Справа № 800/85/16 (800/221/15)
Суддя: Сірош М.В.
Дата ухвалення: 2016-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

03 березня 2016 року м. Київ справа № П/800/85/16 (800/221/15)

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: Сіроша М.В.,

суддів: Олендера І.Я.,

Пилипчук Н.Г.,

Цвіркуна Ю.І,

Ланченко Л.В

секретар судового засідання Антипенко В.В.

за участю представника відповідача - Кот О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_5 до Верховної Ради України,

про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_5 звернувся з позовом до Верховної Ради України про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити дії з урахуванням уточнення позовних вимог, у якому просив:

- визнати неправомірними дії Верховної Ради України, що полягають у тривалому незвільненні позивача у відставку, чим порушено його конституційні права на вільне волевиявлення, право припинення трудової діяльності на посаді судді;

- зобов'язати Верховну Раду України поновити його права шляхом внесення змін до постанови Верховної Ради України від 25.12.2014 № 59-VIII „Про звільнення суддів", вказавши, що звільнення судді апеляційного суду Кіровоградської області ОСОБА_5 у відставку, крім посилань на п. 9 ст. 126 Конституції України, здійснено на підставі Закону України від 07.07.2010 № 2453-VІ „Про судоустрій і статус суддів" в редакції, яка була чинною у період з 30.10.2013 до 27.03.2014, що є підставою для відповідних виплат і нарахувань.

На обґрунтування позовних вимог зазначив, що неприйняття Верховною Радою України тривалий час та у розумні строки рішення про його звільнення з посади судді у відставку позбавило його права на вихідну допомогу при звільненні та належне довічне грошове утримання.

Постановою Вищого адміністративного суду України від 27.07.2015 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Встановлено, що постановою Верховного Суду України від 22.12.2015 постанова Вищого адміністративного суду України від 27.07.2015, якою відмовлено у задоволенні адміністративного позову, скасована і адміністративна справа направлена на новий судовий розгляд до Вищого адміністративного суду України.

Скасовуючи постанову Вищого адміністративного суду України Верховний Суд України зазначив, що відкриваючи провадження у адміністративній справі та розглядаючи позовні вимоги ОСОБА_5, залишено поза увагою обставини пропуску ним строку звернення до адміністративного суду і не ухвалене рішення відповідно до вимог ст. 100 КАС України щодо наслідків пропущення строків звернення до адміністративного суду.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 26.01.2016 адміністративна справа прийнята до провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно частини 3 ст. 99 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

З ураховуючи п. 15 ч. 1 ст. 3 КАС України професійна діяльність суддів є проходженням публічної служби, у зв'язку з чим до даних правовідносин застосовується місячний строк звернення до суду.

За змістом статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України початок перебігу строку звернення до адміністративного суду законодавець пов'язує з днем, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права.

З матеріалів адміністративної справи слідує, що позивач з урахуванням уточнення позивних вимог, просив визнати неправомірними дії Верховної Ради України, які полягають у тривалому незвільненні його у відставку, чим порушено його конституційне право на вільне волевиявлення, право припинення трудової діяльності на посаді судді; зобов'язати Верховну Раду України поновити його порушенні права шляхом внесення змін до постанови Верховної Ради України від 25.12.2014 № 59-VIII „Про звільнення суддів", вказавши що звільнення його як судді апеляційного суду Кіровоградської області у відставку, крім посилань на п. 9 ст. 126 Конституції України, здійснено на підставі Закону України від 07.07.2010 № 2453-VІ „Про судоустрій і статус суддів" в редакції, яка була чинною у період з 30.10.2013 до 27.03.2014, що є підставою для відповідних виплат і нарахувань.

Судом встановлено, що Постановою Верховної Ради України „Про обрання суддів" від 04.07.2002 N 57-IV ОСОБА_5 був обраний суддею Кіровського районного суду м. Кіровограда безстроково.

Постановою Верховної Ради України „Про обрання суддів" від 23.05.2013 № 306-VII ОСОБА_5 був обраний суддею апеляційного суду Кіровоградської області.

31.10.2013 ОСОБА_5 звернувся до Вищої ради юстиції про звільнення його з посади у зв'язку з поданням заяви про відставку.

10.12.2013 Вищою радою юстиції прийнято рішення № 1368/0/15-13 „Про внесення подання до Верховної Ради України про звільнення ОСОБА_5 з посади судді апеляційного суду Кіровоградської області, у зв'язку з поданням заяви про відставку".

Вказане подання надійшло до Верховної Ради України в грудні 2013 року.

25.12.2014 Верховною Радою України прийнято постанову „Про звільнення суддів" № 59-VIII, якою відповідно до п. 9 ч. 5 ст. 126 Конституції України у зв'язку з поданням заяви про відставку ОСОБА_5 був звільнений з посади судді апеляційного суду Кіровоградської області.

Наказом Апеляційного суду Кіровоградської області № 7-к від 19.01.2015 (а.с. 23) були внесені зміни до наказу № 5-к від 05.01.2015 "Про звільнення судді апеляційного суду Кіровоградської області ОСОБА_5 у зв'язку з поданням заяви про відставку" і змінена його назва - "Про виключення судді апеляційного суду Кіровоградської області ОСОБА_5 зі складу суду у зв'язку зі звільненням у відставку" та вказана дата (26 грудня 2014 року) виключення його із складу апеляційного суду Кіровоградської області (останній день роботи).

З зазначеним наказом ОСОБА_5 був ознайомлений.

Таким чином, наведені обставини свідчать про обізнаність позивача про наявність оскаржуваної постанови „Про звільнення суддів" № 59-VIII від 25.12.2014 і необхідність звернення до суду за захистом свого права у встановлений строк.

Матеріали справи свідчать, що позивач звернувся до суду з позовом 25.06.2015 без обґрунтування причин пропуску строку звернення до адміністративного суду, визначеного ч. 3 ст. 99 КАС України, оскаржувана постанова була прийнята відповідачем 25.12.2014.

Підстав для поновлення строку звернення до адміністративного суду не має.

Частинами першою та другою статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Оскільки, у позовній заяві та доданих до матеріалів справи документах відсутні підстави для визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду, позов ОСОБА_5 до Верховної Ради України про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись ст., ст. 99, 100, 128, 162, 1711 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И Л А :

Адміністративний позов ОСОБА_5 до Верховної Ради України про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про її перегляд Верховним Судом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання заяви про перегляд Верховним Судом України рішення набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Верховного Суду України за наслідками такого перегляду.

Судді: Сірош М.В.

Олендер І.Я.

Пилипчук Н.Г.

Цвіркун Ю.І.

Ланченко Л.В.