Справа № 826/25289/15
Суддя: Мельничук В.П.
Дата ухвалення: 2016-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Мельничук В.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

03 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Грищенко Т.М., Мацедонської В.Е.,

при секретарі: Сергійчук Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 грудня 2015 року у справі адміністративним позовом ОСОБА_2 до Київського міського центру медико-соціальної експертизи про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Київського міського центру медико-соціальної експертизи про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вважає неправомірними дії відповідача щодо відмови у наданні повної відповіді на запит позивача про надання інформації.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 грудня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позов.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду - скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 198, пункту 4 частини 1 статті 202 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 195 КАС України рішення суду першої інстанції підлягає перегляду в апеляційному порядку в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції було встановлено, що 12 січня 2015 року ОСОБА_2 звернувся з інформаційним запитом на отримання публічної інформації до Київського міського центру медико-соціальної експертизи, в якому просив надати інформацію про час первинного огляду ОСОБА_2 з боку певної медично-соціальної експертної комісії з зазначенням часу виникнення основного захворювання та відповідного діагнозу при направленні на МСЕК, про місце роботи, посаду ОСОБА_2 на час первинного огляду з боку МСЕК, про час настання, причину, термін тривалості інвалідності, про час, з якого ОСОБА_2 зазнав стійку втрату професійної працездатності з зазначенням її ступеню у відсотках та її тривалість, про час, з якого відповідною МСЕК встановлено факт спричинення ОСОБА_2 моральної шкоди з зазначенням підстав останньої, про потребу у додаткових витратах на медичну та соціальну допомогу ОСОБА_2, що підтверджується із зазначенням її тривалості, що встановлювались МСЕК.

19 січня 2015 року відповідачем було надано відповідь № ОК-13 № 8 на запитувану позивачем інформацію, а також додатково повідомлено, що надати ксерокопії всіх довідок до актів огляду МСЕК та довідок про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби в додаткових видах допомоги неможливо в зв'язку з відсутністю технічних засобів.

Позивач, вважаючи дії та бездіяльність Київського міського центру медико-соціальної експертизи щодо відмови у наданні повної інформації на інформаційний запит від 12 січня 2015 року неправомірними, звернувся з даним позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача є неправомірними та необгрунтованими, а тому не підлягають задоволенню.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 40 Конституції України встановлено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі ст. 3 зазначеного вище Закону право на доступ до публічної інформації гарантується: обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє; максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації; доступом до засідань колегіальних суб'єктів владних повноважень, крім випадків, передбачених законодавством; здійсненням парламентського, громадського та державного контролю за дотриманням прав на доступ до публічної інформації; юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про доступ до публічної інформації» доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Згідно до ч. 7 ст. 6 вказаного Закону обмеженню доступу підлягає інформація, а не документ. Якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, для ознайомлення надається інформація, доступ до якої необмежений.

У пункті 1 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про доступ до публічної інформації» зазначається, що розпорядники інформації, які володіють інформацією про особу, зобов'язані надавати її безперешкодно і безкоштовно на вимогу осіб, яких вона стосується, крім випадків, передбачених законом.

Відмова особі в доступі до інформації про неї, приховування, незаконне збирання, використання, зберігання чи поширення інформації можуть бути оскаржені (ч. 5 ст. 10 Закону України «Про доступ до публічної інформації»).

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядники інформації зобов'язані, зокрема, надавати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об'єктивність наданої інформації.

Згідно до ч. 1 ст. 16 вищезазначеного Закону розпорядник інформації відповідає за визначення завдань та забезпечення діяльності структурного підрозділу або відповідальної особи з питань запитів на інформацію розпорядників інформації, відповідальних за опрацювання, систематизацію, аналіз та контроль щодо задоволення запиту на інформацію та надання консультацій під час оформлення запиту.

Статтею 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Доступ до публічної інформації відповідно до цього Закону здійснюється на принципах вільного отримання та поширення інформації, крім обмежень, встановлених законом.

Зі змісту листа від 19 січня 2015 року № ОК-13 № 8 Київського міського центру медико-соціальної експертизи судом першої інстанції встановлено, що позивачу надано вичерпну відповідь в межах наявної у відповідача компетенції та повноважень з урахуванням обставин, які слугували підставою для звернення та роз'яснено порядок отримання необхідних документів.

Однак, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, оскільки за змісту вказаного листа вбачається, що позивачу, крім іншого, було додатково повідомлено, що надати ксерокопії всіх довідок до актів огляду МСЕК та довідок про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби в додаткових видах допомоги неможливо в зв'язку з відсутністю технічних засобів.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зазначене вище, на думку колегії суддів, є порушенням права позивача на доступ до інформації та отримання відповіді на вказаний вище запит.

Суд першої інстанції не надав правової оцінки зазначеним обставинам та наявним в матеріалах справи доказам, що їх підтверджують, а тому дійшов невірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

За вказаних обставин колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги обґрунтованими, а тому вона є такою, що підлягає задоволенню.

Крім цього, колегія суддів критично сприймає твердження відповідача в запереченнях на апеляційну скаргу про необхідність сплати позивачем судового збору при зверненні до суду з даною апеляційною скаргою, оскільки відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивач звільнений від його сплати, на підтвердження чого останнім було надано копію посвідчення інваліда 2 групи (а.с. 29).

Зі змісту ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Проаналізувавши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції невірно надана правова оцінка обставинам справи, оскаржуване судове рішення постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду - скасуванню.

Керуючись ст. ст. 2, 159, 160, 167, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 грудня 2015 року - скасувати, та ухвалити нову, якою адміністративний позов ОСОБА_2 до Київського міського центру медико-соціальної експертизи про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати дії та бездіяльність Київського міського центру медико-соціальної експертизи щодо відмови у наданні повної інформації згідно листа ОК-Ц № 8 Київського міського центру медико-соціальної експертизи від 19 січня 2015 року на письмовий інформаційний запит ОСОБА_2 від 12 січня 2015 року неправомірними.

Зобов'язати Київський міський центр медико-соціальної експертизи вирішити питання щодо задоволення письмового запиту ОСОБА_2 від 12 січня 2015 року у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: Т.М. Грищенко

В.Е. Мацедонська

Повний текст виготовлено 09.03.2016 року.

Головуючий суддя Мельничук В.П.

Судді: Грищенко Т.М.

Мацедонська В.Е.