Справа № 813/7383/13-а
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2016-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2016 року Справа № 876/12400/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді - Мікули О.І.,

суддів - Курильця А.Р., Кушнерика М.П.,

з участю секретаря судового засідання - Кіри Н.В.,

представника позивача- Грунський В.О.,

представника відповідача - Тістечко Ю.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в залі суду апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТМ-СЕРВІС" до Львівської митниці ДФС, Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області про скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови, -

в с т а н о в и в :

Позивач - ТОВ "ТМ-СЕРВІС" звернулося в суд з позовом до відповідачів- Львівської митниці ДФС, ГУ ДКС України у Львівській області, в якому (з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог) просило визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №209000003/2013/900081/2 від 30 серпня 2013 року; визнати протиправним та скасувати картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №209120000/2013/00414.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2013 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 15 грудня 2014 року, в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 22 жовтня 2015 року касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТМ-Сервіс» задоволено частково. Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 15 грудня 2014 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи це тим, що судами не встановлено, яким чином відсутність додатку № 1.3. від 19 лютого 2013 року впливають на визначення митної вартості товару, який ввезений позивачем. Не зазначення в платіжних реквізитах додатків до Контракту не свідчить про неможливість ідентифікації оплаченого товару, так як всі інші реквізити дають можливість встановити, за який товар і кому проведена оплата. Суди не звернули увагу, що в наданих декларантом документах відсутні розбіжності, вони містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару та щодо ціни, що підлягала сплаті за цей товар, а відсутність у платіжному дорученні посилань на додатки до Контракту не свідчить про неможливість ідентифікувати товар. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, митниця не конкретизувала, які самі розбіжності в наданих документах не дозволяють ідентифікувати платіжні документи, чим позбавила товариство можливості усунути такі недоліки.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2015 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Львівської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів № 209000003/2013/900081/2 від 30 серпня 2013 року. Визнано протиправним та скасовано картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №209120000/2013/00414, яка оформлена Львівською митницею Державної митної служби України.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з помилковим застосуванням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що додаток до договору №1.3 до митного оформлення не надавався, і не може оцінюватися судом на рівні документів, які були подані при митному оформленні. При цьому, суд першої інстанції проігнорував вимоги п.2 ч.2 ст.53 МК України, відповідно до якої документами, які підтверджують митну вартість товарів є зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі наявності. Оскільки під час розгляду документів було виявлено, що підпис відправника в сертифікаті про походження товарів відрізняється від підпису відправника у фактурі, контракті, пакувальному листі, неможливо ідентифікувати платіжні документи про оплату з даним товаром, неподання заявки на перевезення митниця не мала можливості перевірити такі складові митної вартості як вартість товару та вартість перевезення, а також наявність розбіжностей в документах на підписах, тому витребовування додаткових документів є цілком обґрунтованим та відповідає вимогам МК України. Враховуючи різницю в сумах, вказаних в платіжних дорученнях та додатку до контракту, відсутність посилання на додаток до контракту, згідно з яким здійснено оплату, позивачем не було дотримано вимог п.4 ч.2 ст.53 МК України щодо подання банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару. Апелянт звертає увагу на те, що розбіжність між сумою до оплати згідно з додатком 2 від 22 лютого 2013 року до контракту № YQ020 від 14 грудня 2012 року (42979,50 дол. США) та сумою, вказаною в платіжних дорученнях (59884,00 дол. США) не була усунута позивачем ні під час митного оформлення, ні під час судового розгляду. Таким чином в посадової особи митниці були наявні передбачені МК України підстави для витребування додаткових документів, а тому посадові особи Львівської митниці при здійсненні контролю митної вартості імпортованого позивачем товару діяли в межах повноважень та відповідно до вимог чинного законодавства України, оскільки декларант не надав усіх документів передбачених ч.2 ст. 53 МК України, в поданих документах були розбіжності в числових значеннях, що унеможливлювали здійснення перевірки митної вартості товару, встановленої декларантом, та невідповідність рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості товарів, митне оформлення яких уже здійснено. Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача (апелянта)- Тістечко Ю.Я. у судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважає висновки суду першої інстанції неправильними та необґрунтованими. Просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

Представник позивача- Грунський В.О., подав до суду заперечення на апеляційну скаргу, у судовому засіданні не погодився з доводами апеляційної скарги і вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Представник ГУ ДСК України у Львівській області в судове засідання не прибув, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлений належним чином, тому суд вважає можливим проведення розгляду справи в його відсутності за наявними у справі матеріалами та на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 14 грудня 2012 року між компанією Handan Yongqiang Fastener Co., Ltd, LTD., China та ТОВ «ТМ-Сервіс» укладено зовнішньоекономічний контракт № YQ020, відповідно до якого продавець (компанія Handan Yongqiang Fastener Co., Ltd, LTD., China) виробляє та продає, а покупець (Товариство) купує метричну продукцію (далі - товар) на умовах FOB порт Китаю (відповідно INKOTERMS 2000), згідно з додатків, які є невід'ємною частиною даного контракту.

Згідно з п.2.1. Контракту вартість товару встановлюється в доларах США і включає до складу вартість товару, пакування, витрати по завантаженню товару до транспортного засобу покупця, виконанню всіх формальностей по передачі товару, зокрема отримання експортних ліцензій, митної реєстрації та інших дозволів, необхідних для продукування та експорту і перевозки товару до України.

Відповідно до п.2.3. Контракту сума товару, що може бути поставлена по даному Контракту, складає 300000,00 доларів США, проте у будь-якому випадку визначається вартістю здійснених за даним Контрактом поставок.

Згідно з п. 4.1, п. 5.1, п. 5.2 Контракту сторони визначили термін постачання товару за даним контрактом протягом 90 днів з моменту узгодження додатку.

19 лютого 2013 року сторони уклали додаток № 1.3. до контракту №VQ020 від 14 грудня 2012 року, відповідно до якого продавець виробляє і постачає, а покупець купує товар згідно з цінами, наведеними у додатку, на загальну суму 42904,50 доларів США. У вказаному додатку сторони також погодили асортимент та кількість товару, а також оплату товару, зокрема, визначили, що покупець зобов'язується здійснити оплату в розмірі 16904,50 доларів СІІІА до 28 лютого 2013 року.

22 лютого 2013 року сторони уклали додаток №2 до контракту №VQ020 від 14 грудня 2012 року, відповідно до якого продавець виробляє і постачає, а покупець купує товар за цінами, які наведено у цьому додатку, на загальну суму 42979,50 доларів США. У вказаному додатку сторони також погодили асортимент та кількість товару (кріпильні елементи), а також оплату товару, зокрема, визначили, що покупець зобов'язується здійснити оплату в розмірі 13000,00 доларів СІІІА до 28 лютого 2013 року.

Відповідно до платіжного доручення в іноземній валюті №4 від 22 лютого 2013 року ТОВ «ТМ-Сервіс» перерахувало на користь компанії HANDAN YONGQIANG FASTENER CO., LTD, CHINA кошти в розмірі 29904,50 доларів США, призначенням платежу: передоплата за кріпильні елементи згідно з контрактом №YQ020 від 14 грудня 2012 року.

Вказані кошти є загальною сумою передоплати, яку позивач зобов'язався сплатити згідно з додатками №1.3 від 19 лютого 2013 року та №2 від 22 лютого 2013 року до контракту №YQ020 від 14 грудня 2012 року.

22 лютого 2013 року продавець оформив на ТОВ «ТМ-Сервіс» інвойс (рахунок-фактуру) на поставку Товару відповідно до Додатку №2 від 22 лютого 2013 року до контракту № YQ020 від 14 грудня 2012 року на загальну суму 42979,50 доларів США, а також пакувальний лист на обумовлений сторонами товар.

З метою встановлення домовленостей щодо оплати ТОВ «ТМ-Сервіс» наступної частини вартості поставленого товару між сторонами укладено додаток № 2.1 від 27 березня 2013 року до контракту №YQ020 від 14 грудня 2012 року, відповідно до якого покупець зобов'язується оплатити 13000,00 доларів США до 10 квітня 2013 року.

Відповідно до платіжного доручення в іноземній валюті № 19 від 01 квітня 2013 року ТОВ «ТМ-Сервіс» сплатило на користь компанії HANDAN YONGQIANG FASTENЕR CO., LTD, LTD., CHINA 13000,00 доларів США (розмір та термін обумовлені в додатку №2.1 від 27 березня 2013 року), призначення платежу: передоплата за кріпильні елементи відповідно до контракту №YQ020 від 14 грудня 2012 року.

13 травня 2013 року сторони підписали додаток № 2.2 до контракту №YQ020 від 14 грудня 2012 року, відповідно до умов якого покупець зобов'язується оплатити вартість товару в розмірі 16979,50 доларів США до 31 травня 2013 року. Вказану суму позивач сплатив відповідно до платіжного доручення в іноземній валюті №33 від 23 травня 2013 року, призначенням платежу: передоплата за кріпильні елементи згідно з контрактом №YQ020 від 14 грудня 2012 року.

Для митного оформлення вказаного товару декларант подав електронну митну декларацію №209120000/2013/832094 від 29 серпня 2013 року, іменний коносамент від 22 квітня 2013 року №CNTSN005615; платіжне доручення в іноземній валюті №19 від 01 квітня 2013 року; платіжне доручення в іноземній валюті № 33 від 23 травня 2013 року; платіжне доручення в іноземній валюті № 4 від 22 лютого 2013 року; інвойс № YQ020 від 22 лютого 2013 року; пакувальний лист № YQ020 від 22 лютого 2013 року; додаток № 2 від 22 лютого 2013 року до контракту № YQ020 від 14 грудня 2012 року; додаток № 2.1 від 27 березня 2013 року до контракту № YQ020 від 14 грудня 2012 року; додаток № 2.2 від 13 травня 2013 року до контракту № YQ020 від 14 грудня 2012 року; контракт № YQ020 від 14 грудня 2012 року; договір №398/12 від 01 серпня 2012 року на надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення вантажів морським, автомобільним, авіаційним та залізничним транспортом; оригінал сертифікату походження № ССРІТ124217493 від 10 квітня 2013 року із зазначенням країни походження товару і зазначенням відправника та отримувача; витяг про вартість сировини від 16 серпня 2013 року; довідку про транспортні послуги № 5819 від 28 серпня 2013 року; комерційну пропозицію від 18 лютого 2013 року; прайс від 18 лютого 2013 року; митну декларацію країни відправника №520435943 від 22 квітня 2013 року.

У графах 12, 45 ВМД № №209120000/2013/832094 від 29 серпня 2013 року декларант вказав митну вартість товару визначену за ціною контракту відповідно до вищезазначених документів та в порядку, передбаченому ст.58 МК України

Після прийняття митної декларації на товар відбулось спрацювання згенерованого автоматичною системою управління ризиками профілю ризику про заниження митної вартості товару.

Посадовою особою митного органу витребувано додаткові документи для підтвердження митної вартості товару, а саме: транспортні (перевізні) документи (заявку на перевезення вантажу); висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; виписку з бухгалтерської документації.

29 серпня 2013 року декларант повідомив, що наданих до ВМД документів достатньо для визначення митної вартості і проведення митного оформлення за першим (основним) методом.

Крім того, Львівська митниця повідомила декларанта про наявність у митного органу інформації щодо митного оформлення товарів за рівнем митної вартості, товар № 1- 2,73 дол./кг та просила повідомити про наявність у декларанта своєї інформації.

30 серпня 2013 року декларант надав відповідь на повідомлення, в якій зазначив про те, що інформація, наявна у декларанта, подана до митного органу на розгляд у вигляді 12 документів, завірених печаткою і підписами; подано усі документи, що дозволяють провести митне оформлення за першим (основним) методом.

30 серпня 2013 року Львівська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості № 209000003/2013/900081/2. У графі 30 рішення про коригування митної вартості товару митний орган визначив митну вартість товару - шайби з чорних металів (звичайна сталь) загального призначення, оцинкованих, без різьби, в асортименті за резервним методом за ціною 120120 доларів США за 44000 кг. У графі 33 рішення зазначено, що вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору щодо товарів, які імпортуються у зв'язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених в ч.ч.2-4 ст.53 МК України. У рішенні також зазначено про проведення консультації з декларантом згідно зі ст.57 МК України, а також про неможливість застосування методів визначення митної вартості 2а-2г (ст. ст.59, 63 МК України).

30 серпня 2013 року митний орган виніс картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 209120000/2013/00414, в якій вказано, що митна декларація не може бути прийнята, товари не підлягають пропуску через митний кордон України у зв'язку із неможливістю завершення митного оформлення по причині внесення змін у графи ВМД № 12, 43, 44, 45 (у зв'язку із прийняттям рішення про коригування митної вартості товару).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що використані декларантом відомості підтверджені документально, визначені кількісно і достовірно, всі складові митної вартості, які обов'язкові при її обчисленні, містяться у поданих до митного оформлення документах. Митний орган не вказав яких конкретно документів не було долучено до митної декларації, поданої при митному оформленні товару, із переліку документів, про які зазначено в ч.ч. 2-4 ст. 53 МК України та не довів обгрунтованих сумнівів у правильності визначення митної вартості. При цьому, наведені відповідачем відомості митних оформлень не можуть бути беззаперечним доказом заниження митної вартості, а тому митним органом не доведено неможливість визнання митної вартості, заявленої декларантом. Таким чином, оскаржувані рішення про коригування заявленої митної вартості товарів та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів, транспортних засобів через митний кордон України прийняті неправомірно.

Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

При цьому, згідно з приписами п.2 ч.2 ст.52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Ч.4 ст.52 МК України передбачено, що у випадках, визначених цим Кодексом, для заявлення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, митному органу, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості.

Згідно з ч.1 ст.57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). При цьому, кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до приписів ст.58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов'язані між собою особи або хоч і пов'язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Ст.53 МК України передбачено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з вимогами ч.5 ст.53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Системний аналіз наведених норм дозволяє зробити висновок про те, що МК України передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з положеннями ст.318 МК України, якою передбачено, що митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Крім того, це узгоджується з проголошеними у ст.8 МК України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі, заохочення доброчесності.

Ч.3 ст.53 МК України передбачено обов`язок декларанта подавати додаткові документи (за наявності) до визначеного ч.2 цієї статті загального переліку. При цьому такий обов`язок виникає у декларанта виключно у разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У такому випадку декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності): 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно з ч.4, 5 ст.54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч.1 ст.58 цього Кодексу (ч.2 ст.54 МК України).

Послідовність дій посадових осіб митного органу при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів під час здійснення їх митного контролю та митного оформлення визначено Методичними рекомендаціями щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затвердженими наказом Державної митної служби України від 13 липня 2012 року № 362 (який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з приписами Р.2 п.6 вказаних Методичних рекомендацій при перевірці розрахунку, здійсненого декларантом або уповноваженою ним особою при визначенні митної вартості товарів за основним методом, та числового значення заявленої митної вартості, зокрема, аналізується: включення всіх складових митної вартості; включення всіх платежів, які відповідають вимогам, встановленим ч.5-8 ст.58 Кодексу, до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті; наявність помилок при перенесенні відомостей з документів, які підтверджують митну вартість товарів, до митної декларації та/або до декларації митної вартості; наявність арифметичних помилок в митній декларації, декларації митної вартості або документах, які підтверджують митну вартість товарів; наявність помилок при перерахунку сум в іноземній та/або національній валютах; наявність помилок при здійсненні нарахувань (наприклад, знижок); наявність помилок при перерахуванні одиниць виміру оцінюваного товару на одиниці виміру товару відповідно до Митного тарифу України.

При перевірці розрахунку та числового значення заявленої митної вартості товарів здійснюється перевірка наявності у підтверджуючих документах всіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості, а саме: ДМВ (якщо ДМВ подається); митній декларації графи 12, 20, 22, 31 (в частині зазначення характеристик товару, які впливають виключно на рівень його митної вартості), 42, 43, 44 (в частині наявності реквізитів документів, які підтверджують митну вартість товарів), 45, 46; документах, поданих для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, для декларування яких не застосовується митна декларація (в частині зазначення характеристик товару, які впливають виключно на рівень його митної вартості); рахунку-фактурі або іншому документі, який визначає вартість товару (Р.2 п.7 Методичних рекомендацій).

Ч.1 ст.55 МК України передбачено, що рiшення про коригування заявленої митної вартостi товарiв, якi ввозяться на митну територiю України з помiщенням у митний режим iмпорту, приймається митним органом у письмовiй формi пiд час здiйснення контролю правильностi визначення митної вартостi цих товарiв як до, так i пiсля їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статтi 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповнi та/або недостовiрнi вiдомостi про митну вартiсть товарiв, у тому числi невiрно визначено митну вартiсть товарiв.

Відповідно до ч.6 ст.54 МК України митний орган може вiдмовити у митному оформленнi товарiв за заявленою декларантом митною вартiстю виключно за наявностi обґрунтованих пiдстав вважати, що заявлено неповнi та/або недостовiрнi вiдомостi про митну вартiсть товарiв, у тому числi невiрно визначено митну вартiсть товарiв, у разi: невiрно проведеного декларантом розрахунку митної вартостi; неподання основних документiв, якi пiдтверджують вiдомостi про заявлену митну вартiсть товарiв (згiдно з перелiком та вiдповiдно до умов, наведених у ч.2 ст.53 цього Кодексу); невiдповiдностi обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартостi товару умовам, наведеним у гл.9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально пiдтвердженої офiцiйної iнформацiї митних органiв iнших країн щодо недостовiрностi заявленої митної вартостi.

Судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості товару - шайби з чорних металів (звичайна сталь) загального призначення, оцинкованих, без різьби, в асортименті, за основним методом (за ціною договору) та надання відповідачу необхідних додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару.

В силу вимог МК України обов'язок доведення митної ціни товару лежить у даному випадку на позивачеві.

Разом із тим, витребовування митним органом додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. При цьому витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст.53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Як вбачається з матеріалів справи, будь-яких обґрунтованих сумнівів, визначених у ч.ч. 3,4 ст.53 МК України для необхідності надання ТОВ "ТМ-СЕРВІС" додаткових документів Львівською митницею не зазначено.

При цьому, документи, подані ТОВ "ТМ-СЕРВІС" до митного органу з метою підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товарів, містять усю необхідну інформацію про вартість товару та транспортних послуг, а також реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару. Крім того, вказані документи чітко ідентифікують оцінюваний товар та містять об'єктивні і достовірні дані, що піддаються обчисленню, які підтверджували ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, тобто підтверджують митну вартість товарів за ціною договору

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що ТОВ "ТМ-СЕРВІС" при здійсненні митного оформлення товарів правомірно визначив їх митну вартість за основним методом - за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартістю операції), тому відповідач не мав правових підстав застосовувати резервний метод визначення митної вартості товару.

Колегія суддів вважає безпідставними вимоги митного органу надати йому додатково транспортні (перевізні) документи (заявку на перевезення вантажу); висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; виписку з бухгалтерської документації, оскільки ст.53 МК України передбачає вичерпний перелік документів, які митний орган має право витребовувати як додаткові документи, а в силу приписів ч.5 вказаної статті заборонено вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Покликання апелянта на розбіжності у підписах відправника в сертифікаті про походження товарів та підписах відправника у фактурі, контракті, специфікації, пакувальному листі, що викликають сумніви правильності визначення митної вартості декларантом, є безпідставними, оскільки такі стосуються внутрішньої діяльності контрагента позивача за згаданим зовнішньоекономічним контрактом, розподілу обов'язків між його працівниками, а митним органом не досліджувалось питання відповідальних та повноважних осіб, які працюють на підприємстві контрагента позивача за згаданим зовнішньоекономічним контрактом, тому висновки про розбіжності чи ознаки підробки ґрунтуються на припущеннях та нічим не обґрунтовані.

Колегія суддів не приймає до уваги покликання апелянта на те, що неможливо встановити термін дії прайс-листа, оскільки відсутність у наданому позивачем прайс-листі терміну його дії в даному випадку не може ставити під сумнів митну вартість товару, яку декларант визначив за першим методом.

Безпідставними також є покликання апелянта на неможливість ідентифікувати платіжні документи про оплату з даним товаром, оскільки згідно з долученими декларантом документами позивач у повному обсязі сплатив вартість ввезеного товару на загальну суму 42979,50 дол. США, яку сторони узгодили в додатку № 2 від 22.02.2013 року до контракту №YQ020 від 14 грудня 2102 року.

Колегія суддів не приймає до уваги покликання апелянта на відсутність додатку №1.3 від 19.02.2013 року до контракту №YQ020 від 14 грудня 2102 року серед долучених декларантом при митному оформленні документів, оскільки відсутність в платіжних документах лише реквізитів додатків до цього контракту не свідчить про неможливість ідентифікації оплаченого товару, так як всі інші реквізити, які містять додані декларантом платіжні документи дають можливість встановити за який товар і кому проведена оплата. Відповідно, відсутність серед наданих декларантом документів додатку № 1.3. від 19.02.2013 року не може впливати на визначення митної вартості товару, який ввезено позивачем.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що висновок митного органу про неможливість визначення митної вартості товару за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартості операції) є необґрунтованим, тому визначення митної вартості Львівською митницею та коригування її у бік збільшення за резервним методом здійснено з порушенням вимог митного законодавства України, що є підставою для скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Ч.2 ст.71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладаються на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Разом з тим, Львівською митницею не доведено правомірності прийняття рішення про коригування митної вартості товарів №209000003/2013/900081/2 від 30 серпня 2013 року та картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №209120000/2013/00414.

Таким чином, колегія суддів прийшла до переконання про те, що доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ч.1 ст.200 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2015 року у справі № 813/7383/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий О.І. Мікула

Судді: А.Р. Курилець

М.П. Кушнерик

Повний текст ухвали виготовлено 11 березня 2016 року.