Справа № 815/6758/13-а
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2016-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2016 року м. Київ К/800/13327/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Конюшка К.В.,

Чалого С.Я.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою державного підприємства "Державний проектно-вишукувальний та науково-дослідний інститут морського транспорту "Чорноморндіпроект" на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2014 року у справі за позовом Державного підприємства "Державний проектно-вишукувальний та науково-дослідний інститут морського транспорту "Чорноморндіпроект" до Державної фінансової інспекції в Одеській області про визнання протиправною та скасування вимоги в частині,

в с т а н о в и л а:

Державне підприємство "Державний проектно-вишукувальний та науково-дослідний інститут морського транспорту "Чорноморндіпроект" звернулось до суду з позовом до Державної фінансової інспекції в Одеській області, в якому просило суд визнати протиправним та скасувати пункт 6 вимоги від 20.08.2013 №15-05-23-14/8336.

Позовні вимоги мотивовано протиправністю оскаржуваного пункту вимоги як такого, що сформовано на підставі хибних висновків акту ревізії щодо зайвої виплати працівникам підприємства добових за службовими відрядженнями.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2013 року позов задоволено: визнано протиправним та скасовано пункт 6 вимоги від 20.08.2013 №15-05-23-14/8336 Державної фінансової інспекції в Одеській області.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2014 року постанову Одеського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2013 року скасовано; прийнято нову, якою у задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі державне підприємство "Державний проектно-вишукувальний та науково-дослідний інститут морського транспорту "Чорноморндіпроект" із посиланням на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просило скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Державною фінансовою інспекцією в Одеській області проведено ревізію фінансово-господарської діяльності ДП «Державний проектно-вишукувальний та науково-дослідний інститут морського транспорту «Чорноморндіпроект» за період з 01.10.2009 по 31.03.2013, за результатами якої складено акт ревізії від 18.07.2013 №05-76/12.

Ревізією встановлені випадки виплат підзвітним особам добових, розмір яких не відповідає розміру добових, встановлених наказами про відрядження. В порушення п.140.1.7 Податкового кодексу України внаслідок відшкодування добових витрат, розмір яких перевищує розмір, встановлений відповідними наказами ДП «Державний проектно-вишукувальний та науково-дослідний інститут морського транспорту «Чорноморндіпроект» про відрядження працівників, в 2011 році були необґрунтовано виплачені грошові кошти в розмірі 3260 грн., що призвело до завищення витрат та завдання підприємству матеріальної шкоди (збитків) на зазначену суму. Пояснень із зазначеного порушення завідувачем виробничо-фінансової групи ДП «Чорноморндіпроект» ОСОБА_2 станом на момент завершення ревізії та на дату складання акту ревізії не надано.

На підставі акту ревізії від 18.07.2013 №05-76/12 Державною фінансовою інспекцією в Одеській області сформовано та на адресу позивача надіслано вимог від 20.08.2013 №15-05-23-14/8336, пунктом 6 якої позивача зобов'язано:

відобразити в обліку дебіторську заборгованість по підзвітним особам у загальній сумі 3260 грн., а саме: інженера-водолаза ІІ кл. ОСОБА_3 - 400 грн., інженера-водолаза ІІ кл. ОСОБА_4 - 400 грн., водолаза ОСОБА_5 - 400 грн., завідуючого групою ОСОБА_6 - 400 грн., інженера відділу ЛИКГС ОСОБА_7 - 400 грн., водія ОСОБА_8 - 400 грн., архітектора відділу АСО ОСОБА_9 - 270 грн., завідувача групи архітектурно-будівельного відділу ОСОБА_10 - 270 грн., інженера конструктора відділу АСО ОСОБА_11 - 270 грн., начальника Азовської проектно-вишукувальної експедиції ДП «Чорноморндіпроект» ОСОБА_12 - 50 грн.;

стягнути зайво виплачені кошти з вищезазначених осіб та в зазначених сумах або, в іншому випадку, відшкодувати з відповідальної особи - завідувача виробничо-фінансової групи ДП «Чорноморндіпроект» ОСОБА_2 шкоду, у порядку та розмірах, встановлених ст.ст. 130-136 КЗпП України.

Вказуючи на протиправність пункту 6 вимоги від 20.08.2013 №15-05-23-14/8336, державне підприємство "Державний проектно-вишукувальний та науково-дослідний інститут морського транспорту "Чорноморндіпроект" звернулось до суду з даним позовом

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з протиправності пункту 6 вимоги від 20.08.2013 №15-05-23-14/8336 як такого, що сформовано на підставі необґрунтованих висновків акту ревізії. Зазначена позиція суду першої інстанції ґрунтується на тому, що у наказах позивача про відрядження від 10.05.2011 №№ 339, 340, 341, 342, 343, 344 від 26.08.2011 №28 та від 06.05.2011 №№ 316, 317, 318 позивачем допущено описки в частині зазначення розміру добових на відрядження із розрахунку 30 грн. замість 80 грн. та 120 грн. Зазначені описки усунуто шляхом прийняття наказу від 21.06.2013 №108. Судом першої інстанції також зазначено, що правильність визначення розміру добових у сумі 80грн. та 120грн. також підтверджується первинними документами (договорами з замовниками робіт, кошторисами до цих договорів із замовниками, наказами директора по підприємству про розмір добових при відрядженні за договорами з замовниками, затвердженими звітами працівників про використання коштів, виданих на відрядження), копії яких залучені до матеріалів справи.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що описку у наказах підприємства на відрядження від 10.05.2011, від 26.08.2011 та від 06.05.2011 позивачем виправлено лише 21.06.2013 шляхом видання наказу №108, тобто під час проведення ревізії Державною фінансовою інспекцією в Одеській області та через два роки після видання наказів про відрядження. Судом апеляційної інстанції також зазначено, що в матеріалах справи відсутні відомості про пред'явлення посадовими особами позивача безпосередньо під час проведення ревізії перевіряючим наказу від 21.06.2013 №108.

Колегія суддів, виходячи з меж касаційного перегляду, встановлених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, погоджуючись із позицією суду апеляційної інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову, вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 23 квітня 2011 року № 499/2011 (далі - Положення) Держфінінспекція є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальність винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (підпункт 4 пункту 4 Положення).

Відповідно до пункту 6 Положення Держфінінспекція для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Положенням також установлено, що у разі якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів Держфінінспекція має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" в редакції, чинній на момент формування вимоги, згідно з якими державній контрольно-ревізійній службі надано право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Процедуру проведення інспектування в міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і у суб'єктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували в період, який перевіряється) кошти з бюджетів всіх рівнів, державних фондів або використовують (використовували у період, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), а на підставі рішення суду - в інших суб'єктів господарювання визначає Порядок проведення інспектування державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2006 року № 550 (далі - Порядок проведення інспектування).

За правилами пункту 2 зазначеного Порядку інспектування полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності об'єкта контролю і проводиться у формі ревізії, яка повинна забезпечувати виявлення фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб.

Так, за правилами пунктів 45, 46 Порядку проведення інспектування у міру виявлення ревізією порушень законодавства посадові особи органу державної контрольно-ревізійної служби, не чекаючи закінчення ревізії, мають право усно рекомендувати керівникам об'єкта контролю невідкладно вжити заходів для їх усунення та запобігання у подальшому. Якщо ж вжитими в період ревізії заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, контролюючим органом у строк не пізніше ніж 10 робочих днів після реєстрації акта ревізії, а у разі надходження заперечень (зауважень) до нього - не пізніше ніж 3 робочих дні після надіслання висновків на такі заперечення (зауваження) надсилається об'єкту контролю письмова вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування.

Згідно з пунктом 50 цього Порядку за результатами проведеної ревізії у межах наданих прав контролюючі органи вживають заходів для забезпечення, зокрема, звернення до суду в інтересах держави щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а також стягнення у дохід держави коштів, одержаних за незаконними договорами, без встановлених законом підстав або з порушенням вимог законодавства.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на коригування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

У справі, яка розглядається, Інспекція пред'явила вимогу про усунення порушень, виявлених під час ревізії державного підприємства "Державний проектно-вишукувальний та науково-дослідний інститут морського транспорту "Чорноморндіпроект".

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктами владних повноважень щодо оскарження його рішень, у тому числі правових актів індивідуальної дії.

Аналіз норм законодавства дає підстави дійти висновку, що обов'язкова до виконання вимога державної фінансової інспекції в частині встановлення порушень законодавства, виявлених ревізією та шляхів їх усунення, є правовим актом індивідуальної дії суб'єкта владних повноважень, а отже може бути оскаржена до суду.

При цьому, правильність обчислення збитків перевіряє суд, який розглядає позов органу державного фінансового контролю про їх стягнення.

У справі, що розглядається, пункт 6 вимоги від 20.08.2013 №15-05-23-14/8336 вказує на виявлені збитки та їхній розмір.

Позивачем вказана вимога оскаржується з мотивів відсутності факту заподіяння збитків, оскільки, за посиланням позивача, ним усунуто допущені порушення шляхом прийняття наказу від 21.06.2013 №108 про виправлення описок у наказах про відрядження, у зв'язку з чим позивач не вбачає наявності факту заподіяння збитків.

Враховуючи те, що правильність обчислення збитків, у випадку їх заподіяння, має перевірятися судом, який розглядає позов органу державного фінансового контролю про їх стягнення, а також виходячи з того, що пункт 6 вимоги від 20.08.2013 №15-05-23-14/8336 оскаржується позивачем саме з мотивів відсутності факту заподіяння збитків у зв'язку з усуненням недоліків, допущених при прийнятті наказів про відрядження, колегія вказує на передчасність захисту прав позивача у заявлений ним спосіб, у зв'язку з чим вказує на обґрунтованість позиції суду апеляційної інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову.

Відповідно до частини третьої статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 220-1, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу державного підприємства "Державний проектно-вишукувальний та науково-дослідний інститут морського транспорту "Чорноморндіпроект" відхилити, а постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута в порядку статей 235-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: