Справа № 804/1284/15
Суддя: Павловський Дмитро Павлович
Дата ухвалення: 2015-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 листопада 2015 р. справа № 804/1284/15
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Павловський С.В., одноособово розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Держземагентства у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Першотравенська сільська рада Верхньодніпровського району Дніпропетровської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до управління Держземагентства у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Першотравенська сільська рада Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, в якому позивач просить суд:
- визнати дії управління Держземагентства у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області неправомірними;
- зобов'язати управління Держземагентства у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області викласти результат висновку у наступній редакції: «Згідно з чинним законодавством України, управління Держземагентства у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області вважає за можливе погодити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства за адресою: АДРЕСА_1 Першотравенської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області у власність».
Позивач у судове засідання 25.11.2015 р. не прибув, про дату, час та місце судового розгляду адміністративної справи повідомлявся належним чином.
Представники відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечували, зазначивши, що відповідачем не було допущено порушення вимог чинного законодавства, наданий позивачем проект було розглянуто у встановлені строки та надано відповідне погодження, тому, відсутні підстави для задоволення позову. Проти розгляду справи в порядку письмового провадження не заперечували.
Представник третьої особи в судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду адміністративної справи повідомлявся належним чином.
Керуючись приписами ст. ст. 122, 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалив розглянути справу в порядку письмового провадження, за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши матеріали справи та подані до суду сторонами письмові докази, враховуючи позицію позивача, викладену у адміністративному позові та позицію відповідача, викладну у письмових запереченнях, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи, враховуючи норми законодавства, чинні на час виникнення спору, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Так, судом встановлено, що рішенням шостого скликання сімнадцятої сесії Першотравенської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області №238-17/У1 від 10.10.2012 року гр. ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 для подальшої передачі її у власність.
Згідно із ст. 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Порядок регулювання земельних відносин встановлений у Земельному кодексі України №2768-III від 25.10.2001 року (далі - ЗК України).
Відповідно до ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу.
Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі:
а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян;
б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;
в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.
Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.
Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.
Частиною 6 ст. 118 ЗК України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри.
До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
Відповідно до п. б ч. 1 ст. 121 ЗК України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.
Відповідно до ч. 1 ст. 123 ЗК України, надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.
Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: - надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; - формування нової земельної ділянки (крім поділу та об'єднання).

Згідно із ч. 1 ст. 186-1 ЗК України, проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин.

Згідно п. 1 Положення про Державне агентство земельних ресурсів України (далі - Положення), затверджене, Указом Президента України «Про державне агентство земельних ресурсів України» №445/2011 від 08.04.2011 року, державне агентство земельних ресурсів України (Держземагенство України) є центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів та топографо-геодезичної і картографічної діяльності, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства України (далі - Міністр), входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері земельних відносин та топографо-геодезичної і картографічної діяльності.

Підпунктом 21 пункту 4 Положення передбачено, що Держземагенство України відповідно до покладених на нього завдань проводить в установленому законодавством порядку державну експертизу програм і проектів з питань землеустрою, ведення та адміністрування державного земельного кадастру, охорони земель, реформування земельних відносин, топографо-геодезичної і картографічної діяльності, а також техніко-економічних обґрунтувань таких програм і проектів та надає за результатами її проведення відповідні висновки.

Відповідно до пункту 7 Положення, Держземагенство України здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, а також через міськрайонні, міжміські, міжрайонні територіальні органи.

Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України № 258 від 10.05.2012 р. затверджено Положення про Управління (Відділ) Держземагенства у районі (далі - Положення №258), згідно п. 1 якого, Управління (Відділ) Держземагенства у районі є територіальним органом Державного агентства земельних ресурсів України.

Управління (Відділ) підпорядковане Держземагенству України та відповідно Республіканському комітету по земельних ресурсах Автономної Республіки Крим, Головному управлінню Держземагенства в області.

Підпунктом 4.21 пункту 4 Положення № 258 передбачено, що управління (Відділ) відповідно до покладених на нього завдань у межах, визначених законодавством, бере участь у погодженні документації із землеустрою.

Таким чином, управління Держземагенства у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області є територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин.

Згідно із ч. 5-7 ст. 186-1 ЗК України, органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов'язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов'язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Органам, зазначеним у частинах першій - третій цієї статті, при погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки забороняється вимагати:

- додаткові матеріали та документи, не включені до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідно до статті 50 Закону України «Про землеустрій»;

- надання погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки будь-якими іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями;

- проведення будь-яких обстежень, експертиз та робіт.

Кожен орган здійснює розгляд та погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки самостійно та незалежно від погодження проекту іншими органами, зазначеними у частинах першій - третій цієї статті, у визначений законом строк.

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону України «Про землеустрій» (далі - Закон про землеустрій), документацією із землеустрою є, зокрема проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Стаття 1 Закону про землеустрій визначає, що документація із землеустрою є затверджені в установленому порядку текстові та графічні матеріали, якими регулюється використання та охорона земель державної, комунальної та приватної власності, а також матеріали обстеження і розвідування земель, авторського нагляду за виконанням проектів тощо.

Погодження і затвердження документації із землеустрою проводиться в порядку, встановленому Земельним кодексом України, цим Законом та іншими законами України (ст. 30 Закону про землеустрій).

Зі змісту наведених норм вбачається, що територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, відповідно до покладених на нього завдань та у межах, визначених законодавством, бере участь у погодженні документації із землеустрою, зокрема шляхом надання висновку про погодження або про відмову в погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності. Тобто, розгляду і погодженню підлягають проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок на умовах надання таких земельних ділянок, які визначенні органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Як зазначалося вище, рішенням шостого скликання сімнадцятої сесії Першотравенської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області № 238-17/У1 від 10.10.2012 року позивачу надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 для подальшої передачі її у власність.

Висновок управління Держземагенства у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області від 27.06.2014 року № ДН/:01:077/00031, яким розглянуто відповідний проект згідно із положеннями статей 118, 121 ЗК України щодо порядку і норм безоплатної приватизації (передачі) земельних ділянок громадянами, надано із умовами надання земельної ділянки - оренда.

Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органу владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, які повинен він дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного суб'єкта, встановлюючи чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Так, зокрема, принцип прийняття рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України що є одночасно і орієнтиром при реалізації повноважень владного суб'єкта, який вимагає від останнього діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним, з дотриманням встановленої законом процедури.

Отже, оцінивши висновок управління Держземагенства у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки № ДН/:01:077/00031 від 27.06.2014 р., суд дійшов висновку про те, що його прийнятого в межах повноважень, визначених чинним законодавсвтвом.

При цьому, суд зазначає, що висновок управління Держземагенства у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки № ДН/:01:077/000231 від 27.06.2014 р. не порушує права позивача на отримання безоплатно у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Тому, позовні вимоги в частині визнання протиправним дій є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про зобов'язання викласти результат висновку у наступній редакції: «Згідно з чинним законодавством України, управління Держземагентства у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області вважає за можливе погодити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства за адресою: АДРЕСА_1 Першотравенської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області у власність», суд вважає також залишити їх без задоволення, враховуючи, що суд не може підміняти орган, до компетенції якого входить прийняття таких рішень та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції відповідного державного органу.

Частиною першою ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до частини першої ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Таким чином, суд дійшов висновку, що поданих сторонами доказів достатньо для встановлення обставин справи та для ухвалення судового рішення, яким у задоволені позовних вимог - відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 158-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до управління Держземагентства у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Першотравенська сільська рада Верхньодніпровського району Дніпропетровської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд, в порядку та у строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, та набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.П. Павловський