Справа № 283/2129/15-а
Суддя: Одемчук Є.В.
Дата ухвалення: 2016-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Тимошенко А.О.
Суддя-доповідач:Одемчук Є.В.
УХВАЛА

іменем України

"02" березня 2016 р. Справа № 283/2129/15-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Одемчука Є.В.

суддів: Бучик А.Ю.

Майора Г.І.,

при секретарі Єфремовій О.С. ,

за участю представника відповідача

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Малинському районі Житомирської області на постанову Малинського районного суду Житомирської області від "29" вересня 2015 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Малинському районі Житомирської області про визнання протиправним та скасування рішення та призначення пенсії ,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2015 року позивач звернувся з позовом, в якому просив визнати протиправним і скасувати рішення Управління Пенсійного Фонду України в Малинському районі Житомирської області про відмову в призначенні пенсії за вислугу років та зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України в Малинському районі Житомирської області призначити йому пенсію за вислугу років згідно ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» з дня звернення із заявою про призначення пенсії, а саме з 17.07.2015 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він з 01.10.1992 року по 06.06.2003 року проходив службу в органах внутрішніх справ України на посадах молодшого та середнього начальницького складу. З 11.06.2003 року по даний час працює на прокурорських посадах. Загальна вислуга років на день звернення з заявою про призначення пенсії становить більше 22 років, з них вислуга на прокурорських посадах становить більше 12 років. Таким чином він має право на пенсію відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року. 17 липня 2015 року позивач подав до Управління Пенсійного Фонду України в Малинському районі Житомирської області заяву про призначення йому пенсії відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року, але відповідач відмовив в її призначенні.

Постановою Малинського районного суду Житомирської області від 29 вересня 2015 року позов задоволено повністю.

Визнано протиправним і скасувати рішення Управління Пенсійного Фонду України в Малинському районі Житомирської області про відмову в призначенні ОСОБА_3 пенсії за вислугу років відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року.

Зобов'язано Управління Пенсійного Фонду України в Малинському районі Житомирської області призначити ОСОБА_3 пенсію за вислугу років згідно ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року з дня звернення із заявою про призначення пенсії, а саме з 17.07.2015 року.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, Управління Пенсійного фонду України в Малинському районі Житомирської області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального права та ухвалити нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги відповідно до ст.195 КАС України, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що згідно довідки прокуратури Житомирської області від 15.07.2015 року № 11/1-1032вих-15, довідки управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області від 01.04.2015 року № 11-1/35-к та трудової книжки, ОСОБА_3 з 01.10.1992 року по 06.06.2003 року працював в органах внутрішніх справ на посадах начальницького складу, а з 11.06.2003 року по даний час він працює на прокурорських посадах (слідчого прокуратури, старшого прокурора). Таким чином загальна вислуга позивача станом на 17 липня 2015 року (на день звернення з заявою про призначення пенсії) становить більше 22 років, з них більше 12 років вислуга на прокурорських посадах.

17.07.2015 року позивач звернувся до Управління Пенсійного Фонду України в Малинському районі Житомирської області з заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру». Однак йому відмовлено в призначенні пенсії, оскільки норми щодо пенсійного забезпечення, які містяться у ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» втратили чинність відповідно до Закону «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції покликався на те, що позивач дотримався всіх умов для призначення йому пенсії за вислугу років відповідно до ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року, а тому рішення Управління Пенсійного фонду України в Малинському районі Житомирської області про відмову в призначенні ОСОБА_3 пенсії за вислугу років є протиправним і підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з наведеним висновком, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше:

по 30 вересня 2011 року - 20 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 10 років;

з 1 жовтня 2011 року по 30 вересня 2012 року - 20 років 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 10 років 6 місяців;

з 1 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року - 21 рік, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 11 років;

з 1 жовтня 2013 року по 30 вересня 2014 року - 21 рік 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 11 років 6 місяців;

з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року - 22 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років;

з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року - 22 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років 6 місяців;

з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року - 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років;

з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року - 23 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років 6 місяців;

з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року - 24 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 14 років;

з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року - 24 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 14 років 6 місяців;

з 1 жовтня 2020 року і пізніше - 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 15 років.

Пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

До вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на прокурорських посадах, зазначених у статті 15 цього Закону, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів;

слідчими, суддями;

на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, податкової міліції, кримінально-виконавчої служби, офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, інших утворених відповідно до законодавства України військових формувань, на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою;

у науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким до набрання чинності цим законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), у тому числі час наукової та викладацької роботи в інших науково-навчальних закладах, якщо вони мали науковий ступінь чи вчене звання;

на адміністративних та викладацьких посадах, посадах наукових працівників у Національній академії прокуратури України;

на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, яким до набрання чинності цим Законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), були направлені туди, а потім повернулися в органи прокуратури;

військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання;

відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, якщо така відпустка надавалася.

Як вбачається з довідки прокуратури Житомирської області від 15.07.2015 року № 11/1-1032 вих-15 станом на 16.07.2015 року стаж роботи ОСОБА_3, що дає право на пенсію за вислугу років складає 22 роки 01 місяць 05 днів.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач дотримався всіх умов для призначення йому пенсії за вислугу років відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року, а тому рішення Управління Пенсійного Фонду України в Малинському районі Житомирської області про відмову в призначенні пенсії за вислугу років є протиправним і підлягає скасуванню.

Щодо покликання відповідача щодо дії положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року відповідно до яких з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", "Про статус народного депутата України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про судову експертизу", "Про Національний банк України", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України, колегія суддів зазначає наступне.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст. 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства. Зазначені висновки також узгоджуються з правовими позиціями Верховного Суду України, викладеними в постановах від 10 грудня 2013 року (справа №21-348а1) та від 17 грудня 2013 року (справа №21-445а13).

Таким чином, колегія суддів не бере до уваги посилання відповідача на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-УІІІ від 02.03.2015 року, яким скасовуються норми Закону України «Про прокуратуру» щодо пенсійного забезпечення осіб, оскільки це суперечить вимогам Конституції України.

Згідно ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Малинському районі Житомирської області залишити без задоволення, а постанову Малинського районного суду Житомирської області від "29" вересня 2015 р. - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Є.В.Одемчук

судді: А.Ю.Бучик

Г.І. Майор

Повний текст cудового рішення виготовлено "03" березня 2016 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу: Управління Пенсійного фонду України в Малинському районі Житомирської області пл. Соборна, 12 А,м. Малин,Житомирська область,11601

- ,