Справа № 2а-9845/11/2670
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2016-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" лютого 2016 р. м.Київ К/800/39913/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя Голяшкін О.В. (доповідач),

судді Заяць В.С.,

Стрелець Т.Г.,

секретар судового засідання - Загородня М.О.,

за участю:

позивача - ОСОБА_2, її представника - ОСОБА_3,

третьої особи ГО «Садівницьке товариство «Юпітер» - Лазаренка О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_5 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 травня 2012 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 13 серпня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Васильківської районної державної адміністрації Київської області, треті особи - Управління Держкомзему у Васильківському районі Головного управління Держкомзему у Київській області, Громадська організація «Садівницьке товариство «Юпітер», про визнання протиправним та скасування розпорядження, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2011 року ОСОБА_2 звернулася з позовом до Васильківської районної державної адміністрації Київської області, треті особи - Управління Держкомзему у Васильківському районі Головного управління Держкомзему у Київській області, Громадська організація «Садівницьке товариство «Юпітер», в якому просила визнати протиправним та скасувати розпорядження від 13 листопада 2009 року №1035 «Про затвердження технічної документації із землеустрою та складення документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку гр.ОСОБА_5 для ведення садівництва за рахунок земель садівницького товариства «Юпітер» на території Погребівської сільської ради, за межами населеного пункту».

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 травня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 13 серпня 2015 року позов задоволено.

ОСОБА_5 звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати.

ОСОБА_2 проти задоволення касаційної скарги заперечує, просить відмовити у її задоволенні, судові рішення залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення представників позивача та третьої особи, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Предметом позовних вимог у справі є оскарження розпорядження Васильківської районної державної адміністрації Київської області від 13 листопада 2009 року № 1035 «Про затвердження технічної документації із землеустрою та складення документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку гр.ОСОБА_5 для ведення садівництва за рахунок земель садівницького товариства «Юпітер» на території Погребівської сільської ради, за межами населеного пункту».

В обґрунтування вимог про визнання протиправним та скасування вказаного розпорядження позивач зазначала, що відповідачем передано у власність ОСОБА_5, яка не була на той час членом СТ «Юпітер», земельну ділянку, на яку позивачу надано дозвіл на передачу у власність.

Суди попередніх інстанцій, скасовуючи оскаржуване розпорядження, дійшли висновку про його протиправність, оскільки в порушення приписів земельного законодавству України щодо безоплатної передачі земельних ділянок у власність громадян (приватизації), земельна ділянка надана ОСОБА_5, яка не є членом садівницького товариства та не користується земельною ділянкою на законних підставах.

Розглядаючи та вирішуючи справу по суті позовних вимог, суди попередніх інстанцій виходили із того, що даний спір є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Як встановлено ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно ч.2 ст.4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до ч.1 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку зі здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Згідно п.п.1, 7 ст.3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції (адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень; суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Відповідно до ст.84 Земельного кодексу України право державної власності на землю набувається і реалізується державою в особі, зокрема, і районних державних адміністрацій.

Згідно ст.17 Земельного кодексу України розпорядження землями державної власності, у тому числі й надання їх у користування, належить до повноважень місцевих державних адміністрацій та здійснюється відповідно до вимог цього Кодексу.

Районна державна адміністрація, реалізуючи право розпорядження земельною ділянкою, відповідно до ст.5 Земельного кодексу України, має рівні права з громадянами та юридичними особами, з якими вона вступає у відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею, тобто є рівноправним суб'єктом земельних відносин. У спірних відносинах їх учасники не підпорядковані один одному, а суб'єкт владних повноважень - райдержадміністрація - владних управлінських функцій не здійснювала.

Отже, спори предметом яких є перевірка правильності формування волі однієї зі сторін стосовно розпорядження землею та передачі відповідних прав на неї, розгляду за правилами КАС не підлягають. У разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації), подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне.

Вищенаведена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 11 листопада 2014 року у справі №21-493а14, від 09 грудня 2014 року у справі №21-308а14, від 13 січня 2016 року у справі № 21-5421а15, від 26 січня 2016 року у справі № 21-3367а15.

За вказаними обставинами слід дійти висновку, що даний спір не носить характеру публічно-правового та не підпадає під юрисдикцію адміністративних судів, у зв'язку з чим провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.157 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч.1 ст.15 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Як встановлено ч.2 ст.22 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», місцеві загальні суди розглядають цивільні, кримінальні, адміністративні справи, а також справи про адміністративні правопорушення у випадках та порядку, передбачених процесуальним законом.

За суб'єктним складом сторін та сутністю спору дана справа підлягає розгляду загальними судами у порядку, визначеному нормами Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.228 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі з підстав, встановлених статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст.220, 221, 223, 228, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 травня 2012 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 13 серпня 2015 року скасувати.

Провадження у справі закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, передбачених статтями 237- 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді