Справа № 813/2958/15
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2016-02-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2016 року Справа № 876/185/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Шинкар Т.І., Ільчишин Н.В.

за участю секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «ПІРЕУС БАНК МКБ» на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2015 року про закриття провадження у справі за позовом публічного акціонерного товариства «ПІРЕУС БАНК МКБ» до прокуратури Львівської області, третя особа - ліквідатор відкритого акціонерного товариства «Львівська макаронна фабрика» Слідзьона Надія Петрівна про визнання дій незаконними та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В :

публічне акціонерне товариство «ПІРЕУС БАНК МКБ» звернулось в суд першої інстанції з позовом до прокуратури Львівської області, третьої особи - ліквідатора відкритого акціонерного товариства «Львівська макаронна фабрика» Слідзьоної Надії Петрівни в якому просило визнати незаконними дії прокурора Львівської області, щодо перешкоджання виконанню постанови Франківського районного суду м.Львова від 15-16.04.2014 року у справі №181-0221 та накладення арешту на майно банкрута ВАТ «Львівська макаронна фабрика» та скасувати постанову прокурора Львівської області від 02.09.2014 року, як таку що винесена поза межами кримінального судочинства.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2015 року провадження у справі закрито, з підстав передбачених п.1 ч.1 ст. 157 КАС України.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції публічне акціонерне товариство «ПІРЕУС БАНК МКБ» оскаржило його в апеляційному порядку, вважає, що ухвала прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що оскаржувана постанова прокурора Львівської області б/н від 02.09.2014 року винесена поза межами кримінальної справи № 181-0221, оскільки на момент винесення такої постанова досудове слідство по справі № 181-0221 було завершене, а матеріали кримінальної справи № 181-0221 знаходились в Франківському районному суді м. Львова. Крім цього, оскаржувана постанова у Франківський районний суд не направлялась та у матеріалах кримінальної справи відсутня.

Стаття 306 чинного КПК України в порядку якої, на думку суду, повинно вирішуватись питання законності постанови прокурора Львівської області б/н від 02.09.2014 року, регулює питання оскарження дій слідчого та прокурора під час досудового слідства. Тому у встановленому ними порядку не можуть розглядатися питання законності дій прокурора вчинених ним після закінчення досудового слідства.

Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. У справі Веllеt v. Frаnсе Європейський суд зазначив, що «стаття б § І Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права». Як свідчить позиція Європейського суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитися правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. У повній відповідності до Європейської конвенції положеннями частини 2 статті 157 КАС України закріплено, що якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ. Однак КПК України не передбачає можливості оскарження в рамках кримінального судочинства дій прокурора, вчинених ним поза межами досудового слідства. Однак Львівський окружний суд у своїй ухвалі не вказав до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

Відповідно до частини 2 статті 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення. Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Прокурором Львівської області, як суб'єктом владних повноважень, поза межами

кримінального судочинства накладено арешт на майно банкрута ВАТ «Львівська макаронна

фабрика», що унеможливлює проведення ліквідаційної процедури банкрута та порушує

права АТ «ПІРЕУС БАНК МКБ» як кредитора банкрута, а тому наявний публічно правовий

спір, який належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

На підставі вище викладеного просить скасувати ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2015 року та направити справу для продовження її розгляду.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних міркувань.

Закриваючи провадження у справі суд першої інстанції вірно врахував, що відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Частиною 2 статті 4 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Згідно п.1 ч.1 ст.3 КАС України, справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, а відповідно до п. 7 вказаної норми суб'єкт владних повноважень - це органи державної влади, орган місцевого самоврядування, їхні посадові чи службові особи, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно вважав, що публічно-правовим спором за Кодексом адміністративного судочинства України є не будь-який публічно-правовий спір, а лише той, який випливає із здійснення суб'єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій. Однією із визначальних ознак публічно-правового спору є реалізація посадовою чи службовою особою владних управлінських функцій щодо іншого суб'єкта, який є учасником спору.

Рішенням Конституційного суду України №6рп/2001 від 23 травня 2001 року роз'яснено, що кримінальне судочинство - це врегульований нормами КПК України порядок діяльності органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду і вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу - підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їх представників та інших осіб з метою захисту своїх конституційних прав, свобод і законних інтересів. Захист прав і свобод людини не можуть бути надійним без надання їй можливості при розслідуванні кримінальної справи оскаржити до суду окремі процесуальні акти, дії чи бездіяльність органів дізнання, попереднього слідства і прокуратури. Але таке оскарження може здійснюватись у порядку, встановленому КПК України, оскільки діяльність посадових осіб, як і діяльність суду, має свої особливості та не належить до управлінської сфери. Із цього слідує, що органи дізнання, слідства та прокуратури під час здійснення ними досудового розслідування виконують не владні управлінські функції, а владні процесуальні функції. Такі дії не є способом реалізації посадовими особами органів прокуратури та досудового розслідування своїх владних управлінських функцій, а є наслідком виконання ними функцій, обумовлених завданнями кримінального судочинства.

Крім того, судом першої інстанції правильно зазначено, що з квітня 2012 року прийнятий у новій редакції Кримінальний процесуальний кодекс України статтею 1 якого встановлено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України, цього кодексу та інших законів. Частиною 1 ст. 24 КПК України, встановлено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду.

З огляду на це, суд першої інстанції вірно вважав, що якщо позивач не погоджується із діями або бездіяльністю прокурора, які вчинені ним в порядку прокурорського нагляду за додержанням законів при проведенні досудового розслідування (дізнання та досудового слідства), вони не позбавлені права, у даному випадку, звернутись з відповідною заявою до суду за правилами КПК України.

Оскільки відносини, які виникли між публічним акціонерним товариством «ПІРЕУС БАНК МКБ» та прокуратурою під час здійснення прокуратурою нагляду за додержанням законів під час проведення досудового розслідування регламентовані КПК України, бо прокурор у даному випадку не виконував функції суб'єкта владних повноважень у розумінні КАС України, а діяв як самостійна процесуальна особа на підставі та в порядку, визначеному КПК України, то відповідно, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимоги позивача про оскарження дій прокуратури, які мають місце при здійсненні прокуратурою нагляду за додержанням законів під час проведення досудового розслідування повинні розглядатись у межах кримінального, а не адміністративного судочинства.

З огляду на це, з урахуванням положень п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України суд першої інстанції обґрунтовано закрив провадження у справі, бо таку не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

При цьому, колегія суддів зазначає, що покликання апелянта на ту обставину, що суд не вказав, у якому порядку повинні оскаржуватись дії відповідача не заслуговують на увагу, бо в ухвалі дане питання висвітлено.

Враховуючи вище наведене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а ухвала відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ч.3 ст. 160, ч. 4 ст. 196, п. 1 ч. 1 ст. 199, ст. 200, ст.205, ст.206, ст. 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «ПІРЕУС БАНК МКБ» - залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2015 року про закриття провадження у справі № 813/2958/15 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М.А. Пліш

Судді Т.І. Шинкар

Н.В. Ільчишин

Повний текст ухвали виготовлений 03.03.2016 року