Справа № 820/11546/15
Суддя: Зінченко А.В.
Дата ухвалення: 2016-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

01 березня 2016 р. № 820/11546/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого - судді Зінченка А.В.,

при секретарі - Алавердян Е.А.

за участі представників сторін:

позивача - Залуцької Л.Г.

відповідача - Красовського В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Україна» до Західної об'єднаної державної податкової інспекції м.Харкова ГУ ДФС у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, товариство з обмеженою відповідальністю «Україна», звернувся до суду з адміністративним позовом до Західної обєднаної державної податкової інспекції м.Харкова ГУ ДФС у Харківській області, в якому просить суд скасувати податкові повідомлення-рішення № від 22.09.2015 року, яким підприємству донараховано податку на додану вартість в розмірі 250719,0 грн. та застосовано штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 125359,0 грн., на загальну суму 376078,0 грн. та № від 22.09.2015 року, яким підприємству донараховано податок на прибуток в розмірі 231051,0 грн. та застосовано штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 57763,00 грн., на загальну суму 288814,00 грн.

Позивач вважає зазначені податкові повідомлення-рішення неправомірними, необґрунтованими, безпідставними через відсутність доказів порушення підприємством податкового законодавства, а тому просить скасувати їх в повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив суд їх задовольнити, з посиланням на обставини викладені в позовній заяві.

В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечував, вказав, що винесені податкові повідомлення-рішення повністю відповідають вимогам діючого законодавства, а тому є законними та обґрунтованими, у задоволенні позовних вимог просили відмовити.

Суд заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Україна» взято на податковий облік і станом на даний час перебуває на обліку в Західній об'єднаній державній податковій інспекції м.Харкова ГУ ДФС у Харківській області.

Судом встановлено, що фахівцями Західної ОДПІ м.Харкова ГУ ДФС у Харківській області проведена документальна планова виїзна перевірка ТОВ «Україна» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 року по 31.12.2014 року.

За результатами перевірки було складено акт від 07.09.2015 року № 222/20-33-22-01-07/30237049, яким зафіксовані порушення п.138.2 ст.138, пп..139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України, а саме: завищено витрати на загальну суму 1 253 594,00 грн. (2013 рік - 540 396,00 грн., 2014 рік - 713 198,00 грн.), що призвело до заниження податку на прибуток у загальному розмірі 231 051,00 грн. (2013 рік - 102 675,00 грн., 2014 рік - 128 376,00 грн.) та на порушення п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 ПКУ, а саме: завищено податковий кредит на загальну суму 250 719,00 грн., що призвело до заниження у 2013-2014 роках податку на додану вартість у загальному розмірі 250 719,00 грн.

На підставі акту перевірки, ДПІ були винесені податкові повідомлення-рішення № від 22.09.2015 року, яким підприємству донараховано податку на додану вартість в розмірі 250719,0 грн. та застосовано штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 125359,0 грн., на загальну суму 376078,0 грн. та № від 22.09.2015 року, яким підприємству донараховано податок на прибуток в розмірі 231051,0 грн. та застосовано штрафну ( фінансову) санкцію в розмірі 57763,00 грн., на загальну суму 288814,00 грн.

Матеріалами справи підтверджено, що перевіркою встановлено, що ТОВ «Україна» включено до складу витрат маркетингові послуги на загальну суму 1 253 594,16 грн. (2013 рік - 540 395,83 грн., 2014 рік - 713 198,33 грн.), отримані від ТОВ «Адвентіс» на суму 35 883,33 грн. (2013 рік - 23 848,33 грн., 2014 рік - 12 035,00 грн.); ТОВ «АТБ-Маркст» на суму 668 962,50 грн.(2013 рік - 365 975,00 грн., 2014 рік - 302 987,50 грн.); ТОВ «Восторг» на суму 42 339,17 грн. (2013 рік - 24 149,17 грн., 2014 рік - 18 190,00 грн.); ПП «Орім» на суму 287 466,67 грн. (2014 рік);ТОВ «Сучасний Модерн» на суму 27 266,67 грн. (2013 рік - 1 891,67 грн., 2014 рік - 25 375,00 грн.); ТОВ «Метро Кеш Енд Кері Україна» на суму 87 758,00 грн. (2013 рік - 76 543.33 грн., 2014 рік-11215,00 грн.); ТОВ «Рокфор Маркет» на суму 2 830,00грн. (2013 рік - 1 817,50, грн.,2014 рік - 1012,50 грн.); ТОВ «Фудмаркет» на суму 23 045,83 грн. (2013 рік - 11 670,83 грн., 2014 рік - 11 375,00 грн.); ТОВ «Лікон-Трейд» на суму 16 666,67 грн. (2013 рік); ТОВ «Респектплюс» на суму 8 333,33 грн. (2014 рік); ТОВ «Група рітейлу України» на суму 4 375,00 грн. (2014 рік); ТОВ «Стратон» на суму 5 000,00 грн. (2014 рік); ТОВ «Край-2» на суму 5 833,33 грн. (2013рік); ТОВ «Союз супермаркетів Харкова» на суму 25 833,33 грн. (2014 рік); ТОВ «ТП «Нова торгівельна мережа» на суму 12 000,00 грн. (2013 рік) та до складу податкового кредиту у 2013-2014 роках суму ПДВ по вищевказаним підприємствам у загальному розмірі 250 718,84 грн. з вартості придбаних маркетингових послуг без підтверджуючих документів.

Відповідно до п. 14.1.27 ст. 14 ПКУ, витрати - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

У відповідності до п. 14.1.36 ст. 14 ПКУ - господарською діяльністю визнається діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно з п.44.1 ст.44 ПКУ - для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Пункт 138.2 статті138 ПКУ вказує, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Суд вказує, що згідно з пп. 139.1.1, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст.139 ПКУ не включаються до складу витрат: витрати, не пов'язані з провадженням господарської діяльності; витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Відповідно до вимог п. 198.1 ст.198 ПКУ право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності).

Пунктом 198.3 статті198 ПКУ визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається, виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п. 198.6 ст.198 ПКУ - не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Також, статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

При дослідженні наданих матеріалів справи, судом встановлено, що в актах виконаних робіт не вказано які саме роботи надані, в яких магазинах проводились ці дослідження, перелік осіб з якими проведено опитування, анкетування та інші докази зв'язку з господарською діяльністю товариства та як саме збільшився попит на реалізовану продукцію.

Таким чином, суд приходить до висновку про правомірне винесення податкових повідомлень - рішень та донарахування податку на додану вартість та податку на прибуток.

Суд вказує, що відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

При зазначених обставинах, суд вважає позовні вимоги позивача не правомірними та такими, що не ґрунтуються на положеннях діючого законодавства, не підтверджені матеріалами справи, а тому не підлягають задоволенню .

Керуючись ст.ст. 94, 160-163, 167, 254 КАС України , суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Україна» до Західної об'єднаної державної податкової інспекції м.Харкова ГУ ДФС у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень - залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня отримання копії постанови апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції.

Постанову у повному обсязі виготовлено 04 березня 2016 року.

Суддя А.В. Зінченко