Справа № 825/19/16
Суддя: Поліщук Л.О.
Дата ухвалення: 2016-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2016 року Чернігів Справа № 825/19/16

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Поліщук Л.О.,

за участі секретаря Клименок А.С.,

за участі позивача ОСОБА_1,

за участі представника позивача ОСОБА_2,

за участі представника відповідача Кашиної С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС про зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до головного державного інспектора митного посту «Рава-Руська» Львівської митниці ДФС ОСОБА_4, в якому просить зобов'язати посадових осіб поста «Рава-Руська» Львівської митниці ДФС розрахувати витрати за зберігання на митному складі за період з 30.12.2014 по 19.03.2015 в сумі 800 євро - 19823,20 грн.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 представляю інтереси громадянина Німеччини ОСОБА_6, який 19.12.2014 був притягнутий державною митною службою України до відповідальності за поручення ч.3 ст.481 МК України, автомобіль марки Пежо, моделі 406, реєстраційний номер НОМЕР_1 номер шасі НОМЕР_2, зеленого кольору був вилучений у нього для забезпечення сплати штрафу на підставі ст. 511 МК України. Після сплати штрафу, 13.03.2015 позивач звертався до Львівської митниці ДФС із заявою щодо повернення товару зі складу митниці, але йому було відмовлено у цьому, так, як довіреність була не правильно оформлена. 19.11.2015 під час повторного звернення позивачу надали дозвіл щодо повернення автомобіля з подальшим його вивезенням за межі митної території України. Головним державним інспектором митного поста «Рава-Руська» Львівської митниці ДФС виписано повідомлення Львівської митниці ДФС серії КВ №648528 від 09.12.2015 про сплату витрат на суму 85718,23 грн. Проте державним інспектором митного поста «Рава-Руська» розраховано витрати за зберігання на митному складі за весь період перебування товару, а не за період з 30.12.2014 по 19.03.2015 та не надано уніфіковану митну квитанцію МД-1.

В судовому засідання 16.02.2016 за клопотанням відповідача ухвалою суду з занесенням секретарем до журналу судових засідань замінено не належного відповідача головного державного інспектора Львівської митниці ДФС ОСОБА_4 на належного - Львівську митницю ДФС.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та заначив, що Львівською митницею ДФС правомірно нараховано витрати за зберігання транспортного засобу на складі митниці, а позовна вимога про обмеження строку обрахунку витрат за зберігання товарів на складі митниці певним періодом (з 30.12.2014 по 19.03.2015 ) не ґрунтується на положеннях Порядку відшкодування витрат за зберігання товарів та транспортних засобів на складах митних органів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 15.06.2012 № 731. Відповідно до даного Порядку розрахунковий строк зберігання для обчислення витрат в такому випадку обраховується, починаючи з одинадцятого дня з дня набрання законної сили судовим рішенням у справі про порушення митних правил, і закінчується датою видачі товарів та/або транспортних засобів власнику або вповноваженій ним особі. День видачі зі складу митного органу товарів, транспортних засобів власникам або вповноваженим особам до загального строку при обрахунку витрат не включається.

Заслухавши пояснення сторін, розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 12.01.2012 громадянином Німеччини ввезено на митну територію України через митний пост «Краковець» Львівської митниці Міндоходів в режимі тимчасового ввезення транспортний засіб особистого користування, який зареєстрований на території Німеччини, а саме легковий автомобіль марки «Audi A4» реєстраційний номер НОМЕР_3 (VIN-код - НОМЕР_4). Згідно автоматизованої системи митного оформлення «Інспектор-2006» та ЄАІС Держмитслужби України зазначений транспортний засіб з митної території України станом на 29.11.2014 громадянином ОСОБА_6 не вивозився та у інший митний режим згідно законодавства не поміщений.

29.11.2014 громадянин Німеччини ОСОБА_6 прямував в Україну через м/п «Рава-Руська» Львівської митниці ДФС автомобілем марки «Peugeot 406», реєстраційний номер НОМЕР_5 смугою спрощеного митного контролю, «зелений коридор».

29.11.2014 митницею щодо ОСОБА_6 складено протокол № 2610/20910/14 про порушення митних правил, яким транспортний засіб вилучено та передано на зберігання на митний склад (а.с.11-13).

13.03.2015 на адресу Львівської митниці ДФС позивач надіслав заяву щодо повернення товару зі складу митниці на підставі постанови Львівської митниці ДФС від 19.12.2014 № 2610/20910/14.

Листом від 30.03.2015 № 13-70-03-02/16-3818 Львівською митницею ДФС було відмовлено позивачу у видачі товару зі складу митниці у зв'язку із поданням незавіреної копії довіреності (а.с.14), довіреності в якій відсутні повноваження представника на одержання товарів або грошових сум у разі їх повернення, а саме вказаного автомобіля.

03.11.2015 позивач повторно звернувся із заявою про видачу транспортного засобу, до якої долучив нотаріально завірену копію належним чином оформленої довіреності від 19.03.2015, на якій керівництвом митниці 06.11.2015 проставлено резолюцію «Дозволено».

19.11.2015 Львівська митниця ДФС надіслала позивачу лист №4021/1570-03-02/16, в якому повідомила, що для отримання майна на підставі постанови митниці від 19.12.2014 №2610/20910/14 з подальшим його вивезенням за межі митної території України йому необхідно з'явитись на склад митниці за адресою митного поста «Рава-Руська» Львівської митниці ДФС (а.с.15).

09.12.2015 головним державним інспектором митного поста «Рава-Руська» Львівської митниці ДФС виписано повідомлення Львівської митниці ДФС серії КВ №648528 про сплату витрат на суму 85718,23 грн. (а.с.17).

Даючи правову характеристику обставинам справи суд зазначає наступне.

Статтею 238 МК України обумовлено, що обов'язковій передачі органу доходів і зборів для зберігання на складі цього органу підлягають товари, що ввозяться громадянами на митну територію України і підлягають оподаткуванню митними платежами, якщо вони не сплачені та товари, вилучені як безпосередні предмети порушення митних правил.

Відповідно до статті 239 МК України порядок роботи складу органу доходів і зборів визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Під складами митних органів розуміються складські приміщення, резервуари, криті та відкриті майданчики, холодильні чи морозильні камери, які належать митним органам або використовуються ними і спеціально обладнані для зберігання товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Товари, заявлені у різні митні режими, повинні зберігатися на складах митних органів окремо, з дотриманням порядку, встановленого цим Кодексом для відповідних митних режимів.

Порядок роботи складу митного органу визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері фінансів.

Товари, які через свої властивості не можуть зберігатися на складі митного органу, за рішенням керівника митного органу або особи, яка виконує його обов'язки, можуть передаватися митними органами на зберігання підприємствам, на складах яких створено необхідні умови для належного зберігання таких товарів. Для цілей цього Кодексу таке зберігання вважається зберіганням на складі митного органу.

Відповідно до статті 242 МК України товари, що зберігаються на складах органів доходів і зборів під митним контролем, можуть бути видані їх власникам або уповноваженим ними особам, а також особам, до яких протягом строку зберігання перейшло право власності на ці товари або право володіння ними, лише після митного оформлення зазначених товарів, відшкодування витрат органів доходів і зборів на їх зберігання та сплати відповідних митних платежів.

Крім того, у статті 243 МК України зазначено, що якщо за рішенням суду по справі до особи, яка вчинила порушення митних правил, не буде застосовано стягнення у вигляді конфіскації товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу, або провадження у справі про порушення митних правил буде припинено, ці товари, транспортні засоби можуть бути видані власникові або уповноваженій ним особі лише після здійснення їх митного оформлення зі сплатою відповідних митних платежів, якщо таке оформлення не було попередньо здійснено, а митні платежі не сплачувалися.

Механізм відшкодування витрат митних органів за зберігання товарів, транспортних засобів на складах митних органів регулюється Порядком відшкодування витрат за зберігання товарів та транспортних засобів на складах митних органів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 15.06.2012 № 731 (далі - Порядок).

Розділом II Порядку № 731 встановлено, що витрати митного органу відшкодовуються власником товарів, транспортних засобів або вповноваженою ним особою (далі - платник) після їх митного оформлення при фактичному отриманні цих товарів, транспортних засобів.

Витрати відшкодовуються платником у гривнях за офіційним курсом Національного банку України, установленим на дату їх внесення, у сумі, розрахованій митним органом відповідно до розмірів відшкодувань за зберігання на складах митних органів товарів і транспортних засобів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 15 червня 2012 року № 731, та залежно від строку зберігання товарів і транспортних засобів.

Витрати відшкодовуються шляхом перерахування відповідної суми в безготівковій формі на спеціальний реєстраційний рахунок митного органу або готівкою до каси митного органу чи через відділення вповноваженого банку.

Відповідно до розділу III Порядку № 731, витрати митного органу за зберігання товарів, транспортних засобів, тимчасово вилучених у справі про порушення митних правил, після набрання законної сили рішенням, винесеним у справі про порушення митних правил, відшкодовуються у разі, якщо особу визнано винною, а вилучені у справі про порушення митних правил товари та/або транспортні засоби підлягають поверненню власнику.

Розрахунковий строк зберігання для обчислення витрат в такому випадку обраховується, починаючи з одинадцятого дня з дня набрання законної сили судовим рішенням у справі про порушення митних правил, і закінчується датою видачі товарів та/або транспортних засобів власнику або вповноваженій ним особі. День видачі зі складу митного органу товарів, транспортних засобів власникам або вповноваженим особам до загального строку при обрахунку витрат не включається.

Постанова Львівської митниці ДФС від 19.12.2014 № 2610/20910/14 (а.с.68) набрала законної сили з 30.12.2014, тобто розрахунковий строк зберігання для обчислення витрат в такому випадку обраховується з 09.01.2015 по 08.12.2015 і становить 333 дні.

Згідно п. 3 Розмірів відшкодувань за зберігання на складах митних органів товарів і транспортних засобів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 15.06.2012 № 731, розмір плати в євро за добу за зберігання легкових автомобілів, мікроавтобусів (максимальна вага яких не перевищує 3500 кг і кількість місць для сидіння, крім сидіння водія, не перевищує восьми) становить 10 євро за добу.

Таким чином, при отриманні транспортного засобу зі складу митниці 09.12.2015 позивач повинен був сплатити Львівській митниці ДФС витрати за зберігання транспортного засобу на складі митниці з розрахунку 333дні*10 євро = 3330 євро.

Щодо посилання позивача на не надання митним органом уніфікованої митної квитанції МД-1 суд зазначає наступне.

Відповідно до пунктів 11.2, 11.3 Порядку застосування уніфікованої митної квитанції МД- 1, затвердженого наказом Державної митної служби України від 4 січня 2005 року № 1 повідомлення видається уповноваженою особою митного органу фізичній особі (особі, уповноваженій підприємством) для сплати зазначеної в ньому суми до відділення вповноваженого банку.

На підставі повідомлення, підписаного вповноваженою особою банку, з відповідною відміткою про сплату зазначених у ньому сум уповноважена особа митного органу видає фізичній особі (особі, уповноваженій підприємством) другі аркуші уніфікованої митної квитанції і додаткових аркушів (за наявності).

Згідно службової записки від 24.02.2016 головного державного інспектора відділу матеріально технічного забезпечення Управління інфраструктури Львівської митниці ДФС ОСОБА_4 (а.с.74), громадянину ОСОБА_1 було нараховано витрати за зберігання транспортного засобу на складі митного органу та видано повідомлення для відділення банку для оплати, проте до кінця робочої зміни громадянин ОСОБА_1 з документом про оплату не повернувся, у зв'язку з цим уніфікована митна квитанція МД-1 не виписувалася.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач не оформлюючи уніфіковану митну квитанцію діяв в межах та у спосіб передбачений чинним законодавством України.

Крім того, суд не бере до уваги посилання позивача на ст. 204 Митного кодексу України, якою встановлено, що строк тимчасового зберігання товарів, частиною 1 ст. 201 Митного кодексу України передбачено, що товари з моменту пред'явлення їх органу доходів і зборів до поміщення їх у відповідний митний режим можуть перебувати на тимчасовому зберіганні під митним контролем. Тимчасове зберігання товарів під митним контролем здійснюється на складах тимчасового зберігання.

Оскільки дана норма не поширюється на спірні правовідносини, так як в даному випадку, товари перебували на складі митного органу, яке врегульоване Розділом VII «Зберігання товарів, транспортних засобів комерційного призначення на складах органів доходів і зборів та розпорядження ними» Митного кодексу України, а не на складі тимчасового зберігання та, тим більше, не на тимчасовому зберіганні, яке регулюється Главою 29 «Тимчасове зберігання» Митного кодексу України.

Частиною 5 ст. 238 Митного кодексу України передбачено, шо крім товарів, зазначених у частині першій цієї статті, на складах органів доходів і зборів можуть зберігатися: 1) товари, що знаходяться на тимчасовому зберіганні під митним контролем відповідно до глави 29 цього Кодексу; 6) товари, транспортні засоби комерційного призначення, вилучені відповідно до статті 511 цього Кодексу.

Таким чином, тимчасове зберігання та зберігання товарів на складі митного органу не є тотожними поняттями та регулюються різними нормами Митного кодексу України.

На думку суду наведені обставини свідчать, що вилучений транспортний засіб у відповідності до норм чинного законодавства зберігався відповідачем на складі митного органу.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та безпідставними.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, виконано покладений на нього обов'язок та спростовано твердження позивача в повному обсязі.

Враховуючи вищезазначене, суд всебічно, повно та об'єктивно перевіривши наявні у справі докази, вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими, а тому в задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити повністю.

Керуючись статтями 122, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя Л.О. Поліщук