Справа № 461/147/16-а
Суддя: Городецька Л. М.
Дата ухвалення: 2016-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 461/147/16-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2016 Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючої: судді - Городецької Л.М.

при секретарі: Скочиляс І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Заступника начальника Львівської митниці ДФС ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування постанови про порушення митних правил №2016/20908/16 від 25 вересня 2015 року,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Заступника начальника Львівської митниці ДФС ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування постанови про порушення митних правил №2016/20908/16 від 25 вересня 2015 року.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що постановою №2016/20908/16 від 25 вересня 2015 року заступника начальника Львівської митниці ДФС ОСОБА_2, його притягнено до адміністративної відповідальності за порушення митних правил щодо перевищення встановленого строку тимчасового ввезення товарів на митну територію України, передбаченого ч.3 ст.470 Митного Кодексу України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 8 500 грн. Вважає, що дана постанова винесена з порушенням матеріального та процесуального права, його прав, так як ввезення ним на територію України через митний пост «Краковець» Львівської митниці ДФС зареєстрованого на його імя автомобіля марки «Сітроен Берлінго», д.н.з.42-11-97 відбулось у визначеному ст.103,380 МК України порядку, а не в митному режимі «транзит», як про це зазначено в оскаржуваній постанові. Крім цього, вказує на те, що перевищення встановленого строку тимчасового ввезення товарів на митну територію України, передбаченого ч.3 ст.470 Митного Кодексу України відбулось не з його вини, а у звязку із захворюванням та виконаною складною операцією на серці, тобто мали місце дія обставин непереборної сили. Просить скасувати постанову.

Позивач в судове засідання не зявився, проте подав письмову заяву про розгляд справи без його участі. Просить позов задоволити.

Представник відповідача в судове засідання не зявилася, подала письмові заперечення та клопотання про розгляд справи у її відсутності.

Суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити з наступних підстав.

Як вбачається з постанови про порушення митних правил № 2016/20908/15 від 25.09.2015 року, ОСОБА_1 02.08.2015 року ввіз на територію України в митному режимі «транзит» через митний пост «Краковець» Львівської митниці ДФС транспортний засіб марки «Citroen Berlinco», VIN № VF77A9HTC91286559, д.н.з. 42-11-97, який зареєстрований в Республіці Португалія.

Даний факт встановлено 11.09.2015 року близько 01.05год. шляхом здійснення оперативного запиту до Єдиної автоматизованої інформаційної системи та на підставі аналізу переміщень за даними «Диспетчера зони митного контролю та Пасажирського пункту пропуску» та «Журналу пункту пропуску «Інспектор-2006» в процесі здійснення митних формальностей під час переміщення громадянина ОСОБА_1 через митний кордон України, який слідував в напрямку «виїзд з України» смугою руху «червоний коридор» транспортним засобом марки «Citroen Berlinco».

Згідно даних програмно-інформаційного комплексу «Інспектор-2006» та єдиної автоматизованої інформаційної системи (САІС), зазначений вище транспортний засіб «Citroen Berlinco» з митної території України станом на 11.09.2015 року гр.ОСОБА_1 не вивозився та у інший митний режим згідно законодавства не поміщений.

У відповідності ст.95 МК України для автомобільного транспорту встановлено строк транзитного перевезення в десять діб, а у разі переміщення в зоні діяльності одного митного органу пять діб.

Відповідно до ст.90 МК України транзит це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома митними органами України або в межах зони діяльності одного митного органу без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

У своїх поясненнях позивач вказує на те, що автомобіль марки «Citroen Berlinco» ввозився ним в режимі «тимчасового ввезення». Однак такі твердження не відповідають дійсності з огляду на наступне.

Згідно пункту 3 частини 4 ст.380 МК України, громадяни-резиденти, які перебувають на тимчасовому консульському обліку в консульській установі України за кордоном, мають право тимчасово ввозити на митну територію України під письмове зобовязання про зворотне вивезення за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, один транспортний засіб особистого користування, що класифікується за товарною позицією 8703 (крім товарної під позиції 8703 10) згідно з УКТ ЗЕД, та причіп до нього, що класифікується за товарною під позицією 8716 10 згідно УКТ ЗЕД ( за умови ввезення разом із транспортним засобом), на строк, що не перевищує 60 днів протягом одного календарного року ( який може бути як безперервним, так і з перервами), без сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів. Зазначені транспортні засоби можуть бути ввезені на митну територію України за умови подання органу доходів і зборів документів, що підтверджують право власності громадянина на такі транспортні засоби та їх реєстрацію на території відповідної країни.

Отже, для того як ввести транспортний засіб в митному режимі «тимчасового ввезення» згідно ст.380 МК України, необхідним є дотримання наступних вимог: 1) перебувати на тимчасовому консульському обліку в консульській установі України за кордоном; 2) надати письмове зобовязання про зворотне вивезення; 3) заповнити декларацію.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем даних вимог дотримано не було, як і не було надано працівникам митниці документального підтвердження факту перебування позивача на тимчасовому консульському в консульській установі України за кордоном.

Також суд не приймає до уваги твердження позивача про те, що він не міг виїхати за межі митної території України внаслідок хвороби, і це є обставиною непереборної сили, оскільки позивачем ОСОБА_1 не було терміново повідомлено Львівську митницю ДФС про дані обставини.

Крім цього, слід зазначити, що відповідно до ст.460 МК України вчинення порушень митних правил, передбачених ч.3 ст.469, ст.470, ч.3 ст.478, ст.481 МК України, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заході тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично, не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Частиною 1 ст.192 МК України передбачено, що у разі, якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до митного органу призначення, перевізник зобовязаний терміново повідомити найближчий митний орган про обставини події, місце знаходження товарів і транспортного засобу.

За таких обставин, суд не погоджується з доводами позивача та вважає такі необгрунтованими.

Згідно ст. 70, 71 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленних статтею 72 цього Кодексу.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обгрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно ст.466 МК України адміністративні стягнення за порушення митних правил не може бути застосовано інакше, як на підставі та в порядку, що встановлені цим Кодексом та іншими законами України.

Таким чином, оцінюючи докази по даній справі, які були здобуті та досліджені в судовому засіданні в їх сукупності, суд приходить до висновку, що при розгляді справи повністю доведено, що ОСОБА_1 вчинив порушення митних правил, передбачене ч.3 ст.470 МК України, а відтак, оскаржувана постанова прийнята посадовою особою на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, а тому в задоволенні позову ОСОБА_1слід відмовити.

Керуючись ст.ст.11,70, 71, 104, 123, 160-163, 171-2 КАС України суд, ст.ст. 90,95, 192, 380, 460, 470 МК України,

вирішив:

у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 8 квітня 2015 року № 3-рп/2015 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини другої статті 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України, - постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом 10 днів з дня її проголошення. У разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: Городецька Л.М.