Справа № 461/6818/14-а
Суддя: Левицька Наталія Георгіївна
Дата ухвалення: 2016-02-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.02.2016р. Справа № 876/7432/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Левицької Н.Г.,

судді Обрізка І.М.,

судді Сапіги В.П.,

за участю секретаря судового засідання Гелецького П.В.,

за участю представників:

апелянта (відповідача-2 у справі): Гринихи Х.А.,

відповідача-1 у справі: не з'явився

позивача у справі: Гриценка С.І.,

третьої особи у справі: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові

апеляційну скаргу Виконавчого комітету Львівської міської ради

на постанову Галицького районного суду м.Львова від 19.06.2015р. у справі №461/6818/14-а

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Готель Львів"

до відповідача-1: Галицької районної адміністрації Львівської міської ради

відповідача-2: Виконавчого комітету Львівської міської ради

третя особа: Львівська міська рада

про визнання протиправними дій та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

23.06.2014р. позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Готель Львів" звернувся в суд з адміністративним позовом до відповідача: Галицької районної адміністрації Львівської міськради про визнання протиправними дій щодо визначення місця зупинки автобусів за адресою: м. Львів, пр.В.Чорновола,7 та зобов'язання прибрати на вказаному місці дорожній знак "Пункт зупинки автобуса".

Під час розгляду справи позовні вимоги було доповнено позивачем, у зв'язку із прийняттям Виконавчим комітетом Львівської міської ради рішень щодо облаштування зупинки громадського транспорту, та залучено до справи в якості відповідача-2: Виконавчий комітет Львівської міської ради.

Із врахуванням поданих заяв та доповнень до позовної заяви позивач: ТзОВ "Готель Львів" просить: визнати протиправними дії Галицької районної адміністрації Львівської міської ради по встановленню дорожніх знаків 5.41.1 "Пункт зупинки автобуса" та 5.41.2 "Кінець пункту зупинки автобуса" за адресою: м. Львів, пр. В. Чорновола, 7 та зобов'язати їх демонтувати; визнати протиправними та скасувати рішення міської комісії з безпеки дорожнього руху виконкому Львівської міської ради в частині п.10 протоколу № 9 від 30.10.2013р. з наступними змінами, викладеними в п.23 протоколу комісії № 8 від 06.08.2014р. щодо визначення місця зупинки автобусів за адресою: м.Львів, пр.В. Чорновола, 7; визнати протиправними та скасувати рішення виконкому Львівської міської ради №752 від 03.10.2014р. в частині п.3 додатку до нього щодо доповнення п.705 рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 27.06.2014р. № 487 щодо облаштування зупинки громадського транспорту по непарній стороні пр. В. Чорновола, 7 у м. Львові.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 13.06.2014р. на підставі рішення міської комісії з безпеки дорожнього руху Львівської міської ради, викладеного в п.10 протоколу №9 від 30.10.2013р. на місці паркувального майданчику ТзОВ "Готель Львів" за адресою: м.Львів, пр.Чорновола,7 відділом комунального господарства ГРА ЛМР було встановлено дорожній знак 5.41.1 "Пункт зупинки автобуса", в зв'язку з чим перед входом до готелю було облаштовано зупинку громадського транспорту. Позивач вважає, що рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради в частині п.10 протоколу №9 від 30.10.2013р. з наступними змінами, викладеними в п.23 протоколу комісії №8 від 06.08.2014р. щодо визначення місця зупинки автобусів за адресою: м.Львів, пр.Чорновола,7 є протиправним, оскільки не було дотримано вимог п.2.38 ДБН В.2.3-5-2001, п.7.42 ДБН-360, п.5.9 ДБН В.2.2-20:2008, та інших норм.

За результатами розгляду справи Галицький районний суд м. Львова прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Рішенням суду першої інстанції визнано протиправним та скасовано рішення міської комісії з безпеки дорожнього руху Виконавчого комітету Львівської міської ради в частині п.10 протоколу №9 від 30.10.2013р. з наступними змінами, викладеними в п.23 протоколу комісії №8 від 06.08.2014р. щодо визначення місця зупинки автобусів за адресою: м. Львів, пр. Чорновола,7; визнано протиправним та скасовано рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради №752 від 03.10.2014р. в частині пункту 3 додатку до нього щодо доповнення п.705 рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 27.06.2014р. №487 щодо облаштування зупинки громадського транспорту по непарній стороні пр. В.Чорновола,7 у м. Львові; зобов'язано Галицьку районну адміністрацію Львівської міської ради демонтувати встановлені дорожні знаки 5.41.1 "Пункту зупинки автобуса" та 5.41.2 "Кінець пункту зупинки автобуса" за адресою: м.Львів, пр.Чорновола,7. У задоволенні позовної вимоги щодо визнання протиправними дій Галицької районної адміністрації Львівської міської ради судом відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, апелянт (відповідач-2 у справі): Виконавчий комітет Львівської міської ради оскаржив її в апеляційному порядку. В своїй апеляційній скарзі апелянт просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити. Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що судом першої інстанції не взято до уваги заперечення представника відповідача про те, що позивачем заявлено вимогу про скасування рішення міської комісії з безпеки дорожнього руху до неналежних відповідачів, оскільки вказана комісія не є структурним підрозділом ні Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, ні Виконкому Львівської міської ради. Жодним актом Львівської міської ради чи її виконавчих органів не встановлено підконтрольність та структурне підпорядкування міської комісії з безпеки дорожнього руху Виконкому Львівської міської ради. Відтак, суд першої інстанції безпідставно ідентифікує її в оскаржуваній постанові міською комісією з безпеки дорожнього руху Виконкому Львівської міської ради.

Також апелянт зазначає, що відповідно до п.10. протоколу №9 засідання міської комісії з безпеки дорожнього руху від 30.10.2013р. не передбачалось створення зупинки громадського транспорту за адресою: пр. Чорновола, 3, а передбачалось влаштування огорожі за вказаною адресою. Таким чином, міська комісія з безпеки дорожнього руху 06.08.2014р. протоколом №8 не змінювала адреси розташування зупинки громадського транспорту, оскільки попереднім протоколом її (адреси) не було визначено.

На думку апелянта, відповідно до п.2.17. Правил розміщення та обладнання зупинок міського електро- та автомобільного транспорту передбачається можливість облаштування зупинок громадського транспорту як із влаштуванням кишені, так і без неї, відтак відповідачами цих Правил не порушено.

Апелянт стверджує, що ним не порушено вимоги ст.19 Закону України "Про автомобільні дороги" оскільки на перехресті просп. Чорновола - вул. Зернової функціонують світлофорні об'єкти, які покликані забезпечити безпечний перехід через просп. Чорновола у напрямку до пл. Різні, відстань від спірної зупинки до них не перевищує 70м. Так само, відповідачем не порушено вимог пп.4.6, 4.8 Правил користування готелями чи аналогічними засобами розміщення та надання готельних послуг, оскільки оформлення прибуття та вибуття відвідувачів готелю здійснюється в приміщенні готелю, а не на вулиці перед входом.

Крім того, апелянт зазначає, що після припинення договору оренди земельної ділянки, спеціально визначеної для забезпечення паркування транспортних засобів, правовідносини між позивачем та Виконкомом Львівської міської ради припинились. Станом на дату прийняття оскаржуваного рішення, відповідно до ухвали Львівської міської ради від 19.03.2015р. №4409, серед переліку земельних ділянок, спеціально визначених для забезпечення паркування транспортних засобів, не включено земельну ділянку на просп. Чорновола, 7.

В судове засідання Львівського апеляційного адміністративного суду 29.02.2016р. з'явився представник апелянта (відповідача-2 у справі): Гриниха Х.А., яка доводи, вкладені в апеляційній скарзі, підтримала у повному обсязі, просила апеляційну скаргу задоволити, постанову Галицького районного суду м.Львова від 19.06.2015р. скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог позивача відмовити.

Представник позивача у справі: Гриценка С.І. проти доводів апеляційної скарги заперечив, зазначив, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, сторін по справі, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги у їх сукупності, встановивши обставини та відповідні їм правовідносини, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегією суддів встановлено наступне:

Як свідчать матеріали справи та встановлено судом першої інстанції встановлено, що 13.06.2014р. на підставі рішення міської комісії з безпеки дорожнього руху Львівської міськради викладеного в п.10 протоколу №9 від 30.10.2013р. на місці паркувального майданчику ТзОВ "Готель Львів" за адресою: м.Львів, пр.В.Чорновола, 7, відділом комунального господарства Галицької районної адміністрації Львівської міської ради було встановлено дорожній знак 5.41.1 "Пункт зупинки автобуса". Таким чином, перед входом в готель було облаштовано зупинку громадського транспорту.

26.05.2014р. Галицька районна адміністрація Львівської міської ради своїм листом повідомила ТзОВ "Готель Львів" про те, що зупинка громадського транспорту буде функціонувати на місці, визначеному рішенням міської комісії з безпеки дорожнього руху (п.10. протоколу № 9 від 30.10.2013р.).

В зазначеному рішенні комісії на час подачі позову, було визначено іншу адресу для облаштування зупинки м.Львів, пр. В. Чорновола, 3, а не пр. В. Чорновола, 7, де було встановлено знак зупинки. Вказаним рішенням визначено "Галицькій районній адміністрації до 15.11.2013р. встановити пішохідне огородження за адресою пр.В. Чорновола,3 від завершення пішохідного переходу до початку паркувальної кишені".

Пунктом 23 протоколу №8 від 06.08.2014р. засідання міської комісії з безпеки дорожнього руху, внесено зміни в попереднє рішення комісії, що стосується предмету розгляду по справі, а саме в п. 10 протоколу №9 від 30.10.2013р. змінено нумерацію будинку з пр. В.Чорновола, 3 - на пр. В. Чорновола,7 та доповнено вимогою встановити додатково дорожній знак 5.41.2 "Кінець пункту зупинки автобуса", що і було виконано Галицької районної адміністрації Львівської міської ради.

03.10.2014р. Виконком Львівської міської ради прийняв Рішення №752, згідно із яким внесено зміни до свого попереднього рішення №487 від 27.06.2014р., а саме: доповнив його п.705, яким вніс до переліку зупинок громадського транспорту у м.Львові зупинку на пр.В. Чорновола, 7, непарна сторона.

Також судом першої інстанції було встановлено, що до ухвали Львівської міськради №120 від 27.01.2011р. "Про затвердження збору місця для паркування транспортних засобів на території м. Львова", станом на час прийняття оскаржуваних рішень, не було внесено будь-яких змін щодо виключення з додатку 2 п.30, згідно з яким на пр. В. Чорновола, 7 було виділено для службового паркування 5 паркомісць площею 60м.кв., за які ТзОВ "Готель "Львів" сплачує збір за паркування. Ця зона паркування повністю збігається із зоною зупинки. На підставі згаданої Ухвали з позивачем було укладено договір №161 П/Т від 01.04.2011р., який неодноразово продовжувався, предметом якого є надання позивачу в користування земельної ділянки для забезпечення паркування транспортних засобів на пр. В. Чорновола, 7 площею 57,5м.кв.

При прийнятті рішення по суті спору, суд першої інстанції керувався наступними нормами матеріального права:

Відповідно до вимог ст.19 Закону України "Про автомобільні дороги" (Закон), одними з основних обов'язків органів місцевого самоврядування в частині управління функціонуванням і розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів є забезпечення безперервних, безпечних, економічних та зручних умов руху транспортних засобів і пішоходів вулицями та дорогами міст, а також організація утримання вулиць і доріг за встановленими для них будівельними нормами, державними стандартами та нормами.

Згідно із вимогами ст.21 цього ж Закону, органи місцевого самоврядування відповідають за стан вулиць і доріг міста, відповідно до діючих норм, якість їх утримання, розміщення технічних засобів організації дорожнього руху, за відшкодування збитків користувачам вулиць і доріг міст, що виникли через їх незадовільний стан.

Відповідно до норм ст.ст.2, 11 Закону України "Про будівельні норми", застосування будівельних норм або їх окремих положень є обов'язковим для всіх суб'єктів господарювання, які проводять будівельну, містобудівельну, архітектурну діяльність. Ця вимога поширюється і на органи місцевого самоврядування.

Згідно до п.5.9 ДБН В.2.2 20:2008 відкритий майданчик для короткочасної стоянки біля головного входу готелю проектується з розрахунку одночасного розміщення не менше п'яти автомобілів.

Згідно з пп.1.3, 1.5 Правил розміщення та обладнання зупинок міського електро- та автомобільного транспорту, вибір місця розташування зупинок покладається на підприємства міського електро- і автомобільного транспорту, які здійснюють перевезення пасажирів; розміщення і облаштування зупинок повинно здійснюватись за проектом, узгодженим з Державтоінспекцією і затвердженим виконкомом місцевої Ради народних депутатів.

Пункт 2.15 цих Правил вимагає, щоби розміри посадочної площадки перевіряли на її перспективну місткість, яка визначається розрахунковою місткістю пасажирів, що чекають транспортний засіб, при цьому розрахункова щільність пасажирів на посадочній площадці дві людини на квадратний метр території площадки.

Згідно із вимогами пп.2.18, 2.19 вищевказаних Правил, "кишені" на зупинках слід облаштовувати шириною 3,5 4м., а в обмежених умовах не менше 3м. В останньому випадку таке облаштування "кишені" може бути здійснено за рахунок частини тротуару за умови, якщо його ширина, що залишається після розширення проїзної частини, забезпечить нормальне функціонування посадочної площадки і належні умови для руху пішоходів по тротуару.

Відповідно до п.3.1 Правил, під час розміщення зупинок на вулично-дорожній мережі повинно забезпечуватись виконання таких основних умов: якнайзручнішого і безпечного підходу до основних об'єктів масового відвідування; якнайменшого зниження пропускної здатності міської вулиці; якнайменших взаємних перешкод між різними видами міського транспорту; зручності пересадки з одного виду міського транспорту або маршруту на інший; безпеки дорожнього руху.

Згідно із вимогами п.3.9 цих Правил, у місцях перетину маршрутів, де пересадка з одного маршруту на інший характеризується значним пасажиропотоком у певному напрямку, зупинки слід розміщувати так, щоб пасажирам для пересадки у цьому напрямку не треба було перетинати проїзну частину вулиці (дороги).

Відповідно до п.2.22 Порядку організації перевезень пасажирів та багажу автомобільним транспортом, забороняється існування об'єктів і споруд (крім кіосків для продажу квитків та навісів для пасажирів), які б створювали перешкоди нормальному функціонуванню зупинки.

Також, відповідно до пп.4.6, 4.8 Правил користування готелями чи аналогічними засобами розміщення та надання готельних послуг, готель повинен забезпечувати цілодобове оформлення споживачів, які прибувають та вибувають із готелю та забезпечити виклик швидкої допомоги.

Проаналізувавши вищенаведені норми матеріального права та дослідивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що при винесенні оскаржуваних рішень (міської комісії з безпеки дорожнього руху від 30.10.2013р. із наступними змінами та Львівського міськвиконкому №487 від 27.06.2014р., з наступними змінами 03.10.2014р. №752) щодо облаштування зупинки громадського транспорту по пр. В.Чорновола,7 (непарна сторона) в м.Львові було порушено вищенаведені вимоги Правил розміщення та обладнання зупинок міського електро- та автомобільного транспорту затверджених наказом Держкомжитлокомунгоспу України від 15.05.1995р. №21, Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.1997р. №176, Порядку організації перевезень пасажирів та багажу автомобільним транспортом затвердженого Наказом Міністерства інфраструктури України від 15.07.2013р. №480, та Закону України "Про автомобільні дороги".

Суд першої інстанції виходив з того, що Виконавчим комітетом Львівської міської ради не надано ніяких даних про використання будь-яких розрахунків при прийнятті оскаржуваних рішень, зокрема обрахування розміру посадочної площадки, розрахункової місткості пасажирів, що чекають транспортний засіб чи інших. За результатами виконання оскаржуваних рішень, вхід-вихід пасажирів відбувається фактично на вході в готель, прохід пішоходів по тротуару утруднено і, крім того, під час мокрої або сніжної погоди є реальна можливість для їх травмування, оскільки тут же розташований пандус висотою 20-25см. над тротуаром із схилом для заїзду в готель неповносправних.

Крім цього, встановленням спірної зупинки пасажирів провокують на перехід через проїзну частину на зупинку радіальних маршрутів на пл.Різні і навпаки. Відтак, оскаржувані рішення створюють перешкоди для господарської діяльності ТзОВ "Готель "Львів", основним видом якого є надання послуг з проживання. Функціонування зупинки унеможливлює підїзд до готелю легкових автомобілів та автобусів з туристами.

На думку суду першої інстанції, твердження відповідачів про можливість заходу (заїзду) зі сторони господарського двору в ТзОВ "Готель Львів" є неспроможні і фактично є вимогою про зміну функціонування головного входу в приміщення готелю, який визначений відповідно до ДБН та проекту будівництва, а розпорядженням Виконкому Львівської міськради №160 від 20.12.1965р. об'єкт "Готель "Львів" прийнято в експлуатацію.

Крім того, станом на час прийняття оскаржуваних рішень, до Ухвали Львівської міськради №120 від 27.01.2011р. "Про затвердження збору місця для паркування транспортних засобів на території м. Львова" не було внесено будь-яких змін щодо виключення з додатку 2 п.30, згідно із яким на пр. В. Чорновола, 7 було виділено для службового паркування 5 паркомісць площею 60 м.кв., за які ТОВ "Готель "Львів" сплачує збір за паркування. Ця зона паркування повністю збігається із зоною зупинки.

У зв'язку з цим суд послався на рішення Конституційного Суду України (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) від 16.04.2009р. №7-рп/2009 та зазначив, що ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Таким чином, оскільки на підставі згаданої Ухвали №120 у ТзОВ "Готель "Львів" виникли правовідносини щодо права службового паркування автотранспорту та на підставі вищезгаданого розпорядження №160 від 20.12.1965р. виникли відносини щодо експлуатації будівлі готелю, в тому числі головного та запасних виходів (входів) і позивач заперечує проти їх зміни, то згадані рішення в цій частині не можуть бути змінені чи скасовані.

На підставі аналізу вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне:

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, які полягають у тому, що позовну вимогу про визнання протиправним та скасування рішення міської комісії з безпеки дорожнього руху в частині п.10 протоколу №9 від 30.10.2013р. з наступними змінами, викладеними в п.23 протоколу комісії №8 від 06.08.2014р. щодо визначення місця зупинки автобусів за адресою: м.Львів, пр.В. Чорновола, 7 позивачем заявлено до неналежного відповідача, оскільки міську комісію з безпеки дорожнього руху не було залучено до участі в справі.

Як вбачається з Положення про розмежування повноважень між виконавчими органами Львівської міської ради (а.с.114-128), Положення про міську комісію з безпеки дорожнього руху (а.с.149-152), розпоряджень Львівського міського голови щодо формування персонального складу міської комісії з безпеки дорожнього руху (а.с.140-148), Міська комісія з безпеки дорожнього руху не є структурним підрозділом Виконавчого комітету Львівської міської ради, хоча і створюється за розпорядженням Львівського міського голови, проте приймає самостійні рішення, які оформлюються протоколом, самостійно виконує покладені на неї права та обов'язки (п.2.1., 2.4., 4.1-4.2. Положення про міську комісію з безпеки дорожнього руху).

Відтак, колегія суддів приходить до висновку про те, що оскаржувану постанову суду першої інстанції в частині задоволення позовної вимоги про визнання протиправним та скасування рішення міської комісії з безпеки дорожнього руху в частині п.10 протоколу №9 від 30.10.2013р. з наступними змінами, викладеними в п.23 протоколу комісії №8 від 06.08.2014р. щодо визначення місця зупинки автобусів за адресою: м.Львів, пр.В. Чорновола, 7 слід скасувати, а в задоволенні вказаної позовної вимоги відмовити.

Колегія суддів вважає необхідним зазначити, що відмова у задоволенні вищевказаної позовної вимоги автоматично не тягне за собою протиправність чи втрату чинності рішенням Виконкому Львівської міської ради №752 від 03.10.2014р. в частині п.3 додатку до нього щодо доповнення п.705 рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 27.06.2014р. №487 щодо облаштування зупинки громадського транспорту по непарній стороні пр. В. Чорновола, 7 у м. Львові, оскільки відповідно до вимог п.1.5. Правил розміщення та обладнання зупинок міського електро- та автомобільного транспорту, розміщення та обладнання зупинок повинно здійснюватись за проектом, узгодженим з Державтоінспекцією і затвердженим виконкомом місцевої ради народних депутатів.

Відповідно до п.27 розділу 2 Положення про розмежування повноважень між виконавчими органами Львівської міської ради, до повноважень Виконкому віднесено внесення змін постійного характеру до міських автобусних маршрутів, введення або вилучення зупинок та/або зміна графіків руху в порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Відтак, чинним законодавством не передбачено в імперативному порядку залучення до вирішення питань розміщення зупинок громадського транспорту міської комісії з безпеки дорожнього руху.

Колегія суддів також погоджується з доводом апеляційної скарги стосовно того, що міська комісія з безпеки дорожнього руху 06.08.2014р. протоколом №8 не змінювала адреси розташування зупинки громадського транспорту, оскільки попереднім протоколом її (адреси) не було визначено.

Як вбачається з матеріалів справи, протоколом №9 (а.с.5-11) засідання міської комісії з безпеки дорожнього руху від 30.10.2013р. (п.10) при розгляді пропозицій Державтоінспекції та депутата Львівської міської ради про перенесення зупинки громадського транспорту за адресою просп. Чорновола, 3 вирішено доручити Галицькій районній адміністрації Львівської міської ради встановити пішохідне огородження за адресою просп. Чорновола, 3 від завершення пішохідного переходу до початку паркувальної кишені.

Протоколом №8 (а.с.42-47) засідання міської комісії з безпеки дорожнього руху від 06.08.2014р. (п.23) при розгляді пропозиції управління транспорту та зв'язку щодо внесення змін в рішення комісії з приводу встановлення дорожнього знаку "Пункт зупинки автобуса за адресою просп. Чорновола, 7" вирішено визначити місцем розташування зупинки громадського транспорту "Проспект Чорновола" заїзну кишеню перед готелем "Львів" за адресою просп. Чорновола, 7, а ГРА ЛМР доручено додатково встановити дорожній знак "Кінець пункту зупинки автобуса".

Відтак, доводи апеляційної скарги в цій частині є підставними, оскільки дійсно у першому протоколі міської комісії з безпеки дорожнього руху №9 зазначено лише про встановлення огорожі за адресою: просп. Чорновола, 3, а другий протокол №8 вже встановлював нове місце зупинки за адресою: просп. Чорновола, 7 (адреси зупинки не мінялись з номерів 3 на номер 7, а вирішувались різні по суті питання).

Однак, колегія суддів не погоджується з доводом апеляційної скарги стосовно того, що в діях відповідачів відсутні порушення п.2.17. Правил розміщення та обладнання зупинок міського електро- та автомобільного транспорту, згідно яких передбачається можливість облаштування зупинок громадського транспорту як із влаштуванням "кишені", так і без неї.

Відповідно до п.2.17. цих Правил, місце зупинки автобуса чи тролейбуса може бути звичайним при незмінній ширині проїзної частини або улаштованим за допомогою розширення проїзної частини у вигляд відкритої "кишені". Влаштування "кишень" закритого типу (відокремлених від проїзної частини бордюром чи іншого перешкодою для руху) забороняється.

Ці вимоги продубльовано в ДБН В.2.3-5-2001 (вулиці та дороги населених пунктів).

Відтак, дійсно, законодавством не передбачено обов'язкову наявність "кишень", а місце зупинки автобуса чи тролейбуса може бути звичайним при незмінній ширині проїзної частини. Проте, колегія суддів вважає, що у випадку, коли зупинка встановлюється вигляді відкритої "кишені", то така кишеня має відповідати належним вимогам чинного законодавства.

Однак, як правильно зазначив суд першої інстанції, в матеріалах справи відсутні дані про застосування відповідачами будь-яких розрахунків при прийнятті оскаржуваних рішень.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги стосовно того, що відповідачами не порушено вимог пп.4.6, 4.8 Правил користування готелями чи аналогічними засобами розміщення та надання готельних послуг, оскільки оформлення прибуття та вибуття відвідувачів готелю здійснюється в приміщенні готелю, а не на вулиці перед входом.

Проте, відповідно до норм п.5.5. та 5.9. ДБН В.2.2-20:2008 (Будинки і споруди. Готелі.), у складі ділянки готелю повинно бути передбачено упоряджені майданчики перед входами в приміщення громадського і житлового призначення з розрахунку не менше 0,2м кв. на одного проживаючого (готель "Львів" розрахований на 682 особи, згідно із розпорядженням про прийняття в експлуатацію); майданчики для тимчасового паркування автомобілів і автобусів для висадки і посадки пасажирів.

Відкритий майданчик для короткочасної стоянки автомобілів біля головного входу проектується з розрахунку одночасного розміщення не менше п'яти автомобілів.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку про те, що в результаті прийняття спірних рішень відповідачами допущено порушення вимог ДБН В.2.2-20:2008 (Будинки і споруди. Готелі.).

Також апелянт стверджує, що після припинення договору оренди земельної ділянки, спеціально визначеної для забезпечення паркування транспортних засобів, правовідносини між позивачем та Виконкомом ЛМР припинились. Однак, станом на дату прийняття оскаржуваного рішення, відповідно до ухвали ЛМР від 19.03.2015р. №4409, серед переліку земельних ділянок, спеціально визначених для забезпечення паркування транспортних засобів, не включено земельну ділянку на просп. Чорновола, 7.

З цього приводу колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що хоча й договір оренди земельної ділянки, спеціально визначеної для забезпечення паркування транспортних засобів, і припинив свою дію, проте позивач продовжував сплачувати орендну плату під час чинності оскаржуваних рішень.

Відповідно до договору про використання земельної ділянки, спеціально визначеної для забезпечення паркування транспортних засобів від 01.04.2011р. №161П/Т, позивачем отримано у користування спеціально визначену земельну ділянку для забезпечення паркування транспортних засобів на просп. Чорновола,7 на 5 парко-місць. Даний договір пролонговувався шляхом укладення додаткових угод до 31.12.2013р.

За час дії цього договору та впродовж 2014 та 2015рр. позивач сплачував збір за паркування, що підтверджується копіями платіжних доручень (а.с. 19-22, 234).

Керуючись вимогами ч.6 ст.33 Закону України "Про оренду землі", передбачено підставу поновлення договору оренди, а саме: у тому разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

В матеріалах справи відсутні докази стосовно того, що договір оренди землі не поновлювався і що орендодавець надсилав позивачу заперечення проти його пролонгації.

Із врахуванням наведеного колегія суддів приходить до висновку, що хоча й заслуговують на увагу доводи апелянта про те, що оскаржуваним рішенням виконкому Львівської міської ради №752 від 03.10.2014р. про облаштування спірної зупинки не встановлювались і припинялись права користування землею для позивача, проте, за умови існування в результаті прийняття оскаржуваних рішень реальних перешкод у використанні цієї земельної ділянки за призначенням, то порушене право підлягає захисту шляхом скасування акта, що порушує відповідне право.

Та обставина, що в процесі розгляду справи по суті дану земельну ділянку виключено з переліку таких, за які стягується орендна плата, - не впливає на чинність оскаржуваних рішень, оскільки вони були прийняті раніше, а суд зобов'язаний надати оцінку їх правомірності станом на день їх прийняття.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно відмови в задоволенні позовної вимоги про визнання протиправними дій Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, однак вважає, що оскаржувана постанова в частині зобов'язанння Галицької районної адміністрації Львівської міської ради демонтувати встановлені дорожні знаки 5.41.1 "Пункту зупинки автобуса" та 5.41.2 "Кінець пункту зупинки автобуса" за адресою: м.Львів, пр.Чорновола,7 підлягає скасуванню із відмовою у задоволенні позову в цій частині.

Колегія суддів вважає, що задоволення даної позовної вимоги є передчасним, оскільки захисту в порядку адміністративного судочинства підлягає порушене, невизнане чи оспорюване право чи інтерес. Відтак, з набранням законної сили рішенням суду в даній адміністративній справі у Галицької районної адміністрації Львівської міської ради виникне обов'язок щодо забезпечення демонтажу встановлених дорожніх знаків 5.41.1 "Пункту зупинки автобуса" та 5.41.2 "Кінець пункту зупинки автобуса" за адресою: м.Львів, пр.Чорновола,7 в порядку, встановленому законодавством. І лише в разі невиконання вказаного обов'язку порушені права ТзОВ "Готель Львів" підлягатимуть захисту шляхом зобов'язання Галицької районної адміністрації Львівської міської ради до вчинення дій.

Приписами ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Керуючись вимогами ст.9 КАС України, суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням наведеного, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення міської комісії з безпеки дорожнього руху Виконавчого комітету Львівської міської ради в частині п.10 протоколу №9 від 30.10.2013р. з наступними змінами, викладеними в п.23 протоколу комісії №8 від 06.08.2014р. щодо визначення місця зупинки автобусів за адресою: м. Львів, пр. Чорновола, 7 та визнання протиправним та скасування рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради №752 від 03.10.2014р. в частині пункту 3 додатку до нього щодо доповнення п.705 рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 27.06.2014р. №487 щодо облаштування зупинки громадського транспорту по непарній стороні пр. В.Чорновола,7 у м. Львові з огляду на їх протиправність.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про зобов'язання Галицької районної адміністрації Львівської міської ради демонтувати встановлені дорожні знаки 5.41.1 "Пункту зупинки автобуса" та 5.41.2 "Кінець пункту зупинки автобуса" за адресою: м.Львів, пр.Чорновола,7, оскільки така позовна вимога є передчасною.

Відповідно до вимог ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За приписами ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Керуючись вимогами ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, 198, 200, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Львівської міської ради на постанову Галицького районного суду м.Львова від 19.06.2015р. у справі №461/6818/14-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Готель Львів" до відповідача-1: Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, відповідача-2: Виконавчого комітету Львівської міської ради, третя особа: Львівська міська рада, про визнання протиправними дій та скасування рішення, - задоволити частково.

2. Постанову Галицького районного суду м.Львова від 19.06.2015р. у справі №461/6818/14-а, - в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення міської комісії з безпеки дорожнього руху Виконавчого комітету Львівської міської ради в частині п.10 протоколу №9 від 30.10.2013р. з наступними змінами, викладеними в п.23 протоколу комісії №8 від 06.08.2014р., щодо визначення місця зупинки автобусів за адресою: м.Львів, пр.Чорновола, 7, та в частині зобов'язання Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про демонтування встановлених дорожніх знаків 5.41.1. "Пункт зупинки автобуса" та п.5.41.2 "Кінець пункту зупинки автобуса" за адресою: м.Львів, вул.Чорновола 7, - скасувати та у задоволенні вказаних позовних вимог відмовити.

3. В іншій частині постанову Галицького районного суду м.Львова від 19.06.2015р. у справі №461/6818/14-а, - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції.

Касаційна скарга на судові рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя Н.Г. Левицька

Суддя І.М. Обрізко

Суддя В.П. Сапіга

Повний текст рішення виготовлено та підписано 04.03.2016р.