Справа № 821/3876/15-а
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2016-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2016 р.м. ХерсонСправа № 821/3876/15-а
15год. 18хв.

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Хом'якової В.В.,

при секретарі: Перебийніс Н.Ю.,

за участю представника позивача Хащініної Г.О.,

представника відповідача Галкіної Є.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ТАРСУС ОЕ" до Херсонської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування картки відмови та рішення про коригування митної вартості,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТАРСУС ОЕ» (позивач) звернулось до адміністративного суду з позовом до Херсонської митниці Державної фіскальної служби (відповідач), в якому просило: визнати протиправною та скасувати прийняті митницею картку відмови у митному оформленні товарів №508030303/2015/00008 від 24.12.15; визнати протиправним та скасувати рішення митниці про коригування митної вартості товарів №508030303/2015/000009/2. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачу 24 грудня 2015 року була подана вантажна митна декларація №508030303/2015/003934 для здійснення митного оформлення, в якій зазначено вартість 14000 кг помідорів 10500 дол. США (241471 грн. 53 коп.), вартість 4974 кг гранатів 3481,80 доларів США (80071 грн. 96 коп.). Декларантом було обрано основний метод визначення митної вартості товару "За ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)". Після проведеної перевірки відповідачем з підстав заниженої собівартості товару митний орган 24.12.15 відмовив позивачу в митному оформленні задекларованого товару, оформивши відповідну картку відмови № 509030303/2015/00008, причиною відмови зазначено не підтвердження митної вартості товарів документально, не подання додаткових документів, зазначених у вимозі митного органу, що підтверджували б митну вартість. Митницею прийнято рішення № 508030303/2015/000009/2 від 24.12.15 про визначення митної вартості товарів за резервним методом, внаслідок чого було значно завищена митна вартість товару, а саме на 11522,70 дол. США. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає про неправомірність дій митного органу щодо визначення митної вартості товару за шостим (резервним) методом, оскільки вважає, що заявлена декларантом митна вартість є достовірною та об'єктивною, яка підтверджується зовнішньоекономічними контрактами, інвойсами та іншими документами. Позивачем були надані митниці всі необхідні документи, які підтверджували правильність визначеної митної вартості товару за умовами договору та були передбачені ст. 53 Митного кодексу України, і обґрунтованих законом підстав вимагати додаткові документи не виникало.

Представник позивача прибув в судове засідання, просить задовольнити позов.

Херсонська митниця Державної фіскальної служби (далі - відповідач, Херсонська митниця ДФС) проти позову заперечує, мотивуючи тим, що перевірка правильності визначення митної вартості зазначених товарів здійснювалась згідно з вимогами розділу III Митного Кодексу України та наказу Державної фіскальної служби України від 11.09.12 № 689 "Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України". За результатами оцінки ризику щодо митної декларації №508030303/2015/003934 спрацювала автоматизована система аналізу та управління ризиками (АСАУР) із формою контролю стосовно перевірки правильності визначення митної вартості задекларованих товарів (можливе заниження заявленого рівня митної вартості товарів). Перевіряючи документи та відомості, які подавалися декларантом для здійснення митного оформлення товару, було встановлено, що в п.п.3.1 зовнішньоекономічного контракту від 12.10.15 передбачено обговорення попереднього асортименту, кількості і вартості товару в специфікаціях, які є невід'ємною частиною цього контракту. Дана специфікація до митного оформлення не подавалась. Крім того, пп. 3.4 контракту зазначено, що з метою розширення ринку збуту та збільшення обсягів продажу, товару, що постачається, сторони домовились про можливість зменшення ціни нижче, ніж дійсні оптові ціни на внутрішньому ринку країни постачальника. Підпунктом а) пункту 2 ст. VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або подібного товару і не повинна ґрунтуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості. При цьому, згідно з вимогами підпункту б) пункту 2 ст. VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі під "дійсною вартістю" слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. 24 грудня 2015 року декларанту була висунута вимога щодо необхідності надання додаткових документів, що підтверджують заявлену митну вартість товару, а саме: виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або відповідно до п.6 ст.53 МКУ за власним бажанням подати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості. Позивач не надав ніяких додаткових документів. Тому, згідно з частиною 6 статті 54 МКУ, митницею було прийнято рішення про коригування митної вартості №508030303/2015/000009/2, митну вартість скориговано, та визначено за резервним методом відповідно до статті 64 Митного кодексу України на підставі інформації, наявної у митного органу. Попередні методи не застосовувались з наступних причин: основний метод (вартість операції): неподання усіх необхідних документів, які підтверджують митну вартість товару, наявні розбіжності в поданих документах, невідповідність ціни угоди інформації, що наявна у митного органу. Методи визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних та подібних (аналогічних) товарів не було застосовано у зв'язку з відсутністю інформації про вартість операцій з ідентичними та подібними (аналогічними) товарами, прийнятої органом доходів і зборів з дотриманням умов, зазначених у статтях 59 і 60 Кодексу. Методи на основі віднімання та додавання (обчислена вартість) вартості не можуть бути застосовані оскільки відсутні розрахункові дані необхідні для застосування цих методів. Згідно зі статтею 64 Кодексу у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі. Відповідач не вбачає в своїх діях порушень законодавства.

Представник відповідача прибув в судове засідання, просить відмовити в задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, суд встановив, що 18 грудня 2015 року в межах контракту № 002/2015-ТЯ, укладеного між фірмою «DAVUT GAYRIMENKUL TARIM INЄ. TAAH.HAYVANCILIK GIDA YEMCILIK SAN.VE TIC.LTD. ЄTI.» Туреччина, (продавець), та ТОВ "ТАРСУС ОЕ", Україна, (покупець), до Скадовського морського торговельного порту були доставлені наступні товари:

- помідори свіжі, вирощені в Туреччині, врожаю 2015 року, розфасовані у 2200 пластмасових ящиків, які розміщені на 20 палетах з деревини, чиста вага нетто - 14000 кг, загальна вага брутто - 14500 кг. Торговельна марка - DAVUT, фірма-виробник - «DAVUT GAYRIMENKUL TARIM INЄ.TAAH.HAYVANCILIK GIDA YEMCILIK SAN.VE TIC.LTD. ЄTI.»,

- гранати свіжі, вирощені в Туреччині, врожаю 2015 року, розфасовані у 384 пластмасових ящиків, які розміщені на 6 палетах з деревини, чиста вага нетто - 4974 кг, загальна вага брутто - 5094 кг. Торговельна марка - «ERYILMAZ NARENCIYE PAKETLEME PLASTIK AMB. INЄAAT KUYUMCULUK IHR. ITH. SAN. TIC. LTD. ЄTI.»

24 грудня 2015 року для здійснення митного оформлення вищезазначеного товару, декларантом ТОВ "ТАРСУС ОЕ" була подана електрона митна декларація, в якій зазначено вартість помідорів 10500 дол. США (241471 грн. 53 коп. ), вартість гранатів 3481,80 доларів США (80071 грн. 96 коп.). Митна декларація була прийнята до митного оформлення та присвоєно номер №508030303/2015/003934. Декларантом було обрано основний метод визначення митної вартості товару "За ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)".

В підтвердження митної вартості товару позивач надав митному органу наступні документи: зовнішньоекономічний контракт купівлі-продажу товарів від 12.10. 15 № 002/2015-ТК, міжнародна автомобільна накладна (CMR), книжка МДП (Carnet TIR), рахунок-фактура (інвойс) від 14.12.15 №173753; копія митної декларації країни відправлення від 14.12.15 №15330900ЕХ023707, сертифікат про походження товару від 14.12.15 № 0246178, інформація про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару, інформація про позитивні результати про ведення ветеринарно-санітарного контролю.

При здійсненні контролю митної вартості товарів з використанням інформаційної бази даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи ДМСУ, митним органом було встановлено, що подані документи містять розбіжності - в інвойсі № 173753 відсутнє посилання на контракт, в пп. 3.1, 3.3. контракту вказано, що обговорення попереднього асортименту, кількості і вартості товару в специфікаціях, які є невід'ємною частиною цього контракту, ціна товару може змінюватись, як в більшу сторону так і в меншу у зв'язку із змінами ціни товару на внутрішньому ринку країни постачальника. Також в повідомленні від 24.12.15 митниці декларанту зазначено, що спрацювала автоматизована система аналізу та управління ризиками (АСАУР) щодо «Контролю правильності визначення митної вартості задекларованих товарів (можливе заниження заявленого рівня митної вартості товарів», тому відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України необхідно надати такі додаткові документи, що підтверджують митну вартість товару, а саме:

1) виписку з бухгалтерської документації;

2) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи ) виробника товару;

3) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Також, декларанту було запропоновано за власним бажанням, відповідно до п.6 ст.53 МКУ подати інші додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості. Декларантом була надана відповідь про те, що на даний момент пред'явити документи не має можливості.

Митний орган 24.12.15 відмовив позивачу в митному оформленні задекларованого товару, оформивши відповідну картку відмови № 508030303/2015/00008, причиною відмови зазначено не підтвердження митної вартості товарів документально, не подання додаткових документів, зазначених у вимозі митного органу, що підтверджували б митну вартість. В Картці відмови вказано про прийняте митницею рішення № 508030303/2015/000009/2 від 24.12.15 про визначення митної вартості товарів за резервним методом. Рішенням про коригування митної вартості товарів за резервним методом, вартість помідорів визначена в розмірі 16800 доларів США (по ціні 1.20 доларів США за один кг) та гранатів в розмірі 8704,50 доларів США (по ціні 1,75 доларів США за один кг) , що перевищує заявлену митну вартість товару на 11522,70 дол. США.

Цього ж дня позивач оформив ВМД № 508030303/2015/003935 від 24.12.15, виходячи з митної вартості товару, визначеної митним органом, і за резервним методом, за результатами митного оформлення відповідачем було випущено товар у вільний обіг під фінансові гарантії.

Позивач не погоджується з прийнятими відповідачем рішенням про визначення митної вартості товару та карткою відмови, посилаючись на ненаведення відповідачем підстав, які унеможливлюють визначення митної вартості товару за ціною договору, тому звернувся до суду з даним позовом.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Статтею 49 Митного кодексу України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до статті 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу (частина 1); митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (частина 2).

Пунктом 2 ч.2 ст.52 МКУ, передбачено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Згідно ч. 4 ст.52 МКУ у випадках, визначених цим Кодексом, для заявлення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, органу доходів і зборів, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості.

Статтею 57 глави 9 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (частина 2 ст. 57 МК України). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (частина 3 ст. 57 МКУ).

Метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), закріплено в статті 58 Митного кодексу України. Частиною 4 статті 58 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Як визначено в частині 5 статті 58 Митного кодексу України, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Відповідно до ст.53 МКУ, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. Відповідно до ч.5 ст.53 МКУ, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Митна вартість товарів була заявлена декларантом (позивачем) із застосуванням ч.1 ст.57 МКУ першого методу (основного) визначення вартості товарів, які імпортуються в Україну, а саме - за ціною зовнішньоекономічного контракту від 12.10.15 №002/2015-TR. Згідно п.1.2 контракту, попередній асортимент, кількість та вартість товару, що постачається за дійсним контрактом, обумовлюється в рахунках-фактурах (інвойсах) на кожну партію товару. В інвойсі №173753 від 14.12.2015 року зазначено вартість товару: гранат свіжий вага нетто 4974 вартістю 0,70 дол. США, помідор свіжий вага нетто 14000 кг за ціною 0,75 дол. США за кг, загальною вартістю товару 13981,80 дол. США. Товар оплачений не був, тому платіжний документ не був наданий.

Частиною 3 статті 53 Митного кодексу України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Аналіз наведених норм дає суду підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені тим, що подані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Таким чином, дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю.

Статтею 54 Митного кодексу України встановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості (частина 1). Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині 1 статті 58 цього Кодексу (частина 2).

За змістом частини 6 статті 54 Митного кодексу України передбачено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2-4 статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідач, приймаючи рішення про коригування митної вартості виходив з того, що позивачем не надано в повному обсязі додаткові документи згідно ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України.

Відмовляючи в митному оформленні товару та визначаючи його митну вартість за резервним методом відповідач не навів достатніх підстав, які унеможливлюють визначення митної вартості товару за ціною договору, так само як і не зазначив обставини, які згідно ч.3 ст. 53 МК України перешкоджають цьому. Наведені судом приписи МК України зобов'язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликають відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви в їх достовірності. Митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові.

Посилання відповідача на те, що подані документи містять розбіжності, не знайшли свого підтвердження при розгляді справи. Умови пп. 3.1, 3.3 зовнішньоекономічного контракту щодо обговорення сторонами попереднього асортименту, кількості і вартості товару в специфікації, та врахування при визначенні ціни товару змін цінової ситуації на внутрішньому ринку країни постачальника, ніяким чином не дає підстави вважати, що позивачем була заявлена недостовірна митна вартість товарів, оскільки сторонами зовнішньоекономічного контракту узгоджено, що ціна товарів зазначається у рахунках-фактурах (інвойсах) на кожну партію товару (п.1.2 контракту). Наданий інвойс № 173753 містить всі необхідні реквізити, завірений печаткою Торгово-промислової палати. Вказана в інвойсі ціна та вартість товару співпадає з відомостями, зазначеними у свідоцтві про походження, митній декларації країни відправлення. Відсутність специфікації з попереднім асортиментом до контракту серед документів, наданих декларантом митному органу для підтвердження митної вартості товарів, не впливає на визначення митної вартості товарів, не свідчить про відсутність у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що підлягає сплаті за ці товари, а також не свідчать про невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару.

Доводи відповідача про те, що спрацювала автоматизована система аналізу та управління ризиками (АСАУР), що, на думку відповідача, свідчить про заниження вартості ввезених в Україну товарів, суд також не приймає до уваги, оскільки відомості з інформаційних баз даних мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митницею відповідних рішень та з об'єктивних причин не можуть містити усієї інформації, що стосується суб'єктів ЗЕД, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар. Наявність інформації про те, що ідентичні або подібні товари було оформлено у митному відношенні іншими особами за вищою митною вартістю, якщо відсутні інші законні підстави для витребовування додаткових документів, не може бути підставою для такого витребовування та відмови у прийнятті заявленої декларантом митної вартості товарів за ціною контракту.

До того, наданий суду витяг з АСАУР про ввезені протягом листопада-грудня 2015 року аналогічні товари (помідори та гранати) свідчать про товар, який завозився іншими декларантами та оформлювався іншими митницями України, до того ж в таблиці не зазначені такі характеристики, як вид транспорту, що також значно впливає на ціну імпортованих товарів. Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості. В даному випадку сторона зовнішньоекономічного контракту (продавець) Компанія «DAVUT GAYRIMENKUL TARIM INЄ.TAAH.HAYVANCILIK GIDA YEMCILIK SAN.VE TIC.LTD. ЄTI.» є виробником помідорів, очевидно за таких обставин вартість самостійно виробленого товару може бути нижчою, ніж його ринкова вартість.

Згідно ч.1 ст. 14 Закону України «Про ціни і ціноутворення» під час проведення експортних (імпортних) операцій у розрахунках з іноземними суб'єктами господарювання застосовуються контрактні (зовнішньоторговельні) ціни, що формуються відповідно до цін і умов світового ринку. Відповідно ст. 6 Указу Президента України «Про заходи щодо запобігання експорту товарів походженням з України за цінами, що можуть розглядатися як демпінгові, та врегулювання торговельних спорів» від 25 серпня 1994 року №475/94 встановлено, що при здійсненні суб'єктами підприємницької діяльності України експортних та імпортних операцій безпосередньо або через зовнішньоторговельного посередника контактні (зовнішньоторговельні) ціни мають відповідати цінам, що склалися чи складатимуться на відповідний товар на ринку експорту чи імпорту на момент здійснення експортної, імпортної операції. Наведені норми дають підстави для висновку, що ціна імпортованого товару повинна відповідати цінам, що склалися на ринку експорту на ідентичний або аналогічний товар, тобто на товар, який є однаковим або подібним за характеристиками, торговельною маркою, артикулом та має однакову собівартість виробництва.

Судом встановлено, що митний орган не навів, які відомості в зовнішньоекономічному контракті, інвойсі та інших наданих декларантом документах є сумнівними та в чому полягають наявні в нього сумніви. Отже, сумніви у правильності визначення декларантом митної вартості товару є надуманими та не ґрунтуються на жодних об'єктивних даних. Відповідачем не була доведена правомірність прийняття оскаржуваного рішення за шостим методом та неможливості визначення митної вартості товару за ціною угоди, а також не спростоване твердження позивача стосовно того, що наданих позивачем митному органу документів достатньо для визначення митної вартості товару за ціною договору.

Оскільки рішення про визначення митної вартості товару є протиправним, то підстави для відмови у митному оформленні також відпали, тому картка відмови також підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на суб'єкта владних повноважень, якщо він як відповідач заперечує адміністративний позов (ч.2 ст. 71 КАС України).

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Позивач належними доказами підтвердив правомірність своїх вимог, натомість наявні в матеріалах справи докази дають суду підстави для висновку про неправомірність дій відповідача.

На підставі вимог частини 3 статті 160 КАС України, в судовому засіданні 02 березня 2016 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Судові витрати відшкодовуються позивачу відповідно до приписів ст. 94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 94, 159 - 163, 167 КАС України, суд, -

постановив:

Задовольнити позов товариства з обмеженою відповідальністю "ТАРСУС ОЕ".

Визнати протиправними та скасувати прийняті Херсонською митницею Державної фіскальної служби картку відмови у митному оформленні товарів № 508030303/2015/00008 від 24 грудня 2015 року та рішення про коригування митної вартості товарів № 508030303/2015/000009/2 від 24.12.15.

Стягнути з Херсонської митниці Державної фіскальної служби () за рахунок бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ТАРСУС ОЕ" () витрати по сплаті судового збору в сумі 1218 грн. (одна тисяча двісті вісімнадцять гривень нуль копійок).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 09 березня 2016 р.

Суддя Хом'якова В.В.

кат. 5.2.2