Справа № 2а-6186/11/2670
Суддя: Білуга С.В.
Дата ухвалення: 2016-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2016 року м. Київ К/800/31200/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого Білуги С.В.

суддів Заїки М.М.

Швеця В.В.

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Міністерства екології та природних ресурсів України на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 лютого 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2015 року щодо розгляду заяви про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Міністерства екології та природних ресурсів України, Міністерства охорони навколишнього природного середовища України, треті особи: Голова Комісії з проведення реорганізації Міністерства охорони навколишнього природного середовища України, заступник Міністра охорони навколишнього природного середовища України Макаренко І.Д., Міністр екології та природних ресурсів України Злочевський М.В., про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та зобов'язання надати відпустку,

встановила:

У січні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з завою про заміну сторони у виконавчих провадженнях, в якій просив замінити сторону виконавчих провадженнях в адміністративній справі №2а-6186/11/2670, а саме: боржника - Міністерство охорони навколишнього природного середовища України в особі Комісії з проведення реорганізації на його правонаступника - Міністерство екології та природних ресурсів України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 лютого 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2015 року, заяву ОСОБА_2 задоволено. Замінено боржника у виконавчому проваджені ВП №34157646 та ВП №34156805 по примусовому виконанню виконавчих листів виданих Окружним адміністративним судом м. Києва від 24.02.2012, а саме Міністерство охорони навколишнього природного середовища України в особі Комісії з проведення реорганізації на Міністерство екології та природних ресурсів України.

У касаційній скарзі Міністерство екології та природних ресурсів України посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні заяви.

Перевіривши доводи касаційної скарги, рішення судів першої та апеляційної інстанцій щодо правильності застосування ними норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що постановою Окружного адміністративного суду м. Києва №2а-6186/11/2670 від 07.07.2011, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 01.02.2012 та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 24.07.2014, адміністративний позов ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства охорони навколишнього природного середовища України в особі Комісії з проведення реорганізації від 12.04.2011 №194-о про звільнення ОСОБА_2 з посади директора Департаменту стратегічного планування у зв'язку із порушенням процедури його прийняття; поновлено ОСОБА_2 на посаді директора Департаменту стратегічного планування в Міністерстві охорони навколишнього природного середовища України з 12.04.2011; стягнуто з Міністерства охорони навколишнього природного середовища України в особі Комісії з проведення реорганізації на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 12.04.2011 по день поновлення на роботі. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

На виконанні у відділі примусового виконання рішень ДВС України перебувають виконавчі провадження з примусового виконання рішення суду, на підставі якого 24.02.2012 Окружним адміністративним судом м. Києва видано виконавчі листи по адміністративній справі №2а-6186/11/2670 про поновлення ОСОБА_2 на посаді директора Департаменту стратегічного планування в Міністерстві охорони навколишнього природного середовища України з 12.04.2011 та про стягнення з Міністерства охорони навколишнього природного середовища України, в особі Комісії з проведення реорганізації, на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 12.04.2011 по день поновлення на роботі.

Приймаючи рішення про задоволення заяви про заміну сторони виконавчого провадження суди попередніх інстанцій виходили з того, що відповідно до Указу Президента України «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» від 09.12.2010 № 1085/2010 Міністерство екології та природних ресурсів України є правонаступником Комісії з проведення реорганізації Міністерства навколишнього природного середовища України, а тому має нести всі права та обов'язки останнього, у тому числі щодо виконання судових рішень.

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій з огляду на наступне.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона, мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

Згідно з положеннями статті 264 Кодексу адміністративного судочинства України разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд може замінити сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Під правонаступництвом у виконавчому провадженні необхідно розуміти заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов'язків від правопопередника до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні. Правонаступництво можливе на всіх стадіях виконавчого провадження - з моменту відкриття виконавчого провадження до його закінчення. Так, підставою правонаступництва є смерть громадянина, що був стороною виконавчого провадження, оголошення його померлим, реорганізація юридичної особи, відступлення права вимоги, переведення боргу (глава 47 ЦК України).

Указом Президента України № 1085/2010 утворено, зокрема, Міністерство екології та природних ресурсів України, Державну екологічну інспекцію України, Державну службу геології та надр України, реорганізувавши Міністерство охорони навколишнього природного середовища України.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 10 грудня 2010 року № 2219-р «Про утворення комісій з проведення реорганізації та ліквідації деяких центральних органів виконавчої влади» утворено комісії з проведення реорганізації центральних органів виконавчої влади на чолі з першими заступниками (заступниками) керівників таких органів за переліком згідно з додатком 1 (пункт 1).

Згідно з Додатком 1 до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 10 грудня 2010 року № 2219-р «Перелік центральних органів виконавчої влади, в яких утворюються комісії з проведення їх реорганізації» головою Комісії з проведення реорганізації Мінприроди призначено заступника Міністра охорони навколишнього природного середовища Макаренка Івана Дмитровича.

Враховуючи наведене колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про необхідність заміни сторони у виконавчих провадженнях з Міністерства охорони навколишнього природного середовища України в особі Комісії з проведення реорганізації на Міністерство екології та природних ресурсів України, з огляду на те, що саме до компетенції останньої на даний час відносяться питання поновлення порушених прав у спірних правовідносинах.

Разом з тим, порушення розумних строків виконання такого, що набрало законної сили рішення суду призведе до невиправданого збільшення витрат на компенсацію середнього заробітку за час вимушеного прогулу, які в даному випадку понесе Державний бюджет України.

Європейський суд з прав людини, до якого громадяни України мають право звертатися за захистом своїх порушених прав після ратифікації 17.07.1997 Верховною Радою України Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, неодноразово нагадував у своїх рішеннях, що відповідно до п. 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Вищеозначена норма детально описує процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме право на справедливий, публічний і швидкий розгляд, і, водночас, передбачає обов'язкове виконання судових рішень.

Отже, для забезпечення цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду». Зокрема, про це прямо зазначається у рішенні Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції» (Case of Нornsby V. Сгеесе), рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 р. у справі «Шмалько проти України».

Стабільність судової практики безпосередньо пов'язана з поняттям стабільності судового рішення. Судове рішення, по суті, є документом органу влади й містить у собі державно-владне, індивідуально-конкретне розпорядження щодо застосування норм права за встановленими у судовому засіданні фактами і правовідносинами.

Європейською практикою стабільність судового рішення сприймається як один зі складників принципу правової певності (визначеності). Саме в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Брумареску проти Румунії» зазначено, що принцип правової визначеності вимагає, щоб судове рішення, в якому певне питання одержало остаточне вирішення, не ставилося під сумнів.

Крім того, принцип правової визначеності передбачає стабільність правового регулювання, зокрема, учасники правовідносин повинні мати можливість у розумних межах передбачити наслідки своєї поведінки та бути впевненими у незмінності свого статусу, кола прав та обов'язків. До того ж у своїй практиці Суд неодноразово підкреслював потребу в забезпеченні державою умов для реалізації остаточного судового рішення. Право на виконання судового рішення розглядається як складова права на судовий захист.

Відповідно до статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права та застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» рішення Європейського суду з прав людини застосовуються судами України при розгляді справ, наряду з Конвенцією (Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод), як джерело права.

Виходячи з наведеного суди першої та апеляційної інстанцій прийшли до обґрунтованих висновків, про задоволення заяви ОСОБА_2

Враховуючи викладене, доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального чи процесуального права, що призвело або могло б призвести до невірного вирішення спору, а тому оскаржувані судові рішення є законними та обґрунтованими і підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу Міністерства екології та природних ресурсів України залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 лютого 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2015 року щодо розгляду заяви про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Міністерства екології та природних ресурсів України, Міністерства охорони навколишнього природного середовища України, треті особи: Голова Комісії з проведення реорганізації Міністерства охорони навколишнього природного середовища України, заступник Міністра охорони навколишнього природного середовища України Макаренко І.Д., Міністр екології та природних ресурсів України Злочевський М.В., про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та зобов'язання надати відпустку - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.В. Білуга

Судді М.М. Заїка

В.В. Швець