Справа № 2а-4964/10/1370
Суддя: Загородній А.Ф.
Дата ухвалення: 2016-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2016 року м. Київ К/800/31877/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді - Загороднього А.Ф.,

суддів: Веденяпіна О.А, Зайцева М.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Жовківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області

на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 30 травня 2011 року

та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2015 року

у справі № 2а-4964/10/1370

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

до Державної податкової інспекції у Жовківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області

про скасування податкового повідомлення-рішення, -

встановив:

ФО-П ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ДПІ у Жовківському районі ГУ ДФС у Львівській області, в якому просила скасувати податкові повідомлення-рішення відповідача від 25 серпня 2009 року № 772/17-0/14118/НОМЕР_1, від 27 жовтня 2009 року № 772/17-0/1/14118/НОМЕР_1, від 25 серпня 2009 року № 773/17-0/14118/НОМЕР_1 та від 27 жовтня 2009 року № 773/17-0/1/14118/НОМЕР_1.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 30 травня 2011 року позов задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 25 серпня 2009 року № 773/17-0/14118/НОМЕР_1 та від 27 жовтня 2009 року № 773/17-0/1/14118/НОМЕР_1. В решті позовних вимог відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2015 року скасовано рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог та прийнято в цій частині нову постанову. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 25 серпня 2009 року № 772/17-0/14118/НОМЕР_1 та від 27 жовтня 2009 року № 772/17-0/1/14118/НОМЕР_1. В решті постанову суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі до ДПІ у Жовківському районі ГУ ДФС у Львівській області посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Перевіривши доводи касаційної скарги, рішення судів першої та апеляційної інстанцій щодо застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що за результатами проведеної перевірки складено Акт від 12 серпня 2009 року № 1456/17-0, на підставі якого ДПІ у Жовківському районі Львівської області прийнято податкові повідомлення-рішення від 25 серпня 2009 року:

- № 772/17-0/14118/НОМЕР_1, яким визначено податкове зобов'язання по податку на додану вартість в сумі 749 611,13 грн., в тому числі 499 740,75 грн. за основним платежем та 249 870,38 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями;

- № 773/17-0/14118/НОМЕР_1, яким визначено податкове зобов'язання по податку на додану вартість у розмірі 170 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Позивач оскаржила зазначені податкові повідомлення-рішення в адміністративному порядку, однак за наслідками оскарження вказані податкові повідомлення-рішення були залишені без змін та прийнято податкові повідомлення-рішення від 27 жовтня 2009 року № 772/17-0/1/14118/НОМЕР_1 та № 773/17-0/1/14118/НОМЕР_1.

Також, судами вірно встановлено, що ФО-П ОСОБА_2 була платником єдиного податку, що підвереджується свідоцтвом про сплату єдиного податку від 24 грудня 2008 року №157701. термін дії вказаного свідоцтва з 31 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року. В період, за який проводилась перевірка, позивач займалась оптовою та роздрібною торгівлею м'ясними продуктами.

02 лютого 2009 року ФОП ОСОБА_2 як покупець уклала зовнішньоекономічні імпортні контракти купівлі-продажу м'ясних товарів, а саме: № 1/02-09, № 2/02-09, № 3/02-09, № 4/02-09, № 5/02-09, № 6/02-09 та № 7/02-09 з фірмою «Food Service» (Республіка Польща) на загальну суму 2 297 738 доларів США; № 1/02-09, №2/02-09, № 3/02-09 та № 4/02-09 з фірмою «Ubojnia zwierzat Rzeznych «MIR-KAR» (Республіка Польща) на загальну суму 1 497 200 доларів США; № 1/02-09, № 2/02-09 та № 3/02-09 з фірмою «Zaklady Miesne «Zakrzewscy» (Республіка Польща) на загальну суму 897 947 доларів США.

Також, у лютому 2009 року ФОП ОСОБА_2 як продавець уклала договори купівлі-продажу товару на території України: договір від 05 лютому 2009 року № 3 з ТзОВ «Агро-Інвест Україна», договір від 08 лютого 2009 року № 2 з ПП «Вояж-Восток-08» та договір від 10 лютого 2009 року № 1 з ТзОВ «Вертикаль-Трейд».

На підставі накладних на та зазначених договорів позивач реалізувала ТзОВ «Агро-Інвест Україна» товару на суму 173 000 грн., ПП «Вояж-Восток-08» - на суму 240 000 грн., а ТзОВ «Вертикаль-Трейд» - на суму 283 979,25 грн. Таким чином, загальна вартість реалізованого товару вказаним контрагентам склала 696 979,25 грн.

Крім того, згідно з даними Книги обліку доходів і витрат ФОП ОСОБА_2 від 11 листопада 2008 року сума виручки за лютий 2009 року становила 3 149 015,07 грн.

Відповідно до пункту 2.1. статті 2 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) платником податку є будь-яка особа, яка:

а) здійснює або планує здійснювати господарську діяльність та реєструється за своїм добровільним рішенням як платник цього податку;

б) підлягає обов'язковій реєстрації як платник цього податку;

в) імпортує товари (супутні послуги) в обсягах, що підлягають оподаткуванню цим податком згідно з нормами цієї статті.

Згідно підпункту 2.3.1 пункту 2.3 статті 2 Закону України «Про податок на додану вартість» в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, особа підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку (зокрема, податку на додану вартість), коли загальна сума від здійснення операцій з поставки товарів (послуг), у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, що підлягають оподаткуванню згідно з цим Законом, нарахована (сплачена, надана) такій особі або в рахунок зобов'язань третім особам, протягом останніх дванадцяти календарних місяців сукупно перевищує 300 000 грн. (без урахування податку на додану вартість).

За змістом пункту 1.1. статті 1 зазначеного Закону, оподатковувана операція - це операція, яка підлягає оподаткуванню податком на додану вартість.

Виходячи з наведеного, обов'язок зареєструватися платником податку на додану вартість з підстав, наведених у підпункті 2.3.1. пункту 2.3 статті 2 Закону України «Про податок на додану вартість», виникає у суб'єкта господарювання у разі здійснення ним операцій з поставки товарів (послуг) протягом останніх 12 календарних місяців на суму понад 300 000 грн., при цьому, такі операції з поставки товарів (послуг) повинні підлягати оподатковуватися згідно із Законом України «Про податок на додану вартість».

Крім того, з 31 січня 2009 року по 31 березня 2009 року позивач здійснював підприємницьку діяльність по спрощеній системі оподаткування обліку згідно Указу Президента «Про спрощену систему оподаткування та звітності суб'єктів малого підприємництва» від 03 липня 1998 року № 727/98.

Відповідно до статті 6 Указу Президента «Про спрощену систему оподаткування та звітності суб'єктів малого підприємництва» від 03 липня 1998 року № 727/98. суб'єкт малого підприємництва, який сплачує єдиний податок, не є зокрема, платником податку на додану вартість, крім випадку, коли юридична особа обрала спосіб оподаткування доходів за єдиним податком за ставкою 6 відсотків.

Таким чином, суб'єкт малого підприємництва, який сплачує єдиний податок, не є платником податку на додану вартість, отже, фактично, не здійснює операції з поставки товарів, що підлягають оподаткуванню податком на додану вартість.

З огляду на викладене, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про те, що у лютому 2009 року на позивача не поширювалась дія Закону України «Про податок на додану вартість».

Отже, спірні правовідносини регулювалися, зокрема, Указом Президента «Про спрощену систему оподаткування та звітності суб'єктів малого підприємництва» від 03 липня 1998 року № 727/98.

Так, статтею 1 Указу Президента «Про спрощену систему оподаткування та звітності суб'єктів малого підприємництва» від 03 липня 1998 року № 727/98 встановлено, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності запроваджується, крім іншого, для суб'єктів малого підприємництва - фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. гривень.

При цьому, за правилами статті 5 Указу Президента «Про спрощену систему оподаткування та звітності суб'єктів малого підприємництва» від 03 липня 1998 року № 727/98. у разі порушення вимог, установлених статтею 1 цього Указу, платник єдиного податку повинен перейти на загальну систему оподаткування, обліку та звітності, починаючи з наступного звітного періоду (кварталу).

Таким чином, позивач, будучи зареєстрованим фізичною особою-підприємцем та перебуваючи у лютому 2009 року на спрощеній системі оподаткування, не здійснювала операцій з поставки товарів, що підлягають оподаткуванню податком на додану вартість в розумінні Закону України «Про податок на додану вартість». А відтак, фактично, для позивача обсяг оподатковуваних операцій податком на додану вартість, згідно чинного на момент існування спірних правовідносин законодавства, повинен визначатися починаючи з періоду, коли у нього виник обов'язок переходу на загальну систему оподаткування, а не з періоду коли він перебував на спрощеній системі оподаткування. Тому у позивача 01 квітня 2009 року при виникненні обов'язку переходу на загальну систему оподаткування, ще не виник обов'язок реєструватися платником ПДВ з урахуванням вимог підпункту 2.3.1 пункту 2.3 статті 2 Закону України «Про податок на додану вартість».

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що податкові повідомлення-рішення від 25 серпня 2009 року № 772/17-0/14118/НОМЕР_1, та від 27 жовтня 2009 року № 772/17-0/1/14118/НОМЕР_1, якими ФОП ОСОБА_2 визначено податкове зобов'язання по податку на додану вартість в сумі 749611,13 грн., є протиправними та підлягають скасуванню.

Крім того, відповідно до підпункту 7.8.1 пункту 7.8 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» якщо особа реєструється платником податку з дня іншого, ніж перший день календарного місяця, першим податковим періодом є період, який розпочинається від дня такої реєстрації та закінчується останнім днем першого повного календарного місяця.

Тобто, як правильно встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, першим податковим періодом для ФОП ОСОБА_2 був період з 13 березня 2009 року (день отримання Свідоцтва про реєстрацію платником податку на додану вартість) до 30 квітня 2009 року (останній день першого повного календарного місяця), в зв'язку з чим позивач правомірно подала першу податкову декларацію саме за цей період (квітень 2009 року) у строк, визначений чинним на той час законодавством, оскільки обов'язок подавати декларацію з податку на додану вартість за березень 2009 року у позивача був відсутній.

Враховуючи викладене, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли вірного висновку про скасування податкових повідомлень-рішень від 25 серпня 2009 року № 773/17-0/14118/281541488 та від 27 жовтня 2009 року № 773/17-0/1/14118/НОМЕР_1.

Отже, доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального чи процесуального права, що призвело або могло б призвести до невірного вирішення спору, а тому оскаржувані судові рішення є законними та обґрунтованими, і підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ухвалив:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Жовківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області відхилити.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 30 травня 2011 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала підлягає перегляду Верховним Судом України у порядку, строки та з підстав, передбачених главою третьою розділу ІV Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий А.Ф. Загородній

Судді О.А. Веденяпін

М.П. Зайцев