Справа № 826/23750/15
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2016-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

10 березня 2016 року № 826/23750/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Іщука І.О., розглянувши адміністративну справу та додані до неї матеріали в письмовому провадженні

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Домофон.Інжиніринг.Охорона.»
доДержавної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у м.Києві.
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Домофон.Інжиніринг.Охорона.» (далі - позивач) звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у м.Києві (далі - відповідач).

В позовній заяві позивач просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення №002143502 від 18.06.2015р.

Позовні вимоги мотивовано тим, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення винесене податковим органом із порушенням чинного законодавства України, ґрунтується на неправильному застосуванні норм податкового законодавства, а тому, підлягає скасуванню. При цьому позивач посилається на те, що ним було сплачено суми податкового зобов'язання, податкове повідомлення - рішення прийнято з порушенням строків, встановлених п. 86.8 ст. 86 Податкового кодексу України, а перевірку проведено без достатніх підстав.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач проти позовних вимог заперечив, через канцелярію суду надав суду письмові заперечення, у яких відповідач просив відмовити у задоволенні адміністративного позову повністю. Доводи відповідача, викладені в письмових запереченнях, аналогічні доводам та висновкам, викладеним в акті перевірки.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва суд встановив наступне.

Державною податковою інспекцією у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у м.Києві проведено перевірку своєчасності сплати податкових зобов'язань з податку на прибуток ТОВ „Домофон. Інжиніринг. Охорона", за результатами якої складено акт від 29 травня 2015 року № 3304 (далі - акт перевірки). В акті перевірки зазначено, що позивачем допущено порушення приписів п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України.

На підставі висновків Акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення - рішення № , яким до позивача застосовано штраф у розмірі 20 % за затримку на 74 календарних днів сплати суми грошового зобов'язання в розмірі 65479,90 грн. у сумі 13095,98 грн.

Порушення, встановлене перевіркою, полягало в наступному.

Позивачем було подано податкову декларацію з податку на прибуток підприємства за І півріччя 2013 року (реєстраційний № від 07.08.2013), в якій у р.11 «Податок на прибуток від діяльності, що не підлягає патентуванню» та у р.14 «Податок на прибуток за звітний (податковий) період» задекларовано суму 72990,00 грн. податкових зобов'язань.

Відповідно до платіжних доручень від 19.03.2013 №1605, від 19.04.2013 №1733, від 20.05.2013 №1840, від 19.06.2013 №1981, від 18.07.2013 №2093 та від 18.08.2013 №2167 ТОВ „Домофон. Інжиніринг. Охорона" було перераховано кошти в загальній сумі 72990,00 грн.

При цьому в платіжних дорученнях було зазначено наступні рахунки та коди сплати: від 18.01.2013р. № 1421- 0003, код 11022000; від 19.03.2013 №1605 - 0003 код 11024000; від 19.04.2013 №1733- 0003, код 11024000; від 20.05.2013 №1840- 0003 код 11024000; від 19.06.2013 №1981- 0003 код 11024000, від 18.07.2013 №2093 - 0003 код 11024000.

З посиланням на те, що, у відповідності до приписів Наказу Міністерства фінансів України від 22.06.2012р. №758, для сплати податку на прибуток приватних підприємств, які зареєстровані в ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві у 2013 році було призначено розрахунковий рахунок №0003, код платежу 11021000, а для сплати авансових внесків з податку на прибуток приватних підприємств - розрахунковий рахунок №0003, код платежу 11024000, відповідач вважає, що дані оплати не є оплатою позивачем своїх податкових зобов'язань.

При цьому відповідач стверджує, що в поданій позивачем декларації за І півріччя 2013 року (реєстраційний № від 07.08.2013), суму податку 72990,00 грн. було задекларовано в р.11 «Податок на прибуток від діяльності, що не підлягає патентуванню» та у р.14 «Податок на прибуток за звітний (податковий) період», натомість не було зазначено в рядку 13 ЗП «Зменшення нарахованої суми податку» суми перерахованих платежів.

Відповідач стверджував, що ним було зменшено суму податкового боргу позивача після подання позивачем 01.11.2013р. уточнюючої податкової декларації з податку на прибуток (вх. №4), та нараховано суму штрафних санкцій на період між граничною датою сплати задекларованих зобов'язань за І півріччя 2013 року та датою подання уточнюючого розрахунку (20.08.2013р. - 01.11.2013р.)

Отже, оскаржуваним рішенням позивача притягнено до відповідальності за помилкове зазначення в рядку декларації суми податку, який підлягає сплаті, без врахування його зменшення на вже сплачену в якості авансового внеску суму.

При цьому сторонами жодним чином не заперечується обставина фактичного перерахування коштів, правомірності декларування та своєчасності подання звітності. Відповідач погоджується з правомірністю погашення зобов'язань шляхом подання уточнюючої декларації, в якій виправлено помилку, допущену під час первісного декларування, натомість вважає, що час, який минув між поданням декларації, заповненої з помилкою, та уточнюючою декларацією, є часом прострочення виконання грошових зобов'язань платника.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Податковий орган, приймаючи таке рішення, посилався на норми ПК України, які регламентують застосування санкцій та пені за несвоєчасну сплату податкових зобов'язань. Разом з тим, суд зазначає, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а рішення Європейського суду з прав людини є джерелом права.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини дії суб'єкта владних повноважень щодо втручання чи обмеження прав людини повинні бути обґрунтованими, законними, необхідними, а втручання - пропорційним. Дискреційність повноважень органу влади повинна бути зведена до мінімуму, а логіка рішень органу влади повинна бути чіткою і зрозумілою, як і можливі наслідки таких дій. Особа не повинна відповідати за помилки, вчинені органом держави.

Так, в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» (CASE OF RYSOVSKYY v. UKRAINE) суд визнав незаконне та непропорційне втручання у права заявника, гарантовані статтею 1 Першого протоколу Конвенції. Суд у цьому рішенні підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси. Принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їх власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Принцип «належного урядування» покладає на державні органи обов'язок діяти невідкладно, виправляючи свою помилку.

Відповідач посилався на те, що йому ще в серпні 2013 р. стало відомо про несвоєчасну сплату позивачем податкового зобов'язання. При цьому позивача не було повідомлено про наявність і розмір такого зобов'язання та застосування штрафу.

Суд звертає увагу, що відповідачем не заперечується обставина перерахування коштів позивачем та зарахування їх до Державного бюджету України, натомість зазначається про те, що формальна помилка в заповненні декларації є підставою для застосування санкцій.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини суд визнає, що у ситуації, яка склалася, податковий орган з серпня 2013р. по листопад 2013 року порушував вищевказані вимоги щодо «належного урядування», унаслідок чого застосував до позивача фінансові санкції, що вбачається судом підставою для задоволення позовних вимог.

При цьому, суд доходить висновків, що у випадку належної та добросовісної поведінки податкового органу, позивача було б поінформовано про наявність помилок, що унеможливило притягнення його до відповідальності.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 160-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення - рішення №002143502 від 18.06.2015р. Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у м.Києві.

Судові витрати в сумі 1218 грн. присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Домофон. Інжиніринг. Охорона" за рахунок Державного бюджету України.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня отримання копії постанови особою, яка оскаржує постанову, за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О. Іщук