Справа № 818/99/16
Суддя: С.М. Гелета
Дата ухвалення: 2016-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2016 р. Справа №818/99/16

Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Гелети С.М., суддів Кунець О.М., Опімах Л.М., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної казначейської служби України (далі - відповідач, ДКС України), в якому просить визнати протиправною бездіяльність Державної казначейської служби України, що полягає у затримці виплат ОСОБА_1 по виконавчому листу від 02.09.2013 року по справі № 6а/577/103/13 (577/4380/13-а) Конотопського міськрайонного суду Сумської області та зобов'язати Державну казначейську службу України провести виплату ОСОБА_1 по виконавчому листу від 02.09.2013 року по справі № 6а/577/103/13 (577/4380/13-а) Конотопського міськрайонного суду Сумської області із врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відстоки річних від простроченої суми.

Позовні вимоги мотивовані тим, що за інформацією Головного управління Державної казначейської служби України у Сумській області, виконавчий лист Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 02.09.2013 року по справі № 6а/577/103/13 (577/4380/13-а) про стягнення на користь позивача одноразової грошової допомоги як учаснику бойових дій за 2009 рік в сумі 2150,00 грн. направлено до Державної казначейської служби України для подальшого розгляду. При цьому сума коштів в розмірі 2150,00 грн. не перерахована позивачу у строк, визначений ч. 4 ст. 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", що порушує його право на отримання зазначеної допомоги.

Позивач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в позовній заяві просив справу розглядати без його участі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, письмового пояснення своєї позиції по справі не надав.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд частково задовольняє позовні вимоги, виходячи із наступного.

Судом встановлено, що рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 08.06.2010 року, зміненим Апеляційним судом Сумської області, зобов'язано Конотопське міське управління праці та соціального захисту населення провести перерахунок суми недоплаченої щорічної грошової допомоги як учаснику бойових дій, яка підлягає виплаті ОСОБА_1 за 2009 рік, передбаченої ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням здійснено за цей період виплати (а.с.19-20).

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 02.09.2013 року змінено спосіб виконання вказаного рішення суду на стягнення з Конотопського міського управління праці та соціального захисту населення на користь ОСОБА_1 2150,00 грн. суми недоплаченої за 2009 рік щорічної грошової допомоги як учаснику бойових дій (а.с.21-22). Конотопським міськрайонним судом Сумської області 02.10.2013 року видано виконавчий лист (а.с.24), який направлено позивачем до Конотопського управління Державної казначейської служби України у Сумській області.

Листом від 14.10.2013 року Конотопське управління Державної казначейської служби України у Сумській області повідомило позивача про те, що виконавчий документ направлено до Головного управління Державної казначейської служби України у Сумській області для здійснення безспірного списання коштів державного бюджету за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів (а.с.27).

Згідно відповіді Головного управління Державної казначейської служби України у Сумській області від 26.02.2016 року, виконавчий лист від 02.10.2013 року направлено до Державної казначейської служби України листом від 17.10.2013 року для подальшого розгляду (а.с.17).

Листами від 05.05.2014 року та від 13.07.2015 року Державна казначейська служба України повідомляла позивача, що після виконання виконавчих документів, які надійшли до виконавчого листа Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 02.10.2013 року, Державною казначейською службою України будуть здійснені заходи щодо перерахування коштів на рахунок позивача (а.с.28, 29).

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Також вказаним Законом, крім органів державної виконавчої служби, визначено інші органи, до повноважень яких віднесено виконання рішень судів. Зокрема, ч. 2 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що рішення про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами Державного казначейства України в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є, зокрема, державний орган. Частиною 1 ст. 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" встановлено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється Державною казначейською службою України в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Процедура стягнення коштів державного та місцевих бюджетів врегульована Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року № 845 (далі - Порядок). Відповідно до абз. 1 п. 2 Порядку, безспірне списання це операції з коштами державного та місцевих бюджетів, що здійснюються з метою виконання Казначейством та його територіальними органами (далі - органи Казначейства) рішень про стягнення коштів без згоди (подання) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, боржників, органів місцевого самоврядування та/або державних органів на підставі виконавчих документів.

Згідно з п. 3 Порядку, рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Як встановлено судом, на момент розгляду справи, рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області залишається не виконаним, що також випливає із листа Головного управління Державної казначейської служби України у Сумській області від 26.02.2016 року № 12-35/137-1132, де зазначено, що виконавчий лист від 02.10.2013 року знаходиться в черзі на виконання під № 8120 (а.с.17).

Тобто на даний час рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області залишається не виконаним більше двох років.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього кодексу та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України.

Згідно ч. 2 ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною 17.07.1997 року (далі - Конвенція), є частиною національного законодавства. Пунктом 1 статті 6 Конвенції встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Слід зазначити, що статтею 19 Конвенції передбачено, що для забезпечення дотримання Високими Договірними Сторонами, однією з яких є Україна, їхніх зобов'язань за Конвенцією та протоколами до неї, створюється Європейський суд з прав людини. Він функціонує на постійній основі. Статтею 46 Конвенції передбачено, що Високі Договірні Сторони зобов'язуються виконувати остаточні рішення Суду в будь-яких справах, у яких вони є сторонами.

Складовою принципу верховенства права є вимога юридичної визначеності, відповідно до якої остаточне рішення суду не може піддаватись сумніву, а також належне виконання судових рішень проти органів державної влади: "Принцип верховенства права, один з основоположних принципів демократичного суспільства, який є невід'ємним аспектом всіх статей Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, зобов'язує державу та будь-який державний орган виконувати судові розпорядження чи рішення, ухвалені проти держави (органу)" (параграф 87 рішення Європейського Суду з прав людини: "Гасан і Чеус проти Болгарії" від 26.10.2000 року). Європейський суд з прав людини в рішенні від 15 жовтня 2009 року по справі "Комнацький проти України" визначився, що держава повинна забезпечити гарантії, передбачені Конвенцією, і що протиріччя між органами місцевої влади не повинні вплинути на права заявника, гарантовані Конвенцією (від 04 листопада 1950 року № ETS N 005 "Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод"). У справі "Горнсбі проти Греції" Європейський суд з прав людини зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов'язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін.

Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов'язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов'язок. Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Крім того, в рішенні Європейського суду з прав людини Гордєєви і Гурбик проти України від 17 січня 2006 року зазначено, що державний орган не може довільно посилатись на брак коштів для оплати заборгованості, присудженої рішенням суду. Таким чином, відмовою протягом декількох років здійснити необхідні заходи для виконання остаточних судових рішень державні органи України частково позбавили положення пункту 1 статті 6 Конвенції її корисного ефекту. Цього достатньо для того, щоб Суд міг зробити висновок про те, що було порушено пункт 1 статті 6 Конвенції.

Отже, відповідно до правової позиції Європейського суду, в тому числі по справі Кечко проти України (рішення від 08.11.2005 року), якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними. Тобто, органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань.

Враховуючи викладене, суд вважає, що бездіяльність Державної казначейської служби України щодо невиконання протягом тривалого часу рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області є протиправною, в зв'язку з чим позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання протиправною бездіяльності Державної казначейської служби України, що полягає у затримці виплат ОСОБА_1 по виконавчому листу від 02.09.2013 року визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині зобов'язання Державної казначейської служби України провести виплату ОСОБА_1 по виконавчому листу від 02.09.2013 року із врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" у разі якщо центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом трьох місяців не перерахувала кошти за рішенням суду про стягнення коштів, крім випадку, зазначеного в частині четвертій статті 4 цього Закону, стягувачу виплачується компенсація в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Суд зазначає, що така компенсація виплачується разом із виплатою основної суми коштів за рішенням суду, а тому розрахунок трьох відсотків річних від несплаченої суми проводиться в момент нарахування основної суми боргу. Враховуючи те, що компенсаційні виплати повинні бути перераховані на рахунок позивача одночасно із виплатою основної частини боргу, сума коштів за виконавчим листом від 02.10.2013 року не виплачена позивачу на час розгляду справи в суді, позовні вимоги в цій частині є передчасними, та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Державної казначейської служби України, що щодо невиплати ОСОБА_1 суми коштів по виконавчому листу від 02.09.2013 року по справі № 6а/577/103/13 (577/4380/13-а) Конотопського міськрайонного суду Сумської області.

В задоволенні інших вимог - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Головуючий суддя С.М. Гелета

Судді О.М.Кунець

Л.М.Опімах