Справа № 809/59/16
Суддя: Боршовський Т.І.
Дата ухвалення: 2016-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" березня 2016 р. Справа № 809/59/16

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Боршовського Т.І.

за участю секретаря судового засідання Ферштей А.М.

представника позивача Ярицького Л.І.

представника відповідача Мельника Р.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Приватного підприємства "МАРРОС"

до Тисменицької об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області

про визнання протиправною та скасування податкової вимоги № 11-23 від 16.01.2016 року,-

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Маррос" (надалі - ПП, позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Тисменицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області (надалі - Тисменицька ОДПІ, відповідач) про визнання протиправною та скасування податкової вимоги № 11-23 від 16.01.2016 року.

Позовні вимоги мотивовано тим, що Тисменицька ОДПІ протиправно прийняла оскаржувану податкову вимогу № 11-23 від 16.01.2016 року, згідно якої станом на 15.01.2016 року сума податкового боргу платника податків ПП «Маррос» за грошовими зобов'язаннями становить 26042,71 грн. Позивач стверджує, що жодних грошових зобов'язань перед відповідачем в нього не має, оскільки ПП «Маррос» з березня 2011 року фактично не здійснює жодної господарської діяльності, не отримує жодних доходів, на підприємстві відсутні наймані працівники, а на розрахункових рахунках підприємства відсутні грошові кошти. Таким чином, вважає позивач, Тисменицька ОДПІ не мала жодних підстав для виставлення ПП «Маррос» податкової вимоги про суму боргу в розмірі 26042,71 грн.

Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Додаткових пояснень суду не надав.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти адміністративного позову. Зокрема, пояснив суду про те, що позивач був платником податку на прибуток та податку на доходи громадян. В ПП «Маррос» з початку 2015 року наявний борг з податку на прибуток в розмірі 206718,02 грн., по якому проведено розстрочку згідно графіку погашення даного податкового боргу (перший термін сплати - 21.12.2015 року) на підставі ухвали Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.11.2015 року у справі № 809/1865/15, а тому саме в зв'язку з несвоєчасною сплатою вказаного боргу 21.12.2015 року нарахована пеня в розмірі 4448,21 грн. по факту надходження від позивача першого платежу 21.12.2015 року по погашенню боргу. Також 14.06.2011 року в ПП «Маррос» виник борг з податку на доходи громадян в сумі 17764 грн., який сплачено 04.11.2015 року в межах виконавчого провадження по виконанню постанови Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.09.2011 року у справі № 2а-2754/11/0970. Таким чином, 04.11.2015 року у відповідача виникло право на нарахування позивачу пені за несвоєчасну сплату податкового боргу в розмірі 20608,96 грн. Представник Тисменицької ОДПІ пояснив, що виставлена до сплати у вимозі №11-23 від 16.01.2016 року заборгованість складається із сум нарахованої за несвоєчасну сплату вказаних боргів пені в загальному розмірі 26042,71 грн. За таких обставин, відповідач просить в задоволенні позову повністю відмовити.

На підставі частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства (надалі - КАС) України в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши зібрані в матеріалах справи докази в їх взаємному зв'язку та сукупності, судом встановлено таке.

16.01.2016 року Тисменицька ОДПІ прийняла податкову вимогу №11-23 від 16.01.2016 року, згідно якої позивачу виставлено до сплати податковий борг в розмірі 26042,71 грн., в тому числі 21598,10 грн. пені з податку на доходи фізичних осіб, 4444,61 грн. пені з податку на прибуток підприємств. (а.с. 8).

Судом встановлено, що податковий борг позивача з податку на доходи фізичних осіб та податку на прибуток підприємств виник з таких підстав.

28.04.2011 року Державна податкова інспекція в Тисменицькому районі прийняла податкове повідомлення-рішення № , яким нараховано ПП «Маррос» суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 17764,00 грн., в тому числі за основним платежем в сумі 14211,00 грн. та за штрафними санкціями в сумі 3553,00 грн. Дане податкове повідомлення-рішення ПП «Маррос» не оскаржувало, а отже, грошові зобов'язання, визначені цим податковим повідомленням-рішенням з 14.06.2011 року є узгодженими, та набули статусу податкового боргу.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.09.2011 року в справі № 2а-2753/11/0970 задоволено позов Державної податкової інспекції в Тисменицькому районі до ПП «Маррос» про стягнення податкового боргу з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 17764,00 грн., який виник в зв»язку з невиконанням грошових зобов'язань, визначених в податковому повідомленні-рішенні № від 28.04.2011 року.

Згідно листа Тисменицької ОДПІ від 26.02.2016 року № 239/8/09-13-23/78 про розрахунок пені, вказаний борг в сумі 17764,00 грн. сплачено 04.11.2015 року в межах виконавчого провадження по виконанню постанови Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.09.2011 року в справі № 2а-2753/11/0970 згідно платіжного доручення державної виконавчої служби № 1572 від 03.11.2015 року про перерахування вказаних коштів на відповідні казначейські рахунки для сплати податку з доходів фізичних осіб. Таким чино, через несвоєчасну сплату податкового боргу позивача нарахована пеня в розмірі 20608,96 грн. за період з 14.06.2011 року по 03.11.2015 року, що підтверджується довідкою відповідача № 239/8/09-13-93/78 від 26.02.2016 року та витягом з облікової картки позивача (а.с. 31, 46). Вказаний розмір пені включений в податкову вимогу № 11-23 від 16.01.2016 року.

Щодо пені, яка нарахована через несвоєчасну сплату ПП «Маррос» податку на прибуток, то суд вказує на таке.

16.06.2014 року Тисменицька об'єднана державна податкова інспекція ГУ Міндоходів в Івано-Франківській області прийняла податкове повідомлення-рішення № , яким ПП «Маррос» збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств в розмірі 570559,00 грн., в тому числі за основним платежем в сумі 456447,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 114112,00 грн.

Дане податкове повідомлення-рішення позивач оскаржив в Івано-Франківському окружному адміністративному суді, однак ухвалою суду від 26.08.2014 року позовну заяву ПП «Маррос» про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 16.06.2014 року залишено без розгляду. Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 03.02.2015 року відмовлено в задоволенні апеляційної скарги ПП «Маррос», та залишено без змін ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.08.2014 року. Отже, грошові зобов»язання, визначені податковим повідомленням-рішенням від 16.06.2014 року за № є узгодженими, та є податковим боргом позивача.

02.06.2015 року Івано-Франківським окружним адміністративним судом в справі № 809/1865/15 задоволено позов Тисменицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області до ПП «Маррос» про стягнення податкового боргу в розмірі 206719,07 грн., яка виникла через несплату цим приватним підприємством грошових зобов'язань, визначених в податковому повідомленні-рішенні від 16.06.2014 року за № .

06.11.2015 року Івано-Франківським окружним адміністративним судом постановлено ухвалу, якою розстрочено виконання постанови від 02.06.2015 року про стягнення податкового боргу в розмірі 206719,07 грн. На підставі даної ухвали від 06.11.2015 року відповідачем складено графік погашення ПП «Маррос» податкового боргу від 27.11.2015 року № 8, згідно якого сплату податкового боргу в сумі 206719,07 грн. розстрочено на 12 місяців рівнини частинами, зі сплатою щомісячно до 21 податкового боргу в розмірі 17226,59 грн. (а.с. 39).

Згідно листа Тисменицької ОДПІ від 26.02.2016 року № 239/8/09-13-23/78 про розрахунок пені, даних облікової карти платника з податку на прибуток підприємств позивач 21.12.2015 року сплатив згідно графіку погашення податкового боргу першу частину вказаного борг в розмірі 17226,48 грн., що підтверджено позивачем. Також згідно поданих позивачем квитанцій про здійснення касової операції № 77 від 20.01.2016 року, № 19 від 18.02.2016 року ПП «Маррос» сплачено кошти по погашенню податкового боргу й за січень та лютий 2016 року. Вказані обставини підтверджуються й даними витягу з облікової картки платника.

Однак через несвоєчасну сплату податкового боргу, який виник на підставі податкового повідомлення-рішення № від 16.06.2014 року, відповідачем по факту першої сплати 21.12.2015 року частини податкового боргу, що виник з вказаного податкового повідомлення-рішення, нарахована пеня за період з дня виникнення податкового боргу по день часткового погашення в в розмірі 4448,21 грн. Вказаний розмір пені включений в суму податкової вимоги №11-23 від 16.01.2016 року.

Вирішуючи даний спір, суд виходив з таких мотивів та норм права.

Згідно частини 1 статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України (надалі - ПК України) також встановлено, що платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами України з питань митної справи.

ПП «Маррос» є суб'єктом підприємницької діяльності та, як платник податків, зобов'язаний сплачувати податки в строки та у розмірах, встановлених податковим законодавством України.

Як встановлено судом, 28.04.2011 року Державна податкова інспекція в Тисменицькому районі винесла позивачу податкове повідомлення-рішення №, яким донараховано ПП «Маррос» суму податкового зобов'язання в сумі 17764,00 грн., в тому числі за основним платежем в сумі 14211,00 грн. та за штрафними санкціями в сумі 3553,00 грн.

Відповідно до пункту 56.18. статті 56 ПК України, з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

При цьому, згідно з пунктом 57.3 статті 57 ПК України, у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Після закінчення встановлених ПК України строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на підставі підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПКУ на суму податкового боргу нараховується пеня.

При цьому, податковим боргом є сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений ПКУ України строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання (підпункт 14.1.175 пункт 14.1 статті 14 ПК України).

Таким чином, пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахованих на суми грошових зобов'язань, не сплачених у встановлені законодавством строки (підпункт 14.1.162 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

В свою чергу, відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України, грошове зобов'язання платника податків - це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Щодо порядок нарахування, обчислення та сплати пені за порушення термінів сплати податкового зобов'язання, то він регулюється статтями 129-131 ПК України.

Відповідно до підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України, нарахування пені розпочинається: а) при самостійному нарахуванні суми грошового зобов'язання платником податків - після спливу 90 днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного цим Кодексом; б) при нарахуванні суми грошового зобов'язання контролюючими органами - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного у податковому повідомленні - рішенні згідно із цим Кодексом.

Нарахування пені закінчується у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов'язань (підпункт 129.3.1 пункту 129.3 статті 129 ПК України).

В даному випадку, податковий борг виник 14.06.2011 року, однак був сплачений позивачем лише в межах виконавчого провадження 04.11.2015 року на підставі платіжного доручення №1572 від 03.11.2015 року. Таким чином, кількість днів, за які повинна нараховуватися пеня становить 1604 дні.

Згідно пункту 129.4 ПК України, пеня, визначена підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 цієї статті, нараховується на суму податкового боргу (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені) із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день виникнення такого податкового боргу або на день його (його частини) погашення, залежно від того, яка з величин таких ставок є більшою, за кожний календарний день прострочення у його сплаті.

Облікова ставка Національного банку України на день виникнення податкового боргу становила 7,75%, а на день погашення була встановлена в розмірі 22%. Таким чином, для розрахунку розміру пені за даним податковим боргом відповідач взяв облікову ставку Національного банку України, яка діяла на день погашення боргу, тобто 22%.

В зв'язку з наведеним, Тисменицька ОДПІ правомірно нарахувала пеню за несвоєчасну сплату ПП «Маррос» податкового боргу в сумі 17764 грн. за 1604 дні із врахуванням 22% ставки Національного банку України в розмірі 20608,96 грн. та включила в суму податкової вимоги № 11-23 від 16.01.2016 року.

Щодо пені, яка нарахована через несвоєчасну сплату ПП «Маррос» податку на прибуток, то суд зазначає таке.

Згідно п. 56.18 статті 56 ПК України позивач оскаржував в Івано-Франківському окружному адміністративному суді податкове повідомлення-рішення № від 16.06.2014 року. За результатами оскарження податкового повідомлення-рішення № від 16.06.2014 року, ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 03.02.2015 року залишено без змін ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.08.2014 року.

Отже, грошові зобов»язання, визначені податковим повідомленням-рішенням від 16.06.2014 року за № є узгодженими, та є податковим боргом позивача.

Як встановлено судом, на виконання ухвали Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.11.2015 року проведено розстрочку податкового боргу, а 21.12.2015 року позивач здійснив першу сплату частини податкового боргу в сумі 17764 грн.

Враховуючи наведене, в контролюючого органу 21.12.2015 року виникло право на нарахування пені за весь період, починаючи з закінчення граничного строку на сплату грошових зобовязань. Таким чином, кількість днів, за які повинна нараховуватися пеня становить 357 дні.

При цьому, згідно з підпунктом 129.3.4 пункту 129.3 статті 129 ПК України, у разі часткового погашення податкового боргу сума такої частки визначається з урахуванням пені, нарахованої на таку частку. Також, суд зазначає, що розстрочка податкового боргу жодним чином не звільняє контролюючий орган він нарахування пені за несвоєчасну сплату такого боргу та не зупиняє строків її нарахування.

Облікова ставка Національного банку України на день виникнення податкового боргу становила 14%, а на день погашення першої частини боргу була встановлена в розмірі 22%. Таким чином, для розрахунку розміру пені за даним податковим боргом відповідач взяв облікову ставку Національного банку України, яка діяла на день погашення боргу, тобто 22%.

Таким чином, Тисменицька ОДПІ правомірно нарахувала пеню за несвоєчасну сплату ПП «Маррос» частини податкового боргу в сумі 17226,48 за 357 днів із врахуванням 22% ставки Національного банку України в розмірі 4448,21 грн. та включила в суму податкової вимоги № 11-23 від 16.01.2016 року.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до пункту 59.1 статті 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.

В даному випадку, оскаржувана податкова вимога № 11-23 від 16.01.2016 року вручена представнику позивача 26.01.2016 року (а.с. 10).

Згідно пункту 59.3 статті 59 ПК України податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання. Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов'язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Отже, за своїм змістом податкова вимога є документом, яким контролюючий орган повідомляє платника податків про невиконання ним свого податкового обов'язку та виникнення у нього податкового боргу.

Враховуючи, що платник податку - позивач у справі, не сплатив узгоджену суму податкового боргу в розмірі 17764 грн. з податку на доходи громадян та податкового боргу в сумі 206718,02 грн., у встановлені Податковим кодексом України строки, суд дійшов висновку, що відповідач відповідно до вимог статті 59 Податкового кодексу України та згідно Порядку направлення органами доходів і зборів податкових вимог платникам податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 за № 576, сформував податкову вимогу № 11-23 від 16.01.2016 року, при цьому діяв у відповідності до статті 19 Конституції України, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Податковим кодексом України.

Таким чином, суд вважає що в задоволенні адміністративного позову Приватного підприємства "МАРРОС" до Тисменицької об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги № 11-23 від 16.01.2016 року належить відмовити.

Згідно статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України судом не встановлено підстав для розподілу судових витрат між сторонами.

Керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Суддя /підпис/ Боршовський Т.І.

Постанова складена в повному обсязі 04.03.2016 року.