Справа № 808/3918/15
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2016-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 лютого 2016 року справа № 808/3918/15
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Іванова С.М.

суддів: Чабаненко С.В. Шлай А.В.

за участю секретаря судового засідання: Горшкова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальностю "Багіра" на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 10 листопада 2015 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальностю "Багіра" до Державної архітектурно-будівельної інспекції України (в особі Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області), Запорізького міського управління юстиції, третя особа - ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальностю "Багіра" (далі - позивач) звернулось з адміністративним позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України (в особі Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області) (далі - відповідач-1), Запорізького міського управління юстиції (далі - відповідач-2), третя особа - ОСОБА_1 в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області щодо реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації, поданої ОСОБА_1 та зареєстрованої 04.02.2015 року за № ЗП 18; скасувати рішення Реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції про прийняття заявки № 12386374, поданої ОСОБА_1 17.07.2015 року.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 10 листопада 2015 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим у справі судовим рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій вказує на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі, просив останню задовольнити на підставах, що в ній зазначені та скасувати рішення суду першої інстанції і прийняти нове - про часткове задоволення позову.

Представник третьої особи в судовому засіданні вважав, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому підлягає залишенню без змін.

Інші особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України не перешкоджає розгляду справи за відсутністю останніх.

Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до відомостей внесених 26 листопада 2012 року до Реєстру прав власності на нерухоме майно, Товариство з обмеженою

відповідальністю "Багіра" є власником нежитлової будівлі "А-3", розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

17 липня 2015 року ТОВ "Багіра" стало відомо про те, що громадянином ОСОБА_1 до Реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції подано заяву №12386374 про реєстрацію права власності на реконструйовані об'єкти за адресою: АДРЕСА_1

Підставою для подання зазначеної заяви стала реєстрація відповідачем-1 декларації про готовність об'єкта до експлуатації поданої ОСОБА_1, яка відбулась 04 лютого 2015 року за №18.

17.07.2015 представником ОСОБА_1 було подано до Реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції Запорізької області заяву про державну реєстрацію права власності на нежитлову адміністративну будівлю літ.А-3, замощення І, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, разом з переліком документів. Цієї ж дати відповідачем-2 здійснено реєстрацію поданої заяви за №12386374.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що особа, якою було подано до реєстраційної служби заяву про реєстрацію права власності на реконструйовані об'єкти (ОСОБА_1.) є власником нежитлової будівлі та правомірністю дій державного реєстратора у зв'язку з цим, однак колегія суддів частково не погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з такого.

Надаючи правову оцінку рішенню суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду, виходить з наступного.

Щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області щодо реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації, поданої ОСОБА_1 та зареєстрованої 04.02.2015 року за № ЗП 18, слід зазначити таке.

Відповідно до п. 2 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року № 466 зі змінами (далі-Порядок), будівельні роботи - це роботи з нового будівництва, реконструкції, технічного переоснащення діючих підприємств, реставрації, капітального ремонту.

Виходячи з правових норм даного Порядку у їх системному зв'язку, слід зазначити, що реєстрації Декларації про готовність об'єкта до експлуатації, передує надання дозволу на виконаня будівельних робіт, в тому числі реконструкцію.

Так відповідно до п. 28 Порядку замовник для отримання дозволу надає заяву за формою наведеною у додатку 10 цього Порядку до якої, зокрема додається копія документа, що посвідчує право власності на будинок чи споруду, або згода його власника, засвідчена у встановленому законом порядку, в тому числі на проведення будівельних робіт, у разі здійсненя реконструкції.

Пунктом 32 Порядку визначено, що рішеня про видачу або анулювання дозволу на виконання будівельних робіт може бути розглянуто у порядку Держархбудінспекцією (без права видачі дозволу) або оскаржено до суду.

Отже, з урахуванням викладеного, слід зазначити, що наявність права власності на ту чи іншу будівлю, що підлягає в тому числі реконструкції перевіряється при наданні дозволу на виконання будівельних робіт і аж ніяк при реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації, а відповідно колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що позивачем при звернені до суду обрано неналежний спосіб захисту порушеного права, тому як вимог про скасування дозволу на виконання будівельних робіт, останнім, перед судом не заявлялось, а відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог, а відповідно позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

При цьому колегія суддів апеляційного суду не погоджується з висновками суду першої інстанції відносно того, що ОСОБА_1 є власником нежитлової будівлі "А-3", розташованої за адресою: АДРЕСА_1, тому як відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно відомостей внесених 26 листопада 2012 року до Реєстру прав власності на нерухоме майно ТОВ "Багіра" є власником нежитлової будівлі "А-3" розташованої за адресою: АДРЕСА_1. Зазначене рішеня не скасовано, а відповідно є чинним. Будь-яких інших даних про реєстрацію права власності на спірне нежитлове приміщеня за ОСОБА_1, в порядку визначеному законом, матеріали адміністративної справи не містять.

Щодо позовних вимог про скасування рішення Реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції про прийняття заявки № 12386374, поданої ОСОБА_1 17.07.2015 року, від яких не відмовився позивач, колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» Реєстрація заяв і запитів, пов'язаних з проведенням державної реєстрації прав та наданням інформації з Державного реєстру прав, проводиться в базі даних про реєстрацію заяв і запитів.

Так пунктом 9 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 868 від 17.10.2013 року, встановлено, що орган державної реєстрації прав, приймає заяви в порядку черговості їх надходження шляхом реєстрації у базі даних про реєстрацію заяв, запитів з автоматичним присвоєнням їм реєстраційного номера, фіксацією дати та часу реєстрації. Моментом прийняття заяви вважається дата та час її реєстрації у базі даних про реєстрацію заяв і запитів.

Орган державної реєстрації прав, у разі подання заяви особисто заявником видає йому картку прийому заяви, форму та вимоги до оформлення якої встановлена наказом Міністерства юстиції України від 17.04.2012 № 595/5 «Про впорядкування відносин, пов'язаних із державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Також, необхідно зазначити, що згідно пункту 13 Порядку заявник подає разом з заявою органові державної реєстрації прав, необхідні для державної реєстрації прав документи, визначені цим Порядком, їх копії, документ, що підтверджує внесення плати за надання витягу з Державного реєстру прав, та документ про сплату адміністративного збору. Подання заявником документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав, не в повному обсязі не є підстрою для відмови у прийнятті заяви. Орган державної реєстрації прав, не приймає заяву в разі відсутності документа, що підтверджує внесення плати за надання витягу з Державного реєстру прав, та документа про сплату адміністративного збору в повному обсязі, передбаченому законодавством, крім випадків, коли заінтересована особа відповідно до закону звільнена від сплати адміністративного збору та/або плати за надання витягу з Державного реєстру прав, документ про сплату адміністративного збору та/або документ, що підтверджує внесення плати за надання витягу з Державного реєстру прав, не подаються.

Так, під час подачі заяви про державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 було надано документ про сплату адміністративного збору від 17.07.2015 року № 1527, у розмірі встановленому ст. 29 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», (щодо об'єктів нерухомого майна площею до 500 квадратних метрів - 0,3 мінімальної заробітної плати), та документ про плату за надання витягу від 17.0712015 року № 1528, у розмірі 120,00 грн., в розмірі 120 гривень, який встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2012 р. № 1204 «Про затвердження розміру і порядок використання плати за внесення змін до записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та надання інформації із зазначеного реєстру».

Таким чином, Запорізьке міське управління юстиції не мало правових підстав для відмови у прийняті та реєстрації поданої заяви.

Відповідно до пункту 20 цього ж Порядку вже за результатами розгляду заяви та документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав або рішення про відмову в такій реєстрації.

Тож, жодних рішень Реєстраційною службою Запорізького міського управління юстиції, щодо прийняття заяви від ОСОБА_1 не приймалось, а відповідно позовні вимоги і в цій частині задоволенню не підлягали.

Відповідно до п. 1, 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З огляду на зазначене, та враховуючи те, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та враховуючи, що судом першої інстанції було допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, а відповідно апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню з урахуванням того, що останнім рішення суду першої інстанції оскаржувалось в частині скасування реєстрації декларації про готовність об'єкта до ексалуатації.

Керуючись ст. ст. 161, 195, 198, 202, 207 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальностю "Багіра" - задовольнити частково.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 10 листопада 2015 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальностю "Багіра" до Державної архітектурно-будівельної інспекції України (в особі Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області), Запорізького міського управління юстиції, третя особа - ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування рішень - скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий: С.М. Іванов

Суддя: С.В. Чабаненко

Суддя: А.В. Шлай