач, ТОВ "Темпо-Логістик") звернулось до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Городоцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області (далі - відповідач, Городоцька ОДПІ), у якому просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 11.01.2016 № , № .

В обґрунтування позовних вимог ТОВ "Темпо-Логістик" зазначає, що висновки податкового органу, викладені в акті перевірки від 30.12.2015 № 7305/2201/38540646 про нереальність господарських операцій з ТОВ "Пальмагуртсировина" є безпідставними, оскільки у підприємства є всі належним чином оформлені документи, що підтверджують дійсність господарських операцій з контрагентом, тому вимог податкового законодавства позивач не порушував. Вважає, що податкове повідомлення-рішення відповідачем прийняте безпідставно, тому просить суд його скасувати.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, подав додаткові докази в обґрунтування позовних вимог, просив позов задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечила з підстав викладених у запереченні. Зазначила, що позивачем не здійснювалися господарські операції з ТОВ "Пальмагуртсировина", а отже безпідставно занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 7458282 грн та завищено від'ємне значення різниці між сумою податкових зобов'язань та податкового кредиту по податку на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 340822 грн, відтак оскаржувані податкові повідомлення-рішення винесено правомірно і підстав для їх скасування немає, просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Суд заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини, на які сторони покликаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши письмові докази, якими такі обґрунтовуються, встановив наступні фактичні обставини справи.

Городоцькою ОДПІ у період з 21.12.2015 про 25.12.2015 проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "Темпо-Логістик" (38540646) з питань дотримання податкового законодавства по податку на додану вартість по взаєморозрахунках з ТОВ "Пальмагуртсировина" за період з 01.04.2015 по 31.08.2015, про що 30.12.2015 складено акт № 7305/2201/38540646 (далі - акт перевірки).

Згідно акта перевірки, відповідачем встановлено:

- п. 198.2, п. 198.3, п.198.6 ст. 198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755- VI в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 7458282 грн в тому числі за квітень 2015 року на 2077763 грн, за травень 2015 року на 1830910 грн, за червень 2015 року на 1154986 грн, за липень 2015 року на 539338 грн, за вересень 2015 року на 1855285 грн;

- п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI в результаті чого завищено від'ємне значення різниці між сумою податкових зобов'язань та податкового кредиту по податку на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 340822 грн, в тому числі за вересень 2015 року на 340822 грн.

Вказані у актах порушення ґрунтуються на висновках податкового органу про непідтвердження позивачем факту здійснення господарських операцій з ТОВ "Пальмагуртсировина".

За результатами перевірки та на підставі складеного акта, відповідачем 11.01.2016 винесено податкові повідомлення-рішення:

- № про збільшення позивачу грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість в сумі 1187423 грн (основний платіж - 7458282 грн, штрафна (фінансова) санкція - 3729141 грн);

- № яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість в розмірі 340822 грн.

Не погодившись із винесеними податковими повідомленнями-рішеннями позивач оскаржив їх до суду.

При вирішенні спору суд керувався наступним.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" № 996-XIV від 16.07.1999 із змінами і доповненнями, Податковим кодексом України, Кодексом адміністративного судочинства України.

Згідно з п. 14.1.181 ст. 14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст.201 цього Кодексу.

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що господарська операція - це дія або подія, що викликає зміни у структурі активів і зобов'язань, власному капіталі підприємства. Із положень ч. 1 - 3 ст. 9 вказаного Закону вбачається, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити:назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов'язаних рахунках бухгалтерського обліку. Операції в іноземній валюті відображаються також у валюті розрахунків та платежів по кожній іноземній валюті окремо.

Відтак, господарські операції повинні підтверджуватися належними первинними документами і лише ті документи, які відповідають зазначеним вище вимогам, можуть бути визнані допустимими засобами доказування відповідної господарської операції.

На підтвердження реальності здійснення господарських операцій із ТОВ "Пальмагуртсировина" позивачем долучено до матеріалів справи первинні документи бухгалтерського обліку.

Дослідивши долучені до справи письмові докази, суд встановив наступні обставини щодо формування податкового кредиту та взаємовідносин позивача з ТОВ "Пальмагуртсировина".

Між ТОВ "Темпо-Логістик" (покупець) та ТОВ "Пальмагуртсировина" (постачальник) укладено угоду від 26.08.2014 № 08/14-1, відповідно до умов якої постачальник зобов'язується поставити покупцю товар, згідно асортименту та кількості визначених покупцем.

Відповідно до п. 2.1 угоди документом, що визначає асортимент, кількість та ціну товару, поставленого за даною угодою, є накладна постачальника з відміткою (підписом) покупця при отриманні.

На виконання угоди ТОВ "Пальмагуртсировина" передало, а ТОВ "Темпо-Логістик" прийняло товар згідно видаткових накладних (т. 1 а.с. 44-51, 66-74, 95-100,114-134).

На зазначену продукцію ТОВ "Темпо-Логістик" виписало позивачу податкові накладні (т. 1 а.с. 52-65, 75-94, 101-113, 135-170).

Оплату придбаного товару позивач здійснив відповідно до платіжних доручень (т. 1 а.с. 171-250, т. 2 а.с. 1-28).

Позивачем також долучено до матеріалів справи оборотно-сальдові відомості по рахунку 281 за квітень 2015 року - серпень 2015 року, по рахунку 3611 за квітень 2015 року - серпень 2015 року та по рахунку 631 за квітень 2015 року - серпень 2015 року.

Також судом встановлено, що у подальшому ТОВ "Темпо-Логістик" здійснювало реалізацію придбаних товарів, що підтверджується долученими до матеріалів справи видатковими накладними (т. 2 а.с. 41-250, т. 3 а.с. 1-250, т. 4 а.с. 136), податковими накладними (т. 4 а.с. 137-259, т. 5 а.с. 1-250, т. 6 а.с. 1-250, т. 7 а.с. 1-167)

Отже, матеріалами справи підтверджується укладення господарського договору між ТОВ "Темпо-Логістик" та ТОВ "Пальмагуртсировина", факт виконання якого підтверджений належним чином оформленими первинними документами.

Дослідивши Акт перевірки, суд приходить до висновку, що викладені в ньому обставини порушень позивачем податкового законодавства сформовані не на підставі аналізу первинної документації, зауважень до змісту та оформлення документів бухгалтерського та податкового обліку позивача, а на підставі аналізу податкової інформації ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві від 25.06.2015 № 195/26-55-22-10/39419613 про результати опрацювання зібраної податкової інформації щодо ТОВ "Вейсес", за звітні періоди декларування ПДВ січень, лютий, березень, квітень 2015 року з питань проведення фінансово-господарських операцій, а також про визначення сум податкового кредиту за період з 01.01.2015 по 30.04.2015; ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві від 22.07.2015 № 348/26-55-22-10/39419613 про результати опрацювання зібраної податкової інформації щодо ТОВ "Вейсес", за звітні періоди декларування ПДВ травень, червень 2015 року з питань проведення фінансово-господарських операцій, а також про визначення сум податкового кредиту за період з 01.05.2015 по 31.05.2015; ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві від 10.08.2015 № 463/26-55-22-10/39419613 про результати опрацювання зібраної податкової інформації щодо ТОВ "Вейсес", за звітні періоди декларування ПДВ червень 2015 року з питань проведення фінансово-господарських операцій, а також про визначення сум податкового кредиту за період з 01.06.2015 по 30.06.2015; ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві від 10.08.2015 № 466/26-55-22-03/39421863 про результати опрацювання зібраної податкової інформації щодо ТОВ "ІДЕАЛ ІНВЕСТ", за звітні періоди декларування ПДВ травень-червень 2015 року з питань проведення фінансово-господарських операцій з контрагентами за травень-червень 2015 року та податкових зобов'язань травень-червень 2015 року; ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві від 03.09.2015 № 586/26-55-22-10/39419613 про результати опрацювання зібраної податкової інформації щодо ТОВ "Вейсес", за звітні періоди декларування ПДВ липень 2015 року з питань проведення фінансово-господарських операцій, а також про визначення сум податкового кредиту за період з 01.07.2015 по 31.07.2015; ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві від 24.09.2015 № 662/26-55-22-03/39421863 про результати опрацювання зібраної податкової інформації щодо ТОВ "ІДЕАЛ ІНВЕСТ", за звітні періоди декларування ПДВ липень 2015 року з питань проведення фінансово-господарських операцій з контрагентами за липень 2015 року та податкових зобов'язань за липень 2015 року; ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві від 15.10.2015 № 765/26-55-22-08/39815354 про результати опрацювання зібраної податкової інформації щодо ТОВ "ДОМУС АЛЬЯНС", за звітні періоди декларування ПДВ липень, серпень, вересень 2015 року.

Чинне законодавство України не ставить у залежність виникнення у платника ПДВ права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншим суб'єктом господарювання.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у справі "БУЛВЕС АД проти Болгарії" (заява № 3991/03) Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 22.01.2009 зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ вдруге, а також сплачувати пеню. На думку суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, що стосуються господарських операцій між ТОВ "Темпо-Логістик" та ТОВ "Пальмагуртсировина" суд надає перевагу належним письмовим доказам, а саме документам первинного бухгалтерського обліку.

Закріплений у ч. 1 ст.11 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 138 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

За правилами, встановленими ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно з ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки у даній справі оспорюються рішення прийняті відповідачем, суб'єктом владних повноважень, суд відповідно до вимог ч. 3 ст. 2 КАС України, перевіряє чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Матеріали справи свідчать, що відповідні положення відповідачем дотримані не були, що в свою чергу зумовило необхідність звернення позивача за захистом свого порушеного права до суду. При цьому реальність господарських операцій доведена позивачем належними та допустимими доказами, а правомірність виставлених податкових повідомлення-рішення відповідач не довів.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, а тому адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, сплачений товариство з обмеженою відповідальністю "Темпо-Логістик" судовий збір у розмірі 1518160,09 грн підлягає стягненню на користь позивача з Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області за рахунок її бюджетних асигнувань.

Керуючись ст. ст. 7-14, 50, 71, 86, 143, 158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

п о с т а н о в и в :

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Городоцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області від 11.01.2016 № .

3. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Городоцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області від 11.01.2016 № .

4. Стягнути з Городоцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області за рахунок її бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Темпо-Логістик" (, Львівська область, м. Городок, вул. Паркова, 3 оф. 4) судовий збір в розмірі 172923 (сто сімдесят дві тисячі дев'ятсот двадцять три) грн 68 коп.

Постанова суду першої інстанції може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Згідно ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього ж Кодексу апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду першої інстанції, набирає законної сили у порядку та строки згідно ст. 254 КАС України.

Суддя Кедик М.В.