Справа № 2а/0470/1051/12
Суддя: Ланченко Л.В.
Дата ухвалення: 2016-02-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 лютого 2016 року м. Київ К/800/66144/13

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого Ланченко Л.В.

суддів Пилипчук Н.Г.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу

Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м.Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області (правонаступник Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м.Дніпропетровська Дніпропетровської області ДПС України)

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.03.2012

та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18.06.2013

у справі № 2а/0470/1051/12

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Принц»

до Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м.Дніпропетровська Дніпропетровської області ДПС України

третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Золотий Вік-2010»

про скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.03.2012, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18.06.2013 позов задоволено. Скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська від 18.07.2011 №, яким Товариству з обмеженою відповідальністю «Принц» збільшено суму грошового зобов?язання з податку на додану вартість на суму 193389,26 грн. (основний платіж - 193388,26 грн., штрафні (фінансові) санкції - 1,00 грн.).

У справі відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою відповідача, у якій ставиться питання про скасування рішення суду першої та апеляційної інстанції та прийняття нового про відмову у задоволенні позову, з підстав невірного застосування норм матеріального права.

Перевіривши під час попереднього судового засідання повноту встановлення обставин справи та правильність їх юридичної оцінки в судових рішеннях, в межах доводів касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відповідачем проведено документальну невиїзну перевірку позивача з питань правильності формування податкового кредиту по операціям з Товариством з обмеженою відповідальністю «Золотий Вік - 2010» за лютий 2011 року, за результатами якої складено акт № 1395/23-2/20252169 від 06.07.2011.

За висновками акта перевірки позивачем порушено вимоги п. 198.1, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, внаслідок чого завищено податковий кредит у лютому 2011 року на суму 198388,26 грн., що в свою чергу призвело до заниження податку на додану вартість на суму 198388,26 грн.

На підставі акта перевірки, відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 18.07.2011, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 193389,26 грн., з них: за основним платежем - 193388,26 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 1,00 грн..

За результатами адміністративного оскарження скарга позивача залишена без задоволення.

Суд касаційної інстанції не вбачає порушень судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, на які посилається відповідач у касаційній скарзі, та вважає, що судами повно встановлені обставини у справі, яким надана правильна правова оцінка на підставі законодавства, яке врегульовує спірні відносини.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що у періоді що перевірявся позивач мав господарські правовідносини з ТОВ «Золотий Вік - 2010». Між ТОВ «Золотий Вік - 2010» (постачальник) та ТОВ «Принц» (покупець) укладено договір на поставку нафтопродуктів №12/01-4 від 12.01.2011, згідно з яким постачальник передає, а покупець приймає та оплачує на умовах викладених в договорі товар (нафтопродукти).

На відвантажений товар ТОВ «Золотий Вік - 2010» було виписано податкові та видаткові накладні на адресу ТОВ «Принц». Оплата за отримані послуги здійснювалась у безготівковій формі згідно платіжних доручень. Отримані товари (нафтопродукти - бензин, дизельне пальне) позивачем реалізовано через мережу АЗС кінцевим споживачам.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше; дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідач, заперечуючи право позивача на формування податкового кредиту за вищезазначеними операціями, обґрунтовував свої доводи тим, що свідоцтво платника податку на додану вартість TOB «Золотий Вік-2010», видане 29.12.2010 Державною податковою інспекцією у Московському районі м. Харкова, було анульоване 31.12.2010. Таким чином, у позивача відсутні правові підстави для віднесення до складу податкового кредиту ПДВ за податковими накладними, виданими не платником податку на додану вартість.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 16.02.2011 ТОВ «Золотий Вік - 2010» звернулось до Державної податкової адміністрації України зі скаргою на незаконні дії службових осіб Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова щодо анулювання реєстрації платника податку на додану вартість, оскільки підприємство не зверталось із заявою про видачу свідоцтва про сплату єдиного податку.

10.03.2011 від Державної податкової інспекції у Московському районі м.Харкова надійшла відповідь, у якій повідомлено, що ТОВ «Золотий Вік- 2010» помилково анульовано свідоцтво платника податку на додану вартість та з метою усунення помилки складено «Рішення про відновлення реєстрації платника податку на додану вартість ТОВ «Золотий Вік - 2010» в Реєстрі платників податку на додану вартість» від 21.02.2011 №3549/8/29-008 та його направлено до Державної податкової адміністрації у Харківській області з проханням надати дозвіл на відновлення реєстрації платника податку на додану вартість. Також повідомлено, що за допущене порушення відповідальну особу притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

11.03.2011 Державною податковою адміністрацією у Харківській області направлено лист до Державної податкової адміністрації України про скасування анулювання реєстрації платника податку на додану вартість як помилково анульованого та відновлення реєстрації ТОВ «Золотий Вік - 2010» як платника податку на додану вартість.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 08.09.2011 визнано протиправною бездіяльність Державної податкової адміністрації України щодо не внесення змін до реєстру платників податку на додану вартість в частині поновлення ТОВ «Золотий Вік - 2010» в якості платника податку на додану вартість. Зобов'язано Державну податкову адміністрацію України внести зміни до реєстру платників податку на додану вартість в частині поновлення ТОВ «Золотий Вік - 2010» в якості платника податку на додану вартість з моменту помилкового здійснення анулювання реєстрації, а саме - з 31.12.2010. Рішення набрало законної сили 30.11.2011, у зв'язку з чим видано виконавчий лист, яким зобов'язано Державну податкову адміністрацію України внести зміни до реєстру платників податку на додану вартість в частині поновлення ТОВ «Золотий Вік - 2010» в якості платника податку на додану вартість з моменту помилкового здійснення анулювання реєстрації, а саме - з 31.12.2010.

Відповідно до частини 1 статті 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, оскільки судовим рішенням встановлено помилкове здійснення анулювання реєстрації платника податку на додану вартість ТОВ «Золотий Вік - 2010» з 31.12.2010, то вказане підприємство в лютому 2011 року не було позбавлено прав та обов'язків платника податку на додану вартість, зокрема щодо виписки податкових накладних, формування податкових зобов'язань та податкового кредиту.

Крім того, ТОВ «Золотий Вік - 2010» до Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова була надана податкова декларація з податку на додану вартість за лютий 2011 року згідно якої задекларовано зобов'язань в сумі 686647,00 грн., тобто в повному обсязі відображено податкові зобов'язання з податку на додану вартість по операціям у податковій звітності за відповідний період.

Не можуть бути підставою для інших висновків і доводи відповідача про нікчемність правочинів, оскільки наявність умислу та обставини щодо виконання угод, стосовно дійсності яких виник спір, сходять до предмету доказування в судовому процесі, зокрема, до таких доказів належить обвинувальний вирок, який набрав законної сили, що підтверджував би факт ухилення від сплати податків конкретними посадовими особами суб'єктів господарської діяльності за наслідками виконання оспорюваних угод. Однак, доказів постановлення вироків, які б містили в собі встановлені судом об'єктивні дані про нікчемність оспорюваних угод відповідачем не надано.

Безпідставними є і доводи відповідача, що господарські операції не мали реального характеру, з огляду на відсутність у контрагентів достатніх трудових ресурсів, оскільки відсутність трудових ресурсів, не спростовує реальності зазначених операцій, адже укладення трудового договору не є єдиним способом залучення фізичних осіб до вчинення необхідних дій в процесі виконання зобовґязань за договором; податкове законодавство не ставить право платника на витрати та податковий кредит в залежність від того, за рахунок яких ресурсів (власних або залучених) здійснюється контрагентом виконання договору.

Крім того, судами встановлено, що ТОВ «Золотий Вік- 2010» здійснює посередницьку діяльність в торгівлі паливно-мастильними матеріалами. Тобто, підприємство придбає паливно-мастильні матеріали у постачальників та продає їх покупцям з націнкою, при цьому транспортування паливно-мастильних матеріалів здійснюється напряму від постачальника до такого покупця за рахунок постачальника або покупця, необхідності в наявності власних транспортних засобів, складських або торгівельних приміщень немає, транспортування нафтопродуктів на адресу позивача в лютому 2011 року здійснювалось за рахунок останнього залученими ним транспортними засобами, що відповідачем не спростовано.

Слід зазначити, що недобросовісність платника має бути встановлена безумовними та однозначними доказами, однак такі докази на порушення вимог частин першої, другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України податковим органом не представлено, реальність виконання господарських операцій, на підставі яких позивачем сформовано витрати та податковий кредит, не спростовано.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що суд першої та апеляційної інстанції, виконавши всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили справу у відповідності з нормами матеріального права та постановили обґрунтоване рішення, підстав для їх скасування, з мотивів викладених в касаційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 220-1, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м.Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області відхилити, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.03.2012 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18.06.2013 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі. Заява про перегляд судового рішення в адміністративній справі може бути подана з підстав, в порядку та у строки встановлені ст.ст.236-239№ КАС України безпосередньо до Верховного Суду України.

Головуючий Л.В.Ланченко

Судді Н.Г.Пилипчук

Ю.І.Цвіркун