Справа № 206/2494/15-а(2-а/206/29/15)
Суддя: Туркіна Л.П.
Дата ухвалення: 2016-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

15 лютого 2016 рокусправа № 206/2494/15-а(2-а/206/29/15)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Туркіної Л.П.

суддів: Дурасової Ю.В. Коршуна А.О.

за участю секретаря судового засідання: Комар Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 25 червня 2015 року

справа № 206/2494/15-а (2-а/206/29/15)

за позовом ОСОБА_1

до інспектора ДПС взводу Лубенської роти дорожньо-патрульної служби лейтенанта міліції Стадніченка Романа Юрійовича

про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до інспектора ДПС взводу Лубенської роти дорожньо-патрульної служби лейтенанта міліції Стадніченка Романа Юрійовича про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №327604 від 05 травня 2015 року.

Постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 25 червня 2015 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Постанова суду першої інстанції обґрунтована тим, що наявність адміністративного правопорушення з боку позивача доведена належним чином.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність рішення суду обставинам справи, просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нову, якою позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що суд першої інстанції прийняв рішення при неповному з'ясуванні обставин справи та без належного дослідження доказів. Зокрема посилається на те, що при складанні протоколу та постанови про адміністративне правопорушення відповідачем використано дані не сертифікованого вимірювального приладу, без врахування його технічних характеристик і похибок вимірювання. Крім того, порушено процедуру розгляду та правила оформлення адміністративних матеріалів.

Відповідачем заперечень на апеляційну скаргу до суду не надано.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на підставі протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1 №074158 від 05 травня 2015 року, інспектором ДПС взводу Лубенської роти дорожньо-патрульної служби лейтенантом міліції Стадніченко Романом Юрійовичем винесена постанова серії ПС2 №327604 від 05 травня 2015 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 255 грн.

Як убачається із постанови, ОСОБА_1 05 травня 2015 року о 15 год. 58 хв. на 227 км. Київ-Харків, керуючи автомобілем Хюндай Соната, номерний знак НОМЕР_1, перевищив швидкість руху більш ніж на 20 км/год., в населеному пункті «Настасівка» позначеному знаком 5.45. Швидкість становила 83 км/год., яка вимірювалась вимірювачем швидкості «TruCam» №000344, чим порушив пункт 12.4 Правил дорожнього руху.

При цьому, у протоколі, в графі пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності позивач зазначив, що з протоколом не згоден, рухався у колоні автомобілів зі швидкістю не вище 78 км/год. Та вказав, що є свідок зазначеної події, якому не дозволили розписатися у протоколі.

Відповідно до статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з пунктами 1.1, 1.3, 1.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, ці Правила у відповідності до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху повинні знати та неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують Правила несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 12.4 Правил дорожнього руху встановлено, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год.

Частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що порушення правил дорожнього руху України є перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобі більш як на двадцять кілометрів на годину, порушенням вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходів, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, які стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення та засоби фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, є доказами у справах про адміністративне правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що до протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1 №074158 від 05 травня 2015 року було додано фотоматеріали, копія яких також наявна в матеріалах справи, якими зафіксовано вищезазначене правопорушення за допомогою вимірювача швидкості «TruCam» № ТС000344, а саме, що ОСОБА_1, на 227 км. автодороги Київ-Харків в населеному пункті «Настасівка», рухався зі швидкістю 83 км/год. при максимально допустимій швидкості руху 60 км/год. (а.с.24).

З протоколу про адміністративне правопорушення та долучених до заперечень на позов доказів вбачається, що правопорушення зафіксовано за допомогою лазерного вимірювача швидкості «TruCam», який зареєстрований в Державному реєстрі засобів вимірювання техніки та допущений до застосування в Україні. Лазерний вимірювач «TruCAM» серійний № ТС000344, за допомогою якого зафіксовано правопорушення, має свідоцтво про державну метрологічну атестацію №22-2/1412653 (дійсний до 18 листопада 2015 року) та експертний висновок ДССЗЗІ України за №5/1-719 від 10 березня 2011 року.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що відповідно до наказу Міністерства внутрішніх справ України від 01 березня 2010 року №33 затверджено перелік технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху.

Згідно до вказаного переліку зазначено, що лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів «TruCam» визначений як спеціальний технічний засіб, який працює в автоматичному режимі, що має функції фото- і кінозйомки, відеозапису, тобто вказаний засіб використовується працівниками ДАІ під час несення ними відповідної служби.

З фотоматеріалів вбачається час та дата вчинення правопорушення, марка автомобіля та його реєстраційний номер, швидкість руху автомобіля.

Таким чином, факт порушення позивачем Правил дорожнього руху також підтверджується і технічними засобами, які згідно із статтею 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення є доказами у справі про адміністративне правопорушення.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає доведеним факт скоєння позивачем правопорушення, відповідальність, за яке передбачена частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв'язку з чим вважає правомірними дії інспектора ДПС взводу Лубенської роти дорожньо-патрульної служби лейтенанта міліції Стадніченко Романа Юрійовича щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності шляхом винесення оскаржуваної постанови від 05 травня 2015 року.

Доводи позивача стосовно того, що правопорушення не підтверджено належним чином, оскільки вимірювальний пристрій використовувався відповідачем у ручному режимі, не приймаються судом, виходячи з того, що згідно технічного керівництва до названого приладу допускається застосування останнього у зазначеному режимі (а.с.25-26).

При цьому, згідно свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки (а.с.25) діапазон вимірювання швидкості складає від 2 до 320 км., границі похибок в ручному режимі складають ±2 км/год. в діапазоні до 200 км/год..

Як свідчать матеріали справи, правопорушення встановлено з урахуванням допустимої похибки.

Посилання позивача на так званий «ефект косинуса» не приймаються судом, оскільки як свідчить зміст технічного керівництва по «TruCam» (а.с.26), похибка, що може мати місце внаслідок такого ефекту, приводить до визначення швидкості транспортного засобу, яка є меншою ніж реальна.

Доводи позивача стосовного того, що справу розглянуто судом без виклику свідка ОСОБА_5 не приймаються судом апеляційної інстанції, оскільки позивач не зазначає, які саме обставини можуть бути встановлені шляхом допиту останнього.

При цьому суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що відповідно до діючих нормативних актів, залучення свідків під час складання протоколу, який стосується порушення норм ч.1 ст.122 Правил дорожнього руху, не є обов'язковим.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків щодо відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1.

Суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 25 червня 2015 року у справі № 206/2494/15-а (2-а/206/29/15) - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбачених цим Кодексом, а в разі складення судового рішення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення судового рішення в повному обсязі.

Ухвалу в повному обсязі складено 04.03.2016 року.

Головуючий: Л.П. Туркіна

Суддя: Ю.В. Дурасова

Суддя: А.О. Коршун