Справа № 299/353/15-а
Суддя: Сапіга Віталій Петрович
Дата ухвалення: 2016-02-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2016 року Справа № 876/7316/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Сапіги В.П.,

суддів: Левицької Н.Г., Обрізка І.М.,

за участі секретаря судових засідань Сердюк О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Виноградівського районного суду Закарпатської області від 17.06.2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області, відділу державної виконавчої служби Виноградівського районного управління юстиції у Закарпатській області про визнання протиправними дії та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернулася в суд з адміністративним позовом до Головного управління Державної міграційної служби України у Закарпатській області, відділу державної виконавчої служби Виноградівського районного управління юстиції в Закарпатській області про визнання протиправними рішення, дій, визнання нечинним рішення Державної Міграційної Служби від 14.01.2015 року№М-14; визнання протиправною постанови ВДВС Виноградівського РУЮ про відкриття виконавчого провадження ВП 46213695 та скасування, виконавче провадження закрити; визнання протиправною та скасування постанови ВДВС Виноградівського РУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП 46213695.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач ОСОБА_3 27.01.2015 року отримала листа від ДВС Виноградівського РУЮ, у якому знаходилась постанова про відкриття виконавчого провадження ВП 46213695, постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП 46213695 від 26.01.2015 р. та повідомлення про відкриття виконавчого провадження на підставі постанови ДМСУ ПН МЗК 011239 від 20.11.2014 року. Вважає, що такі постанови є незаконними, не відповідають обставинам справи та вимогам закону, а також складені з грубим порушенням Конституції, Конституційний прав, законів України, оскільки постанова про притягнення її до адміністративної відповідальності на час виконання не набрала законної сили.

Постановою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 17.06.2015 року відмовлено у задоволенні вимог позивача.

Постанову оскаржив позивач ОСОБА_2, вважаючи, що така підлягає скасуванню, оскільки суд першої інстанції при її прийнятті порушив норми матеріального та процесуального права з повного та всебічного дослідження обставин справи, а тому просить скасувати оскаржувану постанову, позовні вимоги задовольнити.

Апеляційна скарга обґрунтована аналогічно обґрунтуванням позовних вимог, зазначаючи зокрема, що постанова про притягнення її до адміністративної відповідальності на час виконання не набрала законної сили, відповідно і не могло бути відкрито виконавче провадження та здійснення виконавчих дій. Також не погоджується з висновком суду, що відповідно до заявленої вимоги щодо скасування рішення Державної міграційної служби України належним відповідачем має бути центральний орган виконавчої влади, а не його територіальний орган, так як зверталась до суду з позовною вимогою про оскарження рішення від 14.01.2015р. №М-14, яке винесено головним управлінням ДМС України у Закарпатській області.

Суд у відповідності до ч.1 ст.41 КАС України відзначає, що коли відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі ( у тому числі у разі неявки осіб, які беруть участь у справі ) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача та учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, апеляційний суд приходить до переконання, що подана апеляційна скарга підлягають частковому задоволенню з таких міркувань.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів врахувала наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 25.12.2014 року ОСОБА_2 подала до Головного управління Державної міграційної служби України у Закарпатській області скаргу на рішення міграційної служби щодо відмови у видачі посвідки на тимчасове проживання, на яку 14.01.2015 року за № М-14 Головним управлінням ДМС України в Закарпатській області надано відповідь за змістом, що 20.11.2014 року уповноваженими працівниками ГУ ДМС України в Закарпатській області стосовно ОСОБА_2 складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 203 КУпАП, за результатами розгляду якого 20.11.2014 року винесено постанову №ПР МЗК 011839 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Зважаючи на відсутність інформації про виконання зазначеної постанови, у задоволенні клопотання про видачу посвідки на тимчасове проживання позивачу відмовлено.

Крім того, 27.01.2015 року позивач отримала листа від державної виконавчої служби Виноградівського районного управління юстиції, де знаходилась постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 46213695, постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 46213695 від 26.01.2015 року та повідомлення про відкриття виконавчого провадження на підставі постанови Головного управління Державної міграційної служби України у Закарпатській області № ПН МЗК 011239 від 20.11.2014 року.

Не погоджуючись з рішенням Головного управлінням ДМС України в Закарпатській області від 14.01.2015 року за № М-14, а також з діями органу виконавчої служби, позивач оскаржила їх в судовому порядку.

За змістом ч. 3 ст. 288 КУпАП постанову органу (посадової особи), окрім адміністративної комісії та рішення виконавчого комітету сільської, селищної, міської ради, про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ст. 288 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Згідно ст. 289 КУпАП постанова адміністративного органу (посадової особи) у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 26 цього Кодексу, а також у випадках накладення штрафу, що стягується на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Як слідує з матеріалів справи, користуючись своїм правом, ОСОБА_2 оскаржила постанову Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області від 20.11.2014 року за №ПР МЗК 011839 до суду за правилами адміністративного судочинства.

Постановою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 22.12.2014 року відмовлено у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Головного управління ДМС України в Закарпатській області про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення від 20.11.2014 року.

За правилами ч. 2 ст. 171-2 КАС України (в редакції на час оскарження та прийняття рішення) рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточним і оскарженню не підлягає.

Отже, постанова Головного управління ДМС України в Закарпатській області від 20.11.2014 року за № ПР МЗК 011839 набрала законної сили 22.12.2014 року згідно постанови Виноградівського районного суду Закарпатської області від 22.12.2014 року, а тому колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта в частині того, що зазначена постанова ГУ ДМС у Закарпатській області на час звернення її до примусового виконання не набрала законної сили.

Відповідно до ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

З урахуванням вимог ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження».

Згідно п. 8 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають виконанню державною виконавчою службою рішення інших органів державної влади, якщо їх виконання за законом покладено на державну виконавчу службу.

Згідно ч.1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в строки, зокрема, постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення - протягом трьох місяців.

Згідно ч. 1 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Оскільки станом на 14.01.2015 року постанова про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності не була виконана, Головним управлінням ДМС України в Закарпатській області направлено її до органу Державаної виконавчої служби для стягнення в примусовому порядку, а відділом державної виконавчої служби Виноградівського районного управління юстиції у Закарпатській області вчинено дії по її виконанню.

Аналізуючи наведені норми Закону України „Про виконавче провадження" та обставини справи, колегія суддів вважає, що постанова Головного управління ДМС у Закарпатській області № ПН МЗК 011239 від 20.11.2014 р. як виконавчий документ про стягнення з ОСОБА_3 штрафу в розмірі 1020 грн на користь ГУ ДМС у Закарпатській області правомірно прийнята відділом державної виконавчої служби Виноградівського районного управління юстиції у Закарпатській області до виконання, яким відповідно до наведеного вище Закону вчинено дії щодо відкриття виконавчого провадження та примусового виконання рішення органу державної влади.

Слід зазначити, що посилання позивача на обставину про набрання постановою ГУ ДМС у Закарпатській області № ПН МЗК 011239 від 20.11.2014 року законної сили, як зазначено у постанові про відкриття виконавчого провадження - 23.11.2014 рку, суд розцінює вказану обставину як описку, допущену виконавчою службою при прийнятті постанови про відкриття виконавчого провадження, яка може бути усунута в порядку ч. 3 ст. 83 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якого начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або державний виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні державним виконавцем, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.

Звертаючись з позовною вимогою про визнання протиправними рішення, дії та скасування (визнати) нечинним рішення Державної Міграційної Служби від 14.01.2015 року№М-14, на переконання колегії суддів позивач фактично оскаржує відповідь Головного управління Державної міграційної служби України у Закарпатській області на скаргу ОСОБА_2 від 25.12.2014 року, на що суд першої інстанції уваги не звернув чим допустив неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи.

Даючи оцінку відповіді Державної Міграційної Служби за № М-14 від 14.01.2015 року на скаргу ОСОБА_2 від 25.12.2014 року, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до підпункту 5 пункту 17 Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.03.2012 № 251 підставою для відмови у видачі посвідки є наявність факту невиконання заявником рішення суду або органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення (для осіб, що отримують посвідку на тимчасове проживання).

Враховуючи, що 20.11.2014 року працівниками ГУ ДМС України в Закарпатській області стосовно ОСОБА_2 було складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 203 КУпАП, за результатами розгляду якого винесено постанову ПР МЗК 011839 від 20.11.2014 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу, а також відсутності інформації про виконання зазначеної вище постанови, колегія суддів вважає, що Головним управлінням ДМС України в Закарпатській області правомірно відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про видачу посвідки на тимчасове проживання.

На підставі викладеного апеляційний суд дійшов висновку щодо правомірності дій та рішень Головного управління Державної міграційної служби України у Закарпатській області щодо надання відповіді за №М-14 від 14.01.2015 року на скаргу ОСОБА_2 від 25.12.2014 року, а також правомірності дій та рішень відділу державної виконавчої служби Виноградівського районного управління юстиції в Закарпатській щодо прийняття постанов: про відкриття виконавчого провадження ВП №46213695; про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №46213695, скільки відповідачі діяли у спосіб та межах своєї компетенції у відповідності до приписів наведених нормативно-правових актів.

Необхідно також зазначити, що відповідно п. 5 ч 1 ст. 18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, передбачених пунктами 1 - 4 частини першої цієї статті.

В той же час, за правилами п. 1 ч. 2 ст. 18 КАС України окружним адміністративним судам предметно підсудні адміністративні справи, якщо однією зі сторін в яких є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, обласна рада, Київська, Севастопольська міська рада, їх посадова чи службова особа, крім випадків, передбачених цим Кодексом, та крім справ щодо їх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки та справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.

Згідно вимог абзацу третього ч. 1 ст. 21 КАС України якщо справа щодо однієї з вимог підсудна окружному адміністративному суду, а щодо іншої вимоги (вимог) - місцевому загальному суду як адміністративному суду, таку справу розглядає окружний адміністративний суд.

Враховуючи, що позовна вимога про визнання протиправними рішення, дій та скасування (визнати) нечинним рішення Державної Міграційної Служби (Головного управління Державної міграційної служби України у Закарпатській області) від 14.01.2015 року№М-14 підсудна окружному суду, Виноградівський районний суд Закарпатської області, вирішуючи спір по суті позовних вимог, допустився порушення норм процесуального права.

Згідно ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін; змінити постанову суду; скасувати її та прийняти нову постанову суду; скасувати постанову суду і залишити позовну заяву без розгляду або закрити провадження у справі; визнати постанову суду нечинною і закрити провадження у справі.

Відповідно до статті 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення судом норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи.

Враховуючи порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судовго рішення норм процесуального права, а також допущення неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, колегія суддів вбачає підстави для скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції з прийняттям в нової про часткове задоволення апеляційної скарги та відмови у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Виноградівського районного суду Закарпатської області від 17.06.2015 року у справі № 299/353/15-а скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом 20-ти днів з дня набрання постановою законної сили, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя В.П. Сапіга

Судді Н.Г. Левицька

І.М. Обрізко

Повний текст виготовлено 02.03.2016р.