Справа № 309/5706/15-а, 2а-309/135/15
Суддя: Сапіга Віталій Петрович
Дата ухвалення: 2016-02-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2016 р. Справа № 876/11827/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді: Сапіги В.П.,

суддів: Левицької Н.Г., Обрізка І.М.,

за участі секретаря судових засідань Сердюк О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Хустського районного суду Закарпатської області від 09.11.2015 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі за позовом ОСОБА_2 до Львівської митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови про порушення митних правил,-

В С Т А Н О В И В :

09.11.2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Львівської митниці Державної фіскальної служби України, в якому просив поновити строк звернення до суду з адміністративним позовом та скасувати постанову в справі про порушення митних правил №1811/20909/15 від 11.09.2015 року про притягнення його до відповідальності за ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України у вигляді штрафу у розмірі 8500 грн.

Ухвалою Хустського районного суду Закарпатської області від 09.11.2015 року відмовлено позиву у задоволенні клопотання про поновлення строку звернення до суду з наведеним вище адміністративним позовом, відтак позовну заяву залишив без розгляду на підставі ст. 100 КАС України.

Не згоджуючись із таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, вважаючи оскаржувану ухвалу незаконною, постановленою з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з'ясуванням обставин справи, що мають значення для справи, судом зроблено неправильні висновки, які не відповідають фактичним обставинам справи та письмовим доказам, а тому просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до Хустського районного суду для розгляду по суті.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскаржувана постанова митного органу від 11.09.2015 року була прийнята в його присутності. Вважає, що такі висновки суду суперечать письмовим доказам, які приєднані ним до адміністративного позову, зокрема те, що оскаржувана постанова в справі про порушення митних правил №1811/20909/15 від 11.09.2015 року складена в м. Львові у його відсутності, що підтверджується відсутністю його підписів про отримання ним копії оскаржуваної постанови. Крім того, відсутні відомості про надіслання йому такої постанови, а також відсутні і його пояснення. Тому вважає безпідставними висновки суду, що оскаржувана постанова була винесена та складена у його присутності. Також про його відсутність 11.09.2015 року в м. Львові свідчить і копія його закордонного паспорту, яка додана до адміністративного позову, де значено, що станом на 11.09.2015 року він перебував за межами України і фізично не міг бути присутнім при винесенні оскаржуваної постанови з поважних причин. Про винесення оскаржуваної постанови позивач дізнався у відділі ДВС Хустського районного управління юстиції, яким його було повідомлено про відкриття виконавчого провадження на підставі постанови №1811/20909/15 від 11.09.2015року. 26.10.2015 року він звернувся із письмовою заявою до відділу ДВС Хустського РУЮ для отримання копії оскаржуваної постанови, з текстом якої ознайомився лише 29.10.2015 року.

Суд у відповідності до ч.1 ст.41 КАС України відзначає, що коли відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі ( у тому числі у разі неявки осіб, які беруть участь у справі ) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Суддя суду першої інстанції, залишаючи без розгляду позовну заяву, виходив з того, що позивачем без поважних причин пропущено строк звернення до суду для оскарження постанови про адміністративне правопорушення, визначений ст. 289 КУпАП, а тому дійшов висновку про відсутність підстав для поновлення строку звернення до адміністративного суду й у відповідності до ст. 100 КАС України залишив без розгляду позовну заяву.

Колегія суддів, надаючи правову оцінку вказаним відносинам, погоджується з таким висновком суду першої інстанції, зазначаючи наступне.

Відповідно до частин 1 статті 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною 4 ст. 529 МК України скарга (адміністративний позов) на постанову органу доходів і зборів у справі про порушення митних правил подається у строк, встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі пропуску цього строку з поважних причин він за заявою особи, яка подає скаргу (адміністративний позов), може бути поновлений відповідно митницею, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, або судом.

За правилами ст. 289 КУпАП скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин він може бути поновлений за заявою особи, щодо якої винесено постанову.

Статтею 100 КАС України передбачено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

З огляду на викладені вище правові положення суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що для звернення з розглядуваним адміністративним позовом встановлено десятиденний строк.

Судом встановлено, що 11.09.2015 року заступником начальника Львівської митниці ДФС винесено постанову в справі про порушення митних правил № 1811/20909/15, згідно якої ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян на суму 8500 грн. Зазначена постанова прийнята у відсутності ОСОБА_2

Як вбачається з протоколу про порушення митних правил № 1811/20909/15 від 18.08.2015 року, яким зафіксовано порушення ОСОБА_2 митних правил, на третьому аркуші протоколу зазначено про повідомлення правопорушника, що розгляд справи відбудеться за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, 369, Львівська митниця ДФСУ, 11.09.2015 о 10 год. 00 хв. Абзацом нижче на цьому ж аркуші зазначено, що ОСОБА_2 копію протоколу отримав 18.08.2015 року, що стверджено його підписом. Вказані дані стверджують ту обставину, що ОСОБА_2 було відомо про притягнення його до відповідальності, розгляд якої призначено на 11.09.2015 року.

Суд апеляційної інстанції не приймає до уваги доводи апеляційної скарги в частині того, що про винесення оскаржуваної постанови та про її зміст позивач не знав, оскільки копія такої йому не надсилалася, у зв'язку з чим просив поновити строк звернення до суду з адміністративним позовом, враховуючи наступне.

Згідно заперечення Львівської митниці ДФС на апеляційну скаргу ОСОБА_2 та доданих до нього документів вбачається, що копію постанови у справі про порушення митних правил №1811/20909/15 від 11.09.2015 року позивач отримав 19.09.2015 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, таким чином, останнім днем на оскарження постанови було 29.09.2015 року. Проте, з адміністративним позов ОСОБА_2 звернувся до суду лише 09.11.2015 року, що видно з реєстраційної дати позову судом першої інстанції.

Колегія суддів зазначає, що поважними причинами пропуску строку на звернення до суду можуть бути визнані лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.

Відтак, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що позивачем без поважних причин пропущено строк звернення до адміністративного суду, оскільки ним не зазначено поважних причин пропущення строку звернення до адміністративного суду для захисту порушеного права, так як суду не було представлено достатніх доказів, які б дали суду підстави дійти переконання про поважність пропущення позивачем строку для звернення до суду, встановленого ст. 289 КУпАП, отже, в місцевого суду були правові підстави для залишення позовної заяви без розгляду згідно вимог ст. 100 КАС України.

Також колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта про порушення судом вимог ч. 2 ст. 102 КАС України, оскільки позивач не був повідомлений про розгляд його клопотання про поновлення строку звернення до суду, так як за цією нормою питання про поновлення чи продовження пропущеного строку суд вирішує в порядку письмового провадження чи в судовому засіданні на розсуд суду.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Відповідно до ст.159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на таке, наведені в апеляційній скарзі доводи не викликають сумнівів щодо правильності висновків суду першої інстанції та застосування норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права.

Зважаючи на те, що суд прийняв судове рішення з додержанням норм процесуального права, апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а ухвалу - без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст. ст. 196, 199, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Хустського районного суду Закарпатської області від 09.11.2015 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі № 309/5706/15-а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом 20-ти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвалив повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.П. Сапіга

Судді Н.Г. Левицька

І.М. Обрізко

Повний текст виготовлено 02.03.2016р.