Справа № 296/10177/15-а
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2016-02-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Маслак В.П.
Суддя-доповідач:Моніч Б.С.
ПОСТАНОВА

іменем України

"29" лютого 2016 р. Справа № 296/10177/15-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Моніча Б.С.

суддів: Жизневської А.В.

Котік Т.С.,

при секретарі Єрикаловій О.О. ,

за участю представників сторін:

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Житомирського міського центру зайнятості на постанову Корольовського районного суду м. Житомира від "28" вересня 2015 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Житомирського міського центру зайнятості, за участю 3-ї особи Публічного акціонерного товариства "Верстатуніверсалмаш" визнання дій неправомірними, визнання рішення неправомірним та зобов'язання вчинити дії ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Житомирського міського центру зайнятості, в якому просив: визнати неправомірними дії Житомирського міського центру зайнятості щодо відмови у здійсненні перерахунку допомоги по безробіттю, визнати рішення Житомирського міського центру зайнятості від 21.08.2015р. №3540 неправомірним та таким, що підлягає скасуванню, та зобов'язати Житомирський міський центр зайнятості провести йому перерахунок допомоги по безробіттю, з врахуванням сум сплаченого єдиного соціального внеску, починаючи з моменту виплати допомоги по безробіттю, з 03.04.2015р., і до закінчення виплати.

Постановою Корольовського районного суду м.Житомира від 28.09.2015 року позов задоволено частково.

Визнано неправомірними дії Житомирського міського центру зайнятості щодо відмови ОСОБА_3 у здійсненні перерахунку допомоги по безробіттю.

Зобов'язано Житомирський міський центр зайнятості провести ОСОБА_3 перерахунок допомоги по безробіттю, з врахуванням сум сплаченого єдиного соціального внеску за період роботи у ПАТ "Верстатуніверсалмаш", починаючи з моменту виплати допомоги - 03.04.2015р.

В решті позову відмовлено.

Відповідач, не погодившись з вищезазначеним судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог.

В своїй апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що страховий стаж протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи, як безробітного, за даними Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування не підтверджений сплатою соціального внеску, тому прийняття рішення щодо відмови у призначені допомоги по безробіттю позивачу відповідають вимогам чинного законодавства.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 195 КАС України, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до наказу ПАТ "Верстатуніверсалмаш" №11-к від 02.03.2015р. позивача звільнено за скороченням штату відповідно до пункту 1 частини 1 статті 40 КЗпП України.

З 03 березня 2015 року позивач зареєстрований у Житомирському міському центрі зайнятості як безробітний.

Згідно запису в трудовій книжці позивача з 03.04.2015 р. йому розпочато виплату допомоги по безробіттю відповідно до п.2 ст.22 та п.2 ст.23 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

11.08.2015 р. ОСОБА_3 звернувся до Житомирського міського центру зайнятості із заявою про здійснення перерахунку розміру допомоги по безробіттю.

В листі №3540 від 21.08.2015р. Житомирський міський центр зайнятості вказав, що допомога по безробіттю призначена ОСОБА_3 відповідно до п.2 ст.22, п.2 ст.23 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" в мінімальному розмірі, оскільки в період з вересня 2014 року по січень 2015 року ПАТ "Верстатуніверсалмаш" не було сплаченого єдиного соціального внеску.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що несплата підприємством страхових внесків, які роботодавець попередньо відрахував із заробітної плати працівника, не може бути підставою для позбавлення його права на отримання соціальних гарантій.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття визначені Законом України від 02 березня 2000 року №1533-ІІІ "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" (далі - Закон №1533-ІІІ), за умовами пункту 1 статті 1 якого загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття це система прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Частиною 1 статті 4 цього закону встановлено, що страхуванню на випадок безробіття підлягають особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту), цивільно-правового договору, включаючи тих, які проходять альтернативну (невійськову) службу, а також тих, які працюють неповний робочий день або неповний робочий тиждень, та на інших підставах, передбачених законодавством про працю, військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової служби), особи, які забезпечують себе роботою самостійно, та фізичні особи - підприємці.

Право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги мають застраховані особи - це, зокрема, наймані працівники та особи, які виконують роботи (надають послуги) згідно з цивільно-правовими договорами тощо (пункт 1 статті 6 Закону №1533-ІІІ).

Відповідно до ст. 21 Закону України № 1533 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала страхуванню на випадок безробіття та за який щомісяця сплачено нею та роботодавцем страхові внески в сумі не менш як мінімальний страховий внесок, крім випадків, передбачених абзацом другим цієї частини. Страховий стаж обчислюється за даними персоніфікованого обліку відомостей про застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, а за періоди до його запровадження - у порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Отже, страховий стаж обчислюється як сума періодів, протягом яких особа підлягала страхуванню на випадок безробіття та сплачувала страхові внески особисто або через рахунки роботодавця та роботодавцем.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.22 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу мають застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, страховий стаж яких протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, становить не менше ніж шість місяців за даними Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування. Застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, які протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, за даними Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування мають страховий стаж менше шести місяців або звільнені з останнього місця роботи з підстав, передбачених статтею 37, пунктами 3, 4, 7 і 8 статті 40, статтями 41 і 45 Кодексу законів про працю України, особи, зазначені у частині другій статті 6 цього Закону, особи, зазначені в абзаці третьому частини четвертої статті 7 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", мають право на допомогу по безробіттю у мінімальному розмірі.

Згідно ч.1 ст. 23 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" застрахованим особам, зазначеним у частині першій статті 22 цього Закону, розмір допомоги по безробіттю визначається у відсотках до їх середньої заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого Кабінетом Міністрів України, залежно від страхового стажу, але не менше ніж мінімальний розмір допомоги по безробіттю, встановлений правлінням Фонду для цієї категорії осіб: до 2 років - 50 відсотків; від 2 до 6 років - 55 відсотків; від 6 до 10 років - 60 відсотків; понад 10 років - 70 відсотків. Допомога по безробіттю виплачується залежно від тривалості безробіття у відсотках до визначеного розміру: перші 90 календарних днів - 100 відсотків; протягом наступних 90 календарних днів - 80 відсотків; у подальшому - 70 відсотків.

Відповідно до ч.3 ст.23 вказаного Закону допомога по безробіттю особам, зазначеним у частині другій статті 22 цього Закону, виплачується у мінімальному розмірі, який встановлюється правлінням Фонду.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені Законом України 08 липня 2010 року № 2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон № 2464-VI).

Статтею 4 цього Закону встановлено перелік осіб, які є платниками єдиного внеску це, зокрема, роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, зазначеним у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Відповідно до пункту 6 частини 2 статті 6 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску зобов'язаний пред'являти на вимогу застрахованої особи, на користь якої він сплачує єдиний внесок, повідомлення про взяття на облік як платника єдиного внеску та надавати інформацію про сплату єдиного внеску, в тому числі у письмовій формі.

З цим правом кореспондується обов'язок такого платника своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок (пункт 1 частини 2 статті 6 Закону № 2464-VI), який підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника (частина 12 статті 9 Закону № 2464-V).

При цьому, у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом (частина 11 статті 9 Закону № 2464-VI)

Виходячи зі змісту наведених норм, страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи, підлягають обов'язковій сплаті і є гарантією матеріального забезпечення особи на випадок її безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин. Відповідальність за порушення умов та порядку сплати таких внесків покладено на платника єдиного внеску та його посадових осіб.

При цьому, особи, які сплачують такі внески через роботодавця, без сприяння державних органів позбавлені можливості безпосередньо і оперативно впливати на повноту і своєчасність такої сплати, що, фактично, у випадку неповної чи несвоєчасної сплати, означатиме порушення їх прав на отримання соціальних гарантій.

З наданої позивачем довідки про середню заробітну плату за період з вересеня 2014 року по лютий 2015 року вбачається, що з його заробітної плати було відраховано 782,04 грн. страхових внесків до Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття.

Крім того, згідно платіжних доручень від 18.12.2014р. та довідки ПАТ "Верстатуніверсалмаш" від 01.04.2015р. підприємство перерахувало 66750 грн. відрахування єдиного страхового внеску із заробітної плати працівників за грудень 2014 року в січні 2015 року; за січень 2015 року 45000 грн. в лютому 2015 року; за лютий 2015 року 60000 грн. в березні 2015 року.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність тверджень відповідача, щодо несплати єдиного соціального внеску ПАТ "Верстатуніверсалмаш" в період з вересня 2014 року по січень 2015 року, оскільки несплата підприємством страхових внесків, які роботодавець попередньо відрахував із заробітної плати працівника, не може бути підставою для позбавлення його права на отримання соціальних гарантій, оскільки вини позивача в несвоєчасній сплаті працедавцем страхових внесків немає та це призведе до порушення принципу рівності особи перед законом.

Аналогічна позиція з даного питання викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 05.03.2015р. у справі № К/800/21378/13.

Враховуючи вищевикладене, Житомирський міський центр зайнятості безпідставно призначив позивачу допомогу по безробіттю в мінімальному розмірі на підставі ч.3 ст.23 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", не застосувавши приписи ч.1 ст.23 вказаного Закону.

За таких обставин, суд першої інстанцій дійшов обґрунтованого висновку про неправомірність дій суб'єктів владних повноважень та правильно задовольнив позовні вимоги в частині визнання неправомірними дій Житомирського міського центру зайнятості щодо відмови у перерахунку допомоги по безробіттю.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що повний захист прав позивача неможливий шляхом зобов'язання Житомирського міського центру зайнятості провести позивачу перерахунок допомоги по безробіттю, з врахуванням сум сплаченого єдиного соціального внеску за період роботи у ПАТ "Верстатуніверсалмаш".

В цій частині колегія суддів частково погоджується з доводами апелянта, який зазначає, що виконати рішення буде неможливо, оскільки сплачені суми єдиного страхового внеску із заробітної плати працівників були рознесені на погашення попередньої заборгованості і за персоніфікованими даними позивача утворилась заборгованість з їх сплати.

В даному випадку суд вважає за необхідне задовольнити частково апеляційну скаргу та змінити оскаржену постанову, зазначивши, що перерахунок допомоги по безробіттю слід здійснити з урахуванням сум утриманого єдиного соціального внеску із заробітку ОСОБА_3 за період роботи у ПАТ "Верстатуніверсалмаш".

Відповідно до ч.1 статті 201 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для зміни судового рішення є правильне по суті вирішення справи, але з помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права, вирішення не всіх позовних вимог або питань.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 201, 202, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Житомирського міського центру зайнятості задовольнити частково, постанову Корольовського районного суду м. Житомира від "28" вересня 2015 р. змінити, зазначивши, що перерахунок допомоги по безробіттю слід здійснити з урахуванням сум утриманого єдиного соціального внеску із заробітку ОСОБА_3 за період роботи у ПАТ "Верстатуніверсалмаш".

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Б.С. Моніч

судді: А.В. Жизневська

Т.С. Котік

Повний текст cудового рішення виготовлено "09" березня 2016 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам: Житомирський міський центр зайнятості вул.Черняхівського, 110,Житомир,10005

4-третій особі: Публічне акціонерне товариство "Верстатуніверсалмаш" - вул.Корольова,132,м.Житомир,10025,