Справа № 820/380/16
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2016-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Харків

22.02.2016 р. № 820/380/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мар'єнко Л.М.,

при секретарі судового засідання - Ділбарян А.О.,

за участю: позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Карамишевої Л.Є.,

розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Харківського міського центру зайнятості про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Харківського міського центру зайнятості , в якому просить суд:

- визнати дії незаконними Харківського міського центру зайнятості у обробці персональних даних позивача без його згоди та передачу їх третій особі у формі запиту від 17.12.2015р. № ХМЦЗ-04- 16925-26/15 - головному лікарю Харківської міської поліклініки № 20 без згоди позивача і без повідомлення позивача про обробку його персональних даних;

- визнати дії незаконними Харківського міського центру зайнятості у використанні та поширенні конфіденційної інформації про позивача у формі запиту від 17.12.2015р. № ХМЦЗ-04-16925- 26/15 третій особі - головному лікарю Харківської міської поліклініки № 20, а саме, про те, що він перебуваю на обліку в центрі зайнятості з 25.11.2014р. та шукаю роботу за спеціальністю соціолог, викладач соціологічних дисциплін без його на це згоди;

- визнати дії незаконними Харківського міського центру зайнятості у внесенні в запит від 17.12 2015р. № ХМЦЗ-04-16925-26/15 до головного лікаря Харківської міської поліклініки № 20 неправдивої інформації, що позивач шукаю роботу за спеціальністю юрист, спеціаліст державної служби;

- зобов'язати Харківський міський центр зайнятості скасувати неправдиву інформацію, наведену в запиті від 17.12.2015р. № ХМЦЗ-04-16925-26/15 до головного лікаря Харківської міської поліклініки № 20 про те, що позивач шукаю роботу за спеціальністю юрист, спеціаліст державної служби.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він звернувся 25.11.2014 року до Харківського міського центру зайнятості. Наказом від 25.11.2014 року №НТ141125 позивачу поновлено статус безробітного. Також позивач зазначив, що відповідно до довідки від 30.01.2015р. №265 Харківської міської поліклініки №20 позивачу не рекомендована праця, що пов'язана з підняттям вантажу вище 5 кг, тривалим перебуванням на ногах, переохолодженням, психоемоційним перевантаженням постійно. Проте, відповідач без згоди та повідомлення позивача про намір надіслати відомості, передав персональні дані позивача третій особі - головному лікарю Харківської міської поліклініка №20 шляхом направлення запиту останньому, в якому повідомив дату, з якої позивач перебуває в центрі зайнятості, а також повідомив про те, за якими саме посадами позивач шукає роботу, що, на думку позивача, є порушенням його прав, виходячи з положень Закону України "Про захист персональних даних".

Відповідач проти позову заперечував, від представника відповідача - Назаренко П.О. через канцелярію суду надійшли письмові заперечення, в яких представник відповідача заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що під час направлення відповідачем запиту, відповідач діяв лише на підставі, в межах наданих йому повноважень та у спосіб, що передбачений чинним законодавством.

Позивач - ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача - Карамишева Л.Є. у судовому засіданні заперечувала проти позову, просила відмовити у його задоволенні, посилаючись на наведені у письмових запереченнях обставини.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 25.11.2014 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до Харківського міського центру зайнятості з заявою, в якій просив перереєструвати його як безробітного (а.с.9).

Згідно витягу із наказів про прийняття рішень Харківським міським центром зайнятості, наказом від 25.11.2014 року №НТ141125 ОСОБА_1 поновлено у статусі безробітного та відмовлено у призначенні допомоги по безробіттю (а.с.10).

Відповідно до персональної картки ОСОБА_1, інформація для пошуку роботи визначена, з урахуванням освіти, за спеціальностями: бакалавр права, спеціаліст соціолог, за кваліфікацією/професією: юрист та соціолог, відповідно до здобутої кваліфікації віднесено професії/посади - спеціаліст державної служби та соціолог (а.с.11).

В ході судового розгляду встановлено, що позивачем до Харківського міського центру зайнятості була надана довідка від 30.01.2015 року №265 Харківської міської поліклініки №20, в якій міститься висновок про те, що по ряду хвороб позивачу не рекомендована праця, що пов'язана з підняттям вантажу вище 5 кг, тривалим перебуванням на ногах, переохолодженням, психоемоційним перевантаженням постійно (а.с.14).

З заяви про надання статусу безробітного (а.с.9) встановлено, що 25.11.2014 року ОСОБА_1 ознайомлений з правами та обов'язками зареєстрованого безробітного, що визначені Законом України "Про зайнятість населення" та Законом "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", про що мається відповідний підпис позивача.

Як вбачається з матеріалів справи, Комунальним закладом охорони здоров'я "Харківської міської поліклініки №20" було повідомлено Харківський міський центр зайнятості листом від 07.08.2015 року №943 про те, що гр. ОСОБА_1 пройшов комплексний медичний огляд спеціалістів даного закладу, з метою отримання рекомендацій з працевлаштування, згідно загального висновку якого йому рекомендовано праця, не пов'язана з підняттям вантажу вище 5 кг, психоемоційним перевантаженням, тривалим перебуванням на ногах, переохолодженням постійно (а.с.13).

Судом встановлено, що Харківським міським центром зайнятості було направлено запит від 17.12.2015 року №ХМЦЗ -04-16925-26/15 до Харківської міської поліклініки №20, в якому зазначено про те, ОСОБА_1 перебуває на обліку в ХМЦЗ з 25.11.2014 року, а також, що він шукає роботу за спеціальністю соціолог, викладач з соціальних дисциплін, юрист, спеціаліст державної служби. На думку ХМЦЗ, така робота пов'язана з значним психоемоційним перевантаженням. Оскільки на запит ХМЦЗ від 24.06.2015 року №502 на і'мя головного лікаря поліклініки №20 отримано відповідь від 07.08.2015 року №943, в якій ОСОБА_1 рекомендована праця, не пов'язана з психоемоційним перевантаженням, у зв'язку з необхідністю подальшого працевлаштування, Харківській міський центр зайнятості звернувся до Харківської міської поліклініки з проханням підтвердити або спростувати вказану думку (а.с.12).

Як встановлено з пояснень позивача, наданих у судовому засіданні , позивач вважає, що у вказаному запиті відповідач зазначив та повідомив третій особі конфіденційну інформацію стосовно нього, а саме інформацію про те, що позивач не працює та шукає роботу, крім того, у запиті міститься неправдива інформація стосовно того, що позивач шукає роботу юриста та спеціаліста державної служби.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України "Про зайнятість населення", Законом України "Про загальнообов'язкове соціальне страхування на випадок безробіття", Основами законодавства про загальнообов'язкове держане соціальне страхування, Законом України "Про захист персональних даних", Законом України "Про доступ до публічної інформації".

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п.3 ч.1 ст. 22 Закону України "Про зайнятість населення", основними завданнями центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, його територіальних органів є, зокрема, сприяння громадянам у підборі підходящої роботи.

Пунктом 2 розділу ІІ Положення про державну службу зайнятості, яке затверджено наказом Міністерства соціальної політики України від 20.01.2015 року №41 передбачено, що служба під час виконання покладених на неї завдань взаємодіє в установленому порядку з іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями.

Частиною 2 ст. 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування України на випадок безробіття" передбачено, що застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Згідно ч.1 ст. 46 Закону України "Про зайнятість населення", підходящою для безробітного вважається робота, що відповідає освіті, професії (спеціальності), кваліфікації особи з урахуванням доступності транспортного обслуговування, встановленої рішенням місцевої державної адміністрації, виконавчого органу відповідної ради. Заробітна плата повинна бути не нижче розміру заробітної плати такої особи за останнім місцем роботи з урахуванням середнього рівня заробітної плати, що склався у регіоні за минулий місяць, де особа зареєстрована як безробітний.

Під час пропонування підходящої роботи враховується тривалість роботи за професією (спеціальністю), кваліфікація, досвід, тривалість безробіття, а також потреба ринку праці.

При цьому, частиною 8 ст. 46 Закону України "Про зайнятість населення", підходящою для безробітного не може вважатися робота, якщо:

місце роботи розташовано за межами доступності транспортного обслуговування, встановленої рішенням місцевої державної адміністрації, виконавчого органу відповідної ради;

умови праці не відповідають правилам і нормам, встановленим законодавством про працю та охорону праці (в тому числі якщо на запропонованому місці роботи порушуються встановлені законом строки виплати заробітної плати);

умови праці на запропонованому місці роботи не відповідають стану здоров'я громадянина, підтвердженому медичною довідкою.

При цьому, також положеннями ст. 24 КЗпП, забороняється укладення трудового договору з громадянином, якому за медичним висновком запропонована робота протипоказана за станом здоров'я.

Відповідно до положень ст. 2 Закону України "Про захист персональних даних", надано поняття, а саме:

персональні дані - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована;

розпорядник персональних даних - фізична чи юридична особа, якій володільцем персональних даних або законом надано право обробляти ці дані від імені володільця;

суб'єкт персональних даних - фізична особа, персональні дані якої обробляються.

Згідно ч. 2 ст. 5 Закону України "Про захист персональних даних", персональні дані можуть бути віднесені до конфіденційної інформації про особу законом або відповідною особою. Не є конфіденційною інформацією персональні дані, що стосуються здійснення особою, яка займає посаду, пов'язану з виконанням функцій держави або органів місцевого самоврядування, посадових або службових повноважень.

Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 5 Закону України "Про захист персональних даних", не належить до інформації з обмеженим доступом інформація про отримання у будь-якій формі фізичною особою бюджетних коштів, державного чи комунального майна, крім випадків, передбачених статтею 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Частиною 1 ст. 7 Закону України "Про захист персональних даних" визначено, що забороняється обробка персональних даних про расове або етнічне походження, політичні, релігійні або світоглядні переконання, членство в політичних партіях та професійних спілках, засудження до кримінального покарання, а також даних, що стосуються здоров'я, статевого життя, біометричних або генетичних даних.

При цьому згідно п. 2 ч. 2 ст. 7 Закону України "Про захист персональних даних", положення частини першої цієї статті не застосовуються, якщо обробка персональних даних, зокрема, необхідна для здійснення прав та виконання обов'язків володільця у сфері трудових правовідносин відповідно до закону із забезпеченням відповідного захисту.

Відповідно до п.8 ч.2 ст.7 Закону України "Про захист персональних даних", положення ч.1 ст.7 зазначеного Закону не застосовуються, якщо обробка персональних даних стосується даних, які були явно оприлюднені суб'єктом персональних даних.

Суд зазначає, що при направленні запиту від 17.12.2015 року до головного лікаря Харківської міської поліклініки №20, відповідач діяв на підставі та в межах повноважень, наданих Законом України "Про зайнятість населення" щодо сприяння громадянину у підборі підходящої роботи, відповідно до ст. 22 та ст. 46 Закону України "Про зайнятість населення" .

Стосовно доводів позивача про поширення у запиті конфіденційної інформації, суд зазначає, що фактично у запиті зазначена така інформація, що міститься у довідці Харківської міської поліклініки № 20 від 30.01.2015 року №265, оригінал якої позивач особисто надав до центру зайнятості.

Таким чином, суд зазначає, що вказані дані були оприлюднені суб'єктом персональних даних, яким в даному випадку є позивач, отже, до цих даних не застосовується заборона обробки персональних даних, що передбачена ч.1 ст.7 Закону України "Про захист персональних даних".

З огляду на викладене, центр зайнятості не розголошував інформації, яка могла бути таємницею та невідомою КЗОЗ "Харківська міська поліклініка №20".

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Основ законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, забороняється розголошувати без згоди застрахованої особи відомості про страховий стаж, страхові випадки, результати медичних обстежень, суми одержуваних виплат тощо.

Враховуючи зміст запиту, суд зазначає, що у зазначеному запиті Харківського міського центру зайнятості від 17.12.2015 року зазначена інформація не міститься.

Відповідно до положень ст. 11 Закону України "Про захист персональних даних" визначено, що підставою для обробки персональних даних, є, зокрема, необхідність виконання обов'язку володільця персональних даних, який передбачений законом.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 12 Закону України "Про захист персональних даних", збирання персональних даних є складовою процесу їх обробки, що передбачає дії з підбору чи впорядкування відомостей про фізичну особу.

Згідно ч. 2 ст. 14 Закону України "Про захист персональних даних", поширення персональних даних без згоди суб'єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише (якщо це необхідно) в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Таким чином, відповідач, як розпорядник персональних даних, що здійснює функціональні обов'язки у сфері зайнятості населення та трудової міграції, шляхом підбору підходящої роботи, здійснював обробку персональних даних, які позивач фактично оприлюднив самостійно.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що при надісланні запиту від 17.12.2015 року не встановлено в діях відповідача порушень відповідно до положень Закону України "Про захист персональних даних". При направленні вказаного запиту, відповідач діяв на підставі та в межах норм Основ законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, Закону України "Про зайнятість населення".

Також суд зазначає, що відсутні підстави вважати наявність в діях відповідача використання та поширення конфіденційної інформації, оскільки запитувана інформація вже фактично була відома третій особі та запитувалася для підбору підходящої роботи.

Щодо доводів позивача про поширення неправдивої інформації стосовно того, за якою професією та спеціальністю позивач шукає роботу, суд зазначає, що, виходячи з положень ст. 46 Закону України "Про зайнятість населення", а також функцій та завдань Центру зайнятості, саме відповідач визначає, яку роботу шукає безробітний, виходячи з даних щодо нього.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що позов є необґрунтованим, через що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 94, 160-163, 167, 186 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Харківського міського центру зайнятості про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 29 лютого 2016 року.

Суддя Мар'єнко Л.М.