Справа № 804/6801/15
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2016-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 лютого 2016 рокусправа № 804/6801/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Богданенка І.Ю.,

суддів: Уханенка С.А. Дадим Ю.М. ,

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2015 року

у справі №804/6801/15

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2015 року фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся у Дніпропетровський окружний адміністративний суд з позовом до державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення від 21 травня 2015 року №, яким збільшено грошове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 25129,69 гривень; вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 21 травня 2015 року №Ф- про сплату суми недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 46506,67 гривень; рішення від 21 травня 2015 року № про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у розмірі 2325,33 гривень.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2015 року позовні вимоги задоволено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, державна податкова інспекція у Ленінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як підтверджується матеріалами справи, Державною податковою інспекцією у Ленінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області проведено документальну планову невиїзну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку з доходів фізичних осіб, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2014 року, за результатами якої складено акт від 06 травня 2015 року №474/04-67-17-02 (а.с. 10-28).

У перевіряємий період позивач здійснював економічну діяльність з отриманням доходу - надання в оренду, експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; використовував загальну систему оподаткування.

Відповідно до висновків перевірки, фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 допущені порушення:

- пунктів 177.2, 177.4 статті 177 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено суму податкового зобов'язання на доходи з фізичних осіб від підприємницької діяльності у розмірі 20103,75 гривень, у тому числі у 2012 році - 9600 гривень, у 2013 році - 3903,75 гривень, у 2014 році - 6600 гривень;

- абзацу 3 пункту 1 статті 4, пункту 2 частини 1 статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», в результаті чого занижена сума єдиного внеску у розмірі 46506,67 гривень, у тому числі: у 2012 році - 22208 гривень, у 2013 році 9030,67 гривень, у 2014 році - 15268 гривень.

На підставі акту перевірки, за виявленими порушеннями, державною податковою інспекцією у Ленінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області 21 травня 2015 року прийняті:

- податкове повідомлення-рішення №, яким збільшено грошове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 25129,69 гривень, в тому числі 20103,75 гривень за основним платежем та 5025,94 гривень за штрафними (фінансовими) санкціями (а.с. 29);

- вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф- про сплату суми недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 46506,67 гривень (а.с. 30);

- рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у розмірі 2325,33 гривень (а.с. 31).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем надано належні докази, які підтверджують правові наслідки вчинених правочинів, жодних зауважень стосовно оформлення первинних документів в акті перевірки не зазначено. Крім того, укладені між сторонами договори не визнавались недійсними в судовому порядку, а твердження відповідача про нікчемність цих правочинів не підтверджені належним чином. Також суд першої інстанції зазначив, що оскільки позивачем не допущено порушення вимог Податкового кодексу України відносно заниження чистого річного доходу за результатами господарської діяльності за період з 2012 по 2014 роки, то ним відповідно не занижено і базу обрахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а отже, не занижено сплату такого внеску. Виставлення вимоги та прийняття рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування єдиного внеску є протиправними.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з позицією суду першої інстанції виходячи з наступного.

Як підтверджується фактичними обставинами справи, фізична особа-підприємець ОСОБА_2 подав до відповідача заяву про застосування податкового компромісу від 24 березня 2015 року, з наданням уточнюючих розрахунків показників податкової декларації з податку на додану вартість за період червень 2012 року, жовтень 2013 року по господарських операціях щодо яких було допущено завищення податкового кредиту та/або витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, що стало наслідком заниження податкових зобов'язань до бюджету (а.с. 32).

Перелік операцій, відносно яких здійснено уточнення показників податкової декларації для застосування процедури податкового компромісу та уточнюючих розрахунків по відносинам з контрагентами - товариствами з обмеженою відповідальністю «МТТ-Строй», «Альфа-Київбуд» (а.с. 34-35).

Відповідно до пункту 1 підрозділу 9-2 Розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України Податковий компроміс - це режим звільнення від юридичної відповідальності платників податків та/або їх посадових (службових) осіб за заниження податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість за будь-які податкові періоди до 1 квітня 2014 року з урахуванням строків давності, встановлених статтею 102 Податкового кодексу України.

Суд апеляційної інстанції приймає до уваги, що рішенням відповідача від 30 березня 2015 року погоджено застосування процедури податкового компромісу відповідно до уточнюючих розрахунків від 24 березня 2015 року: № (товариство з обмеженою відповідальністю «Альфа-Київбуд») з податку на додану вваріть у розмірі 5205 гривень та № (товариство з обмеженою відповідальністю МТТ-Строй») з податку на додану вартість у розмірі 12800 гривень (а.с. 36).

Згідно з наданими документами про податковий компроміс, контролюючий орган визначив відсутність здійснення господарських операцій позивача із контрагентами товариствіами з обмеженою відповідальністю «МТТ-Строй», «Альфа-Київбуд».

Відповідно до пунктів 177.2, 177.4 статті 177 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця. До переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом ІІІ цього Кодексу.

Згідно з пунктом 138.2 статті 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України передбачено, що платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну.

Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту (пункт 201.10 статті 201 Податкового кодексу України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Згідно приписів статті 4 вказаного Закону, одним із принципів бухгалтерського обліку є превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми.

Тобто, будь-які документи мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Частинами 1 та 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні і зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов'язкові реквізити: назва документа; дата і місце складання; назва підприємства, від імені якого складається документ; зміст і обсяг господарської операції; одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що мають можливість ідентифікувати особу, які брала участь у здійсненні господарської операції.

Податковий облік формують не самі по собі цивільні правочини, а саме господарські операції, тобто фактичний рух активів та/або зміни власного капіталу чи зобов'язань платника податку. Тобто, факт вчинення певних господарських операцій, та правомірність подальшого відображення (проведення) їх у бухгалтерському та податковому обліку, можливо досліджувати лише на підставі вивчення та дослідження первинних документів платника податків, наявність та законність складення яких, як фактично, так і юридично, буде підтвердженням здійснення таких операцій.

За матеріалами справи, фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (замовником) та товариством з обмеженою відповідальністю «МТТ-Строй» (підрядником) укладено договір №ТО-06/2 від 01 червня 2012 року (а.с. 42-43), згідно умов якого підрядник бере на себе зобов'язання виконати обстеження та обслуговування системи опалення за адресою: АДРЕСА_1, відповідно до Додатка №1 в обумовлені цим договором терміни.

Замовник зобов'язується надати підрядникові необхідну технічну документацію і повністю оплатити виконані роботи. Відповідно до пункту 3.1 договору, оплата робіт замовником відбувається шляхом переводу коштів на рахунок підрядника, після підписання акту здачі-приймання виконаних робіт протягом 30 банківських днів, з можливістю відстрочення платежу на три роки. Вартість послуг підрядника складає 76800 гривень (пункт 3.2 договору).

Додатком №1 до договору №ТО-06/2 від 01.06.2012 року встановлено перелік робіт з технічного обслуговування та обстеження системи опалення (а.с. 44).

Позивачем надані копії довідки про вартість виконаних робіт за червень 2012 року, локального кошторису, договірної ціни, відомості ресурсів до локального кошторису, актом прийняття виконаних робіт за червень 2012 року (а.с.45-56).

Також, фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (замовником) та товариством з обмеженою відповідальністю «Альфа-Київбуд» укладено договір від 01 жовтня 2013 року №6-Р/1013 (а.с. 58-60), згідно умов якого підрядник зобов'язується виконати ремонтні роботи нежитлових приміщень в будівлі за адресою: АДРЕСА_2 відповідно до додатка (Форма №КБ-2в), який є невід'ємною частиною договору, в обумовлені цим договором терміни.

Замовник зобов'язується повністю оплатити підрядникові виконані роботи протягом 30 банківських днів, з можливістю відстрочення платежу до трьох років. Загальна вартість робіт за договором встановлюється в сумі без податку на додану вартість: 26025 гривень, податок на додану вартість 5205 гривень ( пункт 3.1 договору). За виконану роботу згідно цієї угоди замовник перераховує підрядникові кошти відповідно до Додатку (Форма №КБ-2в).

Відповідно до пункту 3.3 договору, оплата робіт замовником відбувається шляхом переводу коштів на рахунок підрядника після підписання акту здачі-приймання виконаних робіт протягом 30 банківських днів, з можливістю відстрочення платежу.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що подані позивачем копії: довідки про вартість виконаних будівельних робіт за жовтень 2013 року, відомості ресурсів до локального кошторису, локального кошторису, договірної ціни, акту прийняття виконаних будівельних робіт за жовтень 2013 року не підтверджують виконання умов договору від 01 жовтня 2013 року №6-Р/1013, оскільки за усіма вказаними документами визначені ремонті (будівельні роботи) офісного приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, тоді як за умовами договору об'єктом підряду є нежитлові приміщення по АДРЕСА_2, що залишилося поза увагою суду першої інстанції (а.с. 61-74).

Позивачем не надано жодної податкової накладної у підтвердження формування податкових зобов'язань.

Крім того, між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (замовником) та товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Славутич-Капітал» (виконавцем) укладено договір від 28 листопада 2014 року №02/2014 про надання консультаційних послуг з розробки та впровадження апаратно-програмного комплексу для проведення моніторингу веб-ресурсів клієнтів (а.с. 38-39).

Загальна вартість послуг складає 44000 гривень.

Позивачем у підтвердження вчинення господарських відносин подано копію акту від 15 грудня 2014 року про розкриття виконаних робіт по договору від 28 листопада 2014 року №02/2014 відповідно до якого, виконавцем виконані наступні роботи: вибір апаратної частини розроблюваного програмного комплексу (консультації з придбання сервера для реалізації системи моніторингу веб-ресурсів клієнтів, рекомендації з планування системи резервного копіювання та архівації програми, рекомендація рішення); планування формування та уточнення деталей технічного завдання для розробки програмного комплексу «Веб-паук» (підтримка актуальності інформації, підтримка актуального контенту на порталі); автоматичне оновлення сторінок; реалізація системи генерації звітів, планування формування та уточнення деталей технічного завдання для розробки програмного комплексу «Статистика»; моделювання; тестування та інше (а.с. 125).

Проте, позивачем не підтверджено спрямованість здійснених витрат в сумі 44000 гривень, за отримання консультаційних послуг, для використання у власній господарській діяльності з метою отримання доходу.

Будь-яких інших документів на виконання договірних зобов'язань позивачем не надано.

В основі будь-якої реальної господарської операції має лежати економічна мета, тобто бажання платника податків приростити активи за допомогою досягнення господарського ефекту.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи без діяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Водночас частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З урахуванням фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції доходить висновків, що позивачем не надано належних та достатніх доказів, які підтверджують правильність формування складу витрат по відносинам з товариствами з обмеженою відповідальністю «МТТ-Строй», «Альфа-Київбуд», «Компанія з управління активами «Славутич-Капітал», а прийняті відповідачем податкове повідомлення-рішення, вимога та рішення про застосування штрафних санкції є правомірними, в зв'язку з чим позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення при неповному з'ясуванні обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи, з порушенням норм матеріального права, що є підставою для скасування постанови суду з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись статтями 196, 198, 202, 205, 206, 212 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області - задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2015 року - скасувати.

Відмовити у задоволенні позовних вимог.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя І.Ю. Богданенко

суддя: С.А. Уханенко

суддя: Ю.М. Дадим