Справа № 805/4941/15-а
Суддя: Троянова О.В.
Дата ухвалення: 2016-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

805/4941/15-а

Україна

Донецький окружний адміністративний суд

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2016 р. Справа № 805/4941/15-а

ухвалено у нарадчій кімнаті

Донецький окружний адміністративний суд в складі: головуючого судді – Троянової О.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства “Інститут керамічного машинобудування “Кераммаш”

до Слов’янської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області, Головного управління ДФС у Донецькій області

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача у судове засідання не з’явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином/а.с.133/, надав заяву про розгляд справи у письмовому провадженні.

Представник відповідача 1 судове засідання не з’явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином/а.с.134/, надав суду заяву про розгляд справи у письмовому провадженні /а.с.135/ та письмові заперечення проти позову в яких зазначив, що відповідач діяв виключно на підставі, в межах та у спосіб, визначені Конституцією та законами України. Просив суд відмовити у задоволенні позову /а.с.21-22/.

Представник відповідача 2 судове засідання не з’явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у письмовому провадженні /а.с.135/ та письмові заперечення проти позову в яких зазначив, що відповідач діяв виключно на підставі, в межах та у спосіб, визначені Конституцією та законами України. Просить суд відмовити у задоволенні позову /а.с.131/.

Відповідно до приписів ч.2 ч.4 ст.128 КАС України суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників сторін на підставі доказів наявних в матеріалах справи.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено наступне.

Позивач – Приватне акціонерне товариство “Інститут керамічного машинобудування “Кераммаш”, зареєстровано в якості юридичної особи та перебуває у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань під номером 04873009, що підтверджується відповідним Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб та фізичних осіб-підприємців /а.с.24/. Підприємство перебуває на податковому обліку у Слов’янській об’єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області.

Відповідач 1 – Слов’янська об’єднана державна податкова інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області діє на підставі положення про Державну фіскальну службу України та керуючись Податковим кодексом України.

Відповідач 2 - Головне управління ДФС у Донецькій області діє на підставі положення про Державну фіскальну службу України та керуючись Податковим кодексом України.

Статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності, порядок адміністрування податків та зборів, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю визначені Податковим кодексом України.

Відповідно до п.п. 41.1.1 п.41.1 ст.41 Податкового кодексу України контролюючими органами щодо податків, які справляються до бюджетів та державних цільових фондів, а також стосовно законодавства, контроль за дотриманням якого покладається на органи державної податкової служби, є органи державної податкової служби.

Таким чином, відповідачі у справі - суб'єкти владних повноважень, на яких чинним законодавством покладені владні управлінські функції стосовно контролю у сфері податкових взаємовідносин.

22 червня 2009 року між Приватним акціонерним товариством “Інститут керамічного машинобудування “Кераммаш” та Слов’янською об’єднаною державною податковою інспекцією укладено договір про визнання електронних документів /а.с.83-84/.

01.07.2015р.. за вих. № 02/029 до контролюючого органу були надано заяву про проведення заліку надлишково сплаченого податку на прибуток у рахунок авансового платежу по податку на прибуток у сумме 49 999 грн. Лист відкликано підприємством (ар.с.10,12)

07.07.2015р. за вих. № 02/0314 до контролюючого органу були надано заяву з вимогою про проведення заліку надлишково сплаченого податку на прибуток у рахунок авансового платежу по податку на прибуток у сумі 240 000 грн./а.с.10,11/.

Листом від 07.08.2015 р. за № 357/10/05-22-15-02 Слов’янська ОДПІ у відповідь на лист від 07.07.2015 р. щодо повернення надміру сплачених сум по податку на прибуток в сумі 240,0 тис. грн.. в рахунок авансового платежу з податку на прибуток повідомило наступне. Підприємством не внесено до бюджету авансові внески з податку на прибуток підприємств у сумах 411,7 тис. грн. Погашення нарахованої суми відбулося за рахунок переплати , яка виникла у наслідок річних декларувань та перекидки коштів сум бюджетного відшкодування. Після фактичного проведення документальної перевірки,буде зроблено висновок та прийнято рішення щодо можливості перекидки коштів.(ар.с.90)

Заява позивача від 09.07.2015 р., враховуючи положення п.2.25 Наказу ГУ ДФС у Донецькій області № 113 від 16.07.2015 р. відповідно до якого повернення надміру та/або помилково сплачених сум податкових зобов’язань за податками,зарахування надміру та/або помилково сплачених сум у погашення податкових зобов’язань за іншими кодами (підкодами) бюджетної класифікації щодо сум повернення понад 50,0 тис.грн. здійснюється за попереднім інформуванням координаційно-моніторингового управління ГУ ДФС у Донецькій області, надіслана Слов’янською ОДПІ до ГУ ДФС Донецькій області.

Листом від 03.08.2015р. № 7079/7/05-99-20-01-04-03 ГУ ДФС Донецькій області повернуло без погодження висновок щодо повернення позивачу надміру сплачених коштів з податку на прибуток, обгрунтовючи тим, що ПрАТ «Інститут керамічного машинобудування «Кераммаш» у 2014 р. приймалось рішення про виплату дивідендів своїм акціонерам (власникам), однак в порушення п.п.153.3.2 п.153.3 ст.153 ПКУ ним не було внесено до бюджету авансові внески з податку на прибуток підприємства у сумі 411,7 тис.грн. Погашення нарахованої суми авансових внесків відбулося не за рахунок сплачених коштів, а за рахунок переплати, яка виникла внаслідок річних декларувань та перекиду коштів сум бюджетного відшкодування. Повернення коштів можливо тільки після проведення документальної перевірки. (ар.с.33- 42)

На підставі п.п.19-1.1., п.п.19-1.1.2 п.19-1.1 ст.19-1, п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20 та п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України Слов’янською ОДПІ 26 жовтня 2015 року проведено камеральну перевірку податкової звітності Приватного акціонерного товариства “Інститут керамічного машинобудування “Кераммаш” з податку на прибуток. За результатами якої складено акт від 26.10.2015 №1258/15-02. Зазначений акт підписано із зауваженнями та запереченнями.(а.с.88).

Вказаним актом встановлено порушення ПрАТ “Інститут керамічного машинобудування “Кераммаш” вимог п.57.1 ст.57 ПК України.

За наслідками акту камеральної перевірки Слов’янською об’єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Донецькій області 10 листопада 2015 року прийнято податкові повідомлення-рішення:

У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року № ETS N 005 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У відповідності до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб’єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено);5) добросовісно;6) розсудливо;7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як вбачається з акту перевірки, підставою для прийняття спірних податкових повідомлень-рішень став висновок податкового органу про: порушення ПрАТ “Інститут керамічного машинобудування “Кераммаш” вимог п.57.1 ст.57 ПК України при сплаті узгоджених податкових зобов’язань з податку на прибуток приватних підприємств.

Суд не погоджується із зазначеними висновками податкового органу, з таких підстав.

Згідно п.6.1 ст.6 ПК України Податком є обов'язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Згідно п.п. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Підпунктом 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України зазначено, що податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Відповідно до п.п.16.1.4. п.16.1 ст.16 ПК України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно п. 46.1 ст. 46 Податкового кодексу України податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Пунктом 57.1 ст.57 ПК України визначено, що платник податків зобов’язаний самостійно сплатити суму податкового зобов’язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Податковий агент зобов’язаний сплатити суму податкового зобов’язання (суму нарахованого (утриманого) податку), самостійно визначеного ним з доходу, що виплачується на користь платника податку - фізичної особи та за рахунок такої виплати, у строки, передбачені цим Кодексом.

Суму податкового зобов’язання, визначену у митній декларації, платник податків зобов’язаний сплатити до/або на день подання митної декларації.

На суму сплачених авансових внесків з податку на прибуток при виплаті дивідендів відповідно до пункту 153.3 статті 153 цього Кодексу (в тому числі за наслідками попередніх звітних (податкових) періодів) зменшується сума авансових внесків з податку на прибуток, визначених цим пунктом.

Якщо сума авансових внесків з податку на прибуток, сплачена при виплаті дивідендів відповідно до пункту 153.3 статті 153 цього Кодексу, перевищує суму авансових внесків з податку на прибуток, визначених цим пунктом, сума перевищення зараховується у зменшення авансових внесків, визначених цим пунктом, у наступних звітних місяцях до повного її погашення.

Платники податку, які зареєстровані протягом звітного (податкового) року (новостворені), сплачують податок на прибуток на підставі річної податкової декларації за період діяльності у звітному (податковому) році без подання податкової декларації за звітні (податкові) періоди (календарний квартал, півріччя та дев'ять місяців) та не сплачують авансового внеску.

Платники податку, у яких доходи, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, за останній річний звітний (податковий) період не перевищують 10 мільйонів гривень, та неприбуткові установи (організації) сплачують податок на прибуток на підставі податкової декларації, яку подають до контролюючих органів за звітний (податковий) рік і не сплачують авансових внесків.

У разі якщо платник податку, який сплачує авансовий внесок, за підсумками першого кварталу звітного (податкового) року не отримав прибуток або отримав збиток, він має право подати податкову декларацію та фінансову звітність за перший квартал. Такий платник податку авансових внесків у другому - четвертому кварталах звітного (податкового) року не здійснює, а податкові зобов'язання визначає на підставі податкової декларації за підсумками першого півріччя, трьох кварталів та за рік, яка подається до контролюючого органу в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Платник податку, який за підсумками минулого звітного (податкового) року не отримав прибутку або отримав збиток, податкові зобов'язання не нараховував і не мав базового показника для визначення авансових внесків у наступному році, а за підсумками першого кварталу отримує прибуток, має подати податкову декларацію за перше півріччя, три квартали звітного (податкового) року та за звітний (податковий) рік для нарахування та сплати податкових зобов'язань.

У складі річної податкової декларації платником податку подається розрахунок щомісячних авансових внесків, які мають сплачуватися у наступні дванадцять місяців. Визначена в розрахунку сума авансових внесків вважається узгодженою сумою грошових зобов'язань.

При цьому дванадцятимісячний період для сплати авансових внесків визначається починаючи з березня поточного звітного (податкового) року по лютий наступного звітного (податкового) року включно.

Форма розрахунку, передбачена у цьому пункті, затверджується у порядку, встановленому цим Кодексом.

Податкова декларація та розрахунок щомісячних авансових внесків за базовий звітний (податковий) рік подаються протягом 60 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року.

Згідно з п.п. 17.1.10 ст. 17 Податкового кодексу України платник податків має право на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до п. 43.3 ст. 43 Податкового кодексу України обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Згідно із п. 43.4 ст. 43 Податкового кодексу України платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку.

Приписами п. 43.5 ст. 43 Податкового кодексу України визначено, що контролюючий орган не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п'яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Так, наявність у позивача переплати з податку на прибуток приватних підприємств підтверджується актами звіряння розрахунків платника за період з 01.01.2015 р. по 01.07.2015р. від 21.12.2015р. та актами від 03.02.2015р. за період з 01.01.2014р. по 31.12.2014р. (ар.с.112 -121)

Також наявність переплати з податку на прибуток приватних підприємств підтверджується наявними в матеріалах справи витягом з облікової картки з відповідного податку позивача (ар.с.28-32).

Особливості оподаткування нерезидентів визначені п. 141.4 ст. 141 Податкового кодексу України.

Так, п.п. 141.4.2.п.141.4 ст.141.4.2 Податкового кодексу України резидент або постійне представництво нерезидента, що здійснюють на користь нерезидента або уповноваженої ним особи (крім постійного представництва нерезидента на території України) будь-яку виплату з доходу з джерелом його походження з України, отриманого таким нерезидентом від провадження господарської діяльності (у тому числі на рахунки нерезидента, що ведуться в національній валюті), утримують податок з таких доходів, зазначених у підпункті 141.4.1 цього пункту, за ставкою в розмірі 15 відсотків (крім доходів, зазначених у підпунктах 141.4.3-141.4.6 цього пункту) їх суми та за їх рахунок, який сплачується до бюджету під час такої виплати, якщо інше не передбачено положеннями міжнародних договорів України з країнами резиденції осіб, на користь яких здійснюються виплати, що набрали чинності.

Абзацом другим пункту 87.1 статті 87 Податкового кодексу України встановлено, що сплата грошових зобов’язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснена також за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника) або за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів.

Будь-яких часових обмежень щодо використання такого права чинним податковим законодавством не встановлено, як і не встановлено окремої процедури заліку переплачених коштів з податку на прибуток у вигляді сплати авансових внесків з цього податку, яка б передбачала необхідність звернення платника податків до контролюючого органу із відповідною заявою.

Суд зазначає, що авансові внески з податку на прибуток не передбачені в якості окремого податку, адже є елементом процедури адміністрування і сплати податку на прибуток як загальнодержавного виду податку. Суд також зазначає, що сплата авансових внесків з податку на прибуток є фактично сплатою цього ж податку наперед.

Таким чином, в силу положень пункту 87.1 статті 87 Податкового кодексу України податковий орган був зобов’язаний здійснити погашення недоїмки з податку на прибуток нерезидентів, яка виникла у позивача, за рахунок переплати з податку на прибуток без будь-якої заяви платника податків.

Враховуючи, що заяви до контролюючого органу про проведення заліку надміру сплачених грошових зобов'язань по авансовим платежам по податку на прибуток в рахунок сплати податку на доходи нерезидентів, подано позивачем 18.05.2015р, 01.07.2015р, 07.07.2015р. суд вважає висновки податкового органу викладені в акті камеральної перевірки від 26.10.2015 №1258/15-02 помилковими, у зв’язку із чим нарахування податкового зобов’язання відповідно до п.126.1 ст.126 ПК України є протиправним.

За приписами частини 2 статті 19 Конституції України органи державно влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи всі обставини справи, надані суду докази, суд дійшов висновку, що відповідач 1 не довів правомірність прийнятих ним податкових повідомлень-рішень.

Відповідно до ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

За правилами частин 1, 6 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в разі якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 86 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням практики Європейського Суду з прав людини, яка сформувалась з питань про прийняття рішення на користь платників податків при існуванні неоднозначності у тлумаченні прав та/чи обов’язків такого платника, а також ролі рішень Європейського Суду з прав людини як джерела права в Україні, у суду при розгляді даної справи відсутні підстави для обмежувального тлумачення норм Податкового кодексу та Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», а навпаки існують достатні передумови для прийняття рішення на користь платника.

Відповідно до вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду, врахувавши ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої суд застосовує верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Оскільки прийняте рішення ухвалено на користь сторони, яка не є суб’єктом владних повноважень, суд присуджує Приватному акціонерному товариству “Інститут керамічного машинобудування “Кераммаш” судові витрати у сумі 1218(одна тисяча двісті вісімнадцять гривень)грн. за рахунок бюджетних асигнувань Слов’янської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області.

Керуючись статтями 2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110-111, 121, 122-143, 151-154, 158, 162, 163, 167, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Стягнути на користь Приватного акціонерного товариства “Інститут керамічного машинобудування “Кераммаш” судові витрати у сумі 1218(одна тисяча двісті вісімнадцять гривень)грн. за рахунок бюджетних асигнувань Слов’янської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області.

Постанову ухвалено у нарадчій кімнаті в порядку письмового провадження 01 березня 2016 року.

Повний текст постанови складено та підписано 09 березня 2016 року.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб’єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п’ятиденного строку з моменту отримання суб’єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Троянова О.В.