Справа № 527/1338/15-а
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2016-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2016 року м. Київ К/800/37546/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець Т.Г., Голяшкіна О.В., Зайця В.С.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Глобинському районі Полтавської області

на постанову Глобинського районного суду Полтавської області

від 17 червня 2015 року

та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду

від 10 серпня 2015 року

у справі №527/1338/15-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Глобинському районі

Полтавської області

про зобов`язання провести перерахунок пенсії, -

В С Т А Н О В И Л А:
У червні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Глобинському районі Полтавської області про зобов`язання провести перерахунок пенсії.

Позивач просив суд зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в Глобинському районі Полтавської області провести перерахунок призначеної позивачу, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, інваліду 2 групи, пенсії з розрахунку заробітної плати в липні 1986 року, яка складала 2457,54 крб.

Постановою Глобинського районного суду Полтавської області від 17 червня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 10 серпня 2015 року, позов задоволено.

Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Глобинському районі Полтавської області провести перерахунок пенсії позивачу з урахуванням заробітної плати за роботу в населених пунктах в зоні відчуження Чорнобильської АЕС з 5 червня 1986 року по 02 серпня 1986 року з врахуванням норм нормативно-правових актів колишнього СРСР, Ради Міністрів УРСР, Держкомпраці України та Укрпрофради, які стосуються оплати праці в зоні відчуження ЧАЕС, в сумі 2457,54 крб.

Задовільняючи позов суди першої та апеляційної інстанції виходили з того, що ВАТ «Хорольська СПМК-10", де працював позивач, припинила своє існування, тому її правонаступники відсутні. Державні архівні установи не мають можливості видати довідку з врахуванням норм нормативно-правових актів колишнього СРСР, Ради Міністрів УРСР, Держкомпраці України та Укрпрофради, то позивач позбавлений можливості отримати довідку належного зразка з врахуванням норм вказаних нормативно-правових актів. Таким чином, позивач має права на отримання пенсії з урахуванням заробітної плати за роботу в населених пунктах в зоні відчуження Чорнобильської АЕС з 05 червня 1986 року по 02 серпня 1986 року з врахуванням норм нормативно-правових актів колишнього СРСР, Ради Міністрів УРСР, Держкомпраці України та Укрпрофради, які стосуються оплати праці в зоні відчуження ЧАЕС, в сумі 2457,54 крб..

Не погоджуючись з ухваленими у справі рішеннями, Управління Пенсійного фонду України в Глобинському районі Полтавської області звернулося до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить повністю скасувати судові рішення та прийняти нове, яким відмовити у задовольнні позовних вимог повністю.

ОСОБА_1 подав до Вищого адміністративного суду України заперечення на касаційну скаргу, в якому наголошувало на відповідності судового рішення обставинам справи та вимогам законодавства України, просив залишити касаційну скаргу без задоволення, судові рішення без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши і обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і наданої ними правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії та інвалідом ІІ групи, захворювання якого пов`язано з виконанням обов`язків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та має право на пільги встановлені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до довідки військового комісаріату №26 від 04.09.1986 року ОСОБА_1 , дійсно служив у військовій частині № НОМЕР_1 був призваний на військові збори з 05.06.1986 року по 02.08.1986 року, де приймав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Позивачу з 05.06.1986 року по 02.08.1986 року здійснювали виплату заробітної плати в розмірі 100% за основним місцем роботи.

16.05.2006 року за вих.№16 ВАТ «Хорольська СПМК-10» надало позивачу довідку про розмір заробітної плати, нарахованої (виплаченої) за виконання робіт (службових обов`язків) з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС за період з 05.06.1986 року по 02.08.1986 року, яка була надана позивачем до Управління Пенсійного фонду України в Глобинському районі Полтавської області для нарахування мені пенсії.

Управлінням Пенсійного фонду України в Глобинському районі Полтавської області призначено позивачу пенсію із розрахунку заробітку за липень 1986 року у сумі 1146,90 крб.

Вважаючи, що при нарахуванні пенсії відповідачем було визначено невірний розрахунок заробітної плати за виконання робіт (службових обов`язків) з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС за період з 05.06.1986 року по 02.08.1986 року, а саме замість 2457,54 крб. застосовано 1146,90 крб., позивач в травні 2015 року звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії.

22.05.2015 року листом №1722/04-42 Управлінням Пенсійного фонду України в Глобинському районі позивачу було відмовлено у проведенні вищезазначеного перерахунку в зв`язку з відсутністю законних підстав для проведення такого перерахунку.

Переглядаючи судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, з урахуванням доводів касаційної скарги, колегія суддів Вищого адміністративного суду України виходить з наступного.

Відповідно до статті 15 Закону України Про пенсійне забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи або надається їм право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.

Згідно частини 3 статті 65 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та Потерпілий від Чорнобильської катастрофи є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Відповідно статті 15 вказаного Закону, довідки про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення є лише підставою для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Згідно статті 9 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є:

1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків;

2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи-громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи, а в статті 10 цього Закону вказано, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 р. на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві.

Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 3 постанови КМУ №501 від 25.08.92 р. Про Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а потім і п. 3 постанови КМУ №51 від 20.01.97 р. Про затвердження Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 01.07.86 року - незалежно від кількості робочих днів, з 01.07.86 року до 31.12.86 року - не менше 5, а у 87 року - не менше 14 календарних днів, віднесеним до категорії 2, видаються посвідчення синього кольору серія А; при цьому у посвідченні на правій стороні по діагоналі зліва направо ставиться штамп фарбою червоного кольору Перереєстровано і на вільному місці виконується запис про дату перереєстрації.

Відповідно частини 1 статті 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством.

На виконання делегованих повноважень Кабінет Міністрів України 23.11.2011 року прийняв постанову №1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", відповідно до п. 2 якої зобов`язано Пенсійний фонд України забезпечити здійснення перерахунку пенсій, призначених особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, до набрання чинності цією постановою, за матеріалами пенсійних справ.

Згідно п.1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року №1210, цей Порядок визначає механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54 і 57 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно частини 3 пункту 4 Порядку, у разі, коли особа пропрацювала у зоні відчуження менше календарного місяця у 1986-1990 роках, за її бажанням пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу у зоні відчуження, за весь фактично відпрацьований час, в одному із неповних календарних місяців роботи протягом цих років, без додавання суми заробітної плати за період роботи за межами зони відчуження. У такому разі заробітна плата за весь фактично відпрацьований час ділиться на число відпрацьованих днів, а одержана сума множиться на 25,4. Якщо дні роботи припали на вихідні і святкові дні, розрахунок заробітної плати проводиться у такому ж порядку, як і за роботу у робочі дні, а доплата за вихідні і святкові дні, нарахована за фактично відпрацьований час, з урахуванням установленої кратності додається до суми обчисленої заробітної плати.

Відповідно до частини 7 Порядку, пенсії призваних на військові збори військовозобов`язаних, які брали участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та працювали у зоні відчуження в 1986-1990 роках, призначаються виходячи із заробітної плати, яку вони одержували за основним місцем роботи, з урахуванням фактично відпрацьованого часу у зоні відчуження, характеру виконуваної роботи, місця і тривалості робочого дня (незалежно від періоду проведення розрахунку оплати праці за умови, якщо такий розрахунок проведено на підставі первинних документів про місце роботи і тривалість робочого дня згідно із сумарною кратністю оплати праці, встановленою у відповідні періоди за зонами небезпеки: у III зоні - 5, II - 4, I - 3). При цьому в усіх випадках заробітна плата для розрахунку пенсії не повинна бути нижчою від фактично одержаної суми у зазначений період.

Згідно частини 7 Порядку призначення пенсії із заробітної плати, одержаної за роботу за межами зони відчуження, провадиться на загальних підставах відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

У листі Міністерства праці та соціальної політики України від 13 квітня 2001 року №03-3/1652-018-2 Про оплату праці у зоні відчуження ЧАЕС у 1986-1990 років осіб, які виконували роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища зазначено, що листом Держкомпраці УРСР від 13 червня 1989 року №10-769 повідомлено, що Рада Міністрів СРСР зняла гриф секретно з постанов ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 7 травня 1986 року № 524-156, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05 червня 1986 року №665-195, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 29 грудня 1987 року №1497-378, розпоряджень від 3 вересня 1986 року №1767-рс і від 11 грудня 1986 р. №2488-рс. Повідомлялось також, що розсекречуються прийняті до виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 8 травня 1986 року №168-5, від 10 червня 1986 р. №207-7, розпорядження Ради Міністрів УРСР від 10 вересня 1986 року №530-рс, від 16 грудня 1986 року №694-рс, від 6 січня 1988 р. №12-рс та листи Держкомпраці УРСР, якими доводились зазначені рішення Ради Міністрів УРСР: № 4с від 9 травня 1986 року, №58с від 11 червня 1986 року, №132с від 16 вересня 1986 року, №179с від 25 грудня 1986 року, №8с від 22 січня 1988 року. Знято гриф секретності з низки інших нормативних актів, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС.

Постанова Кабінету Міністрів СРСР та ВЦРПС Про умови оплати праці та матеріального забезпечення, працівників підприємств, організацій і установ, зайнятих на роботах, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобігання забрудненню навколишнього середовища від 5 червня 1986 року №665-195 передбачає встановлення за працівниками, направленими для виконання робіт, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобігання забрудненню навколишнього середовища, збереження середньої заробітної плати.

Оплата праці робітників і службовців (відряджених у зону ЧАЕС та призваних на військові збори), за якими відповідно до чинного законодавства зберігалась за основним місцем роботи середньомісячна заробітна плата, відповідно до абзацу четвертого підпункту 1 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року №207-7 (абзац четвертий пункту 1 постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 5 червня 1986 року №665-195) провадилась у III, II, I зонах небезпеки у 4-кратному, 3-кратному та 2-кратному розмірі (із врахуванням 100% тарифної ставки), понад середньомісячну заробітну плату, виходячи з тарифної ставки, встановленої за основним місцем роботи.

Відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 5 червня 1986 р. №665-195 Про оплату праці і матеріальне забезпечення працівників підприємств, організацій і установ, які виконували роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища (постанова Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 р. №207-7) оплата праці працівників підприємств, організацій і установ (надалі - підприємств), розташованих у зоні ЧАЕС, які виконували роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, повинна провадитись з дня аварії в розмірах, передбачених розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 р. №964 - у III, II, I зонах небезпеки у 5-, 4-, 3-кратному розмірах в порівнянні з нормами, встановленими діючим законодавством.

Пунктом 1 Постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 7 травня 1986 року № 524-156 Про умови оплати праці й матеріального забезпечення працівників підприємств і організацій зони Чорнобильської АЕС передбачено підвищення тарифних ставок (посадових окладів) працівників підприємств і організацій, безпосередньо зайнятим на роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, до 100%.

Відповідно до постанови Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 7 травня 1986 року №153/10-43 премія за роботу в зоні ЧАЕС виплачувалась у відповідності з діючими на підприємстві системами преміювання. Встановлені граничні розміри премій було дозволено підвищувати до 60% тарифної ставки (окладу) на місяць (підпункт 4 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року №207-7).

Виходячи з пункту 1 постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР, ВЦРПС №524-156 від 07 травня 1986 року, пунктів 1,4 постанови Ради Міністрів СРСР та ВЦРПС №665-195 від 05 червня 1986 року, пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Української республіканської Ради професійних Спілок №207-7 від 10 червня 1986 року, оплата за роботу у зонах небезпеки провадитися з урахуванням кратності зони небезпеки по тарифній ставці.

Крім того, постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 7 жовтня 1986 року №153/10-43 встановлено, що працівникам, безпосередньо зайнятим на роботах по усуненню наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, премії, заохочення й винагороди нараховувати відповідно до діючих положень на збільшені, згідно п.1 постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07 травня 1986 року № 524-156 тарифні ставки (відрядні розцінки) і посадові оклади.

Відповідно до положень статті 3 Закону України Про правонаступництво України, вказані нормативні акти не суперечать законам України, прийнятим після проголошення незалежності України, іншими нормативними актами порядок та умови оплати праці осіб, що приймали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, не передбачені, у зв`язку з чим вони є діючими на теперішній час.

Скаржник свою касаційну скаргу обґрунтовує тим, що судами попереднх інстанцій прийнято рішення з порушенням норм матеріального права, зокрема Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 року. Скаржник вказав, що нарахування позивачу заробітної плати за виконання робіт (службових обов`язків) з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС за період з 05 липня 1986 року по 02 серпня 1986 року, яке зазначене у довідці, що видана ВАТ «Хорольська СПМК-10" 16.05.2006 року за вих. №16, не є підставою для перерахунку пенсії. На його думку, відмовляючи позивачу в перерахунку пенсії, відповідач діяв на підставі та у відповідності до вимог діючого законодавства.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач, має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії та є інвалідом ІІ групи, захворювання якого пов`язано з виконанням обов`язків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. (а.с. 14)

Позивач приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 05 червня 1986 року по 02 серпня 1986 року, що підтверджується наданими довідками. (а.с. 9, 29, 31)

ВАТ «Хорольська СПМК-10", де працював позивач, припинила своє існування, її правонаступники відсутні. Державні архівні установи не мають можливості видати довідку з врахуванням норм нормативно-правових актів колишнього СРСР, Ради Міністрів УРСР, Держкомпраці України та Укрпрофради.

Разом з тим, згідно довідки ВАТ «Хорольська СПМК-10" №16 від 16.05.2006 року зазначено, що позивач був в 2-й та 3-й зоні відчуження, а отже кратність оплати праці у нього 3 та 4, відповідно до п.7 Постанови КМ України від 23.11.2011 року №1210.

Враховуючи викладене, суди першої і апеляційної інстанцій дійшли до обґрунтованих висновків про задоволення позовних вимог.

Згідно частини 3 статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судами першої і апеляційної інстанцій винесені законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

У Х В А Л И Л А:
Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Глобинському районі Полтавської області - відхилити.

Постанову Глобинського районного суду Полтавської області від 17 червня 2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 10 серпня 2015 року у справі №527/1338/15-а - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копії сторонам і може переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та у порядку, передбачені статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді