Справа № 1320/17/12,2-а/1320/37/12
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2016-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2016 р. № СК-876/4713/15
Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гінди О.М.

суддів: Качмара В.Я., Ніколіна В.В.

за участю секретаря судових засідань: Гользбергер А.П.

апелянта - ОСОБА_2

позивача - ОСОБА_3

представника позивача - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_2 на постанову Сколівського районного суду Львівської області від 31 травня 2012 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до заступника начальника Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області Дзеси Ігоря Васильовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державна архітектурно-будівельна інспекція України про визнання дій протиправними та скасування постанови, -

встановив:

12.03.2012 ОСОБА_3 звернувся у Сколівський районний суд Львівської області із адміністративним позовом до заступника начальника Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області Дзеси І.В., третя особа - Інспекція ДАБК у Львівській області у якій просив визнати протиправними дії відповідача щодо винесення постанови від 28.02.2012 № 24/79г у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 96 КУпАП та скасувати цю постанову.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що оскаржена постанова відповідачем винесена після закінчення визначеного ч. 1 ст. 38 КУпАП строку, протягом якого на особу може бути накладено адміністративне стягнення. Позивач вказує, що про здійснення ним у 2000 році спірної добудови без відповідного дозволу, за що його і було притягнуто до адміністративної відповідальності, відповідачу було відомо ще у 2010 році, однак адміністративне стягнення на нього накладено лише у лютому 2012 року, тобто після спливу визначеного ст. 38 КУпАП двохмісячного строку з дня вчинення правопорушення.

Постановою Сколівського районного суду Львівської області від 31.05.2012 позов задоволено.

Із цією постановою не погодився ОСОБА_7, який участі у справі не брав, а через свого представника ОСОБА_2 оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що вказана постанова прийнята з неповним з'ясуванням та з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому просить її скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт посилається на те, що судом першої інстанції, в порушення норм процесуального права, не було залучено до участі у справі ОСОБА_7, за зверненням якого Інспекцією ДАБК у Львівській області було проведено перевірку та винесено спірну постанову від 28.02.2012 про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності. Крім цього, як зазначає апелянт, ОСОБА_7 постраждав внаслідок здійснення позивачем незаконної добудови, у зв'язку з чим для захисту своїх прав звертався з численними позовними заявами, зокрема, про усунення права користування дворовою та прибудинковою територією.

У процесі апеляційного розгляду, судом апеляційної інстанції згідно ст. 55 КАС України у порядку процесуального правонаступництва допущено заміну третьої особи Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області на Державну архітектурно-будівельну інспекцію України.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав та просить її задовольнити, оскільки, як він зазначає у своїх додаткових поясненнях, позивачем здійснено самочинне будівництво на першому поверсі багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_1 внаслідок чого допущено порушення вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил та затверджених проектних рішень під час нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту об'єктів чи споруд.

Позивач та його представник у судовому засіданні апеляційну скаргу заперечили та просять залишити її без задоволення.

Інші особи, які беруть участь у справі в судове засідання не прибули, хоча належним чином повідомлені про його дату, час та місце, а відтак у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України, апеляційний розгляд справи проведено у їх відсутності.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які прибули у судове засідання, перевірив матеріали справи та обговорив підстави і межі апеляційних вимог, вважає, що апеляційна скарга задоволеною бути не може.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 27.02.2012 за зверненням Сколівського РВ ГУМВС України у Львівській області Інспекцією державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області у м. Сколе по вул. Чайковського, 3/6 проведено перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил, результати якої зафіксовані у акті та протоколі про адміністративне правопорушення № 24/4-пз (а.с. 32-37).

Згідно вказаного акта та протоколу, під час перевірки встановлено, що у 2000 році ОСОБА_3 провів добудову веранди, яку у 2006 році переобладнав у кухню та санвузол, без погодження проектної документації та дозволу на виконання будівельних робіт, чим порушив вимоги ст. 29 Закону України «Про планування і забудову території» та ст.ст. 7, 9, 27 Закону України «Про архітектурну діяльність».

На підставі згаданого вище протоколу, 28.02.2012 заступником начальника Інспекції ДАБК у Львівській області Дзесою І.В. винесено постанову № 24/79-ор, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 96 КУпАП та накладеного на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн (а.с. 38-40).

Суд першої інстанції, задовольняючи адміністративний позов, виходив з того, що відповідачем під час винесення оскарженої постанови допущено порушення вимог ч. 1 ст. 38 КУпАП, що регламентує строки накладення адміністративного стягнення, оскільки про спірну добудову, яка позивачем здійснена у 2000 році та переобладнана у 2006 році, відповідачу було відомо ще з 2011 року, однак адміністративне стягнення на ОСОБА_3 накладено лише 28.02.2012.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи у апеляційному порядку рішення суду першої інстанції, зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 96 КУпАП (в редакції чинній на час виникнення спірних відносин) порушення вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил та затверджених проектних рішень під час нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту об'єктів чи споруд - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від десяти до п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та на посадових осіб - від п'ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про планування і забудову території», який був чинним на час здійснення будівництва, дозвіл на виконання будівельних робіт - це документ, що засвідчує право забудовника та підрядника на виконання будівельних робіт, підключення об'єкта будівництва до інженерних мереж та споруд, видачу ордерів на проведення земляних робіт. Здійснення будівельних робіт на об'єктах містобудування без дозволу на виконання будівельних робіт або його перереєстрації, а також здійснення не зазначених у дозволі будівельних робіт вважається самовільним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно з законодавством.

Згідно ч. 1 ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» (в редакції чинній на час здійснення спірного будівництва) будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил, місцевих правил забудови населених пунктів.

Статтею 7 вказаного Закону визначено, що проект об'єкта архітектури розробляється під керівництвом або з обов'язковою участю архітектора, який має відповідний кваліфікаційний сертифікат. Проект об'єкта архітектури має бути завірений підписом і особистою печаткою архітектора, який має кваліфікаційний сертифікат.

Замовники та підрядники під час створення об'єкта архітектури, зокрема, зобов'язані забезпечувати будівництво об'єктів архітектури згідно з робочою документацією, застосовувати будівельні матеріали, вироби і конструкції, які відповідають державним стандартам, нормам і правилам і такі, що пройшли сертифікацію, якщо вона є обов'язковою (ст. 27 Закону України «Про архітектурну діяльність»).

Як встановлено під час проведення перевірки та це не заперечується позивачем, останнім у 2000 році здійснено добудову веранди, яку у 2006 році переобладнано у кухню та санвузол, без погодження проектної документації та дозволу на виконання будівельних робіт, що дає підстави для висновків про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 96 КУпАП.

Разом з тим, відповідно до статті 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення, з-поміж іншого, є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом. Згідно із пунктом 7 статті 247 того ж Кодексу провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

За приписами частини 1 статті 38 цього Кодексу, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Як уже встановлено вище, спірну добудову веранди позивачем здійснено у 2000 році, яку у 2006 році переобладнано у кухню та санвузол. Це підтверджується і наявною у справі копією технічного паспорта квартири АДРЕСА_1 складеного 26.02.2007 Стрийським МБТІ (а.с. 7), який містить спірні перебудови, а також копією постанови Львівського окружного адміністративного суду від 14.06.2015 по справі № 2а-250/12/1370 (а.с. 10-12 набрала законної сили 29.10.2012), якою встановлено, що на час придбання ОСОБА_7 14.12.2007 квартири № 11 у вказаному вище будинку, добудова частини житлового будинку ОСОБА_3 вже була проведена.

Про здійснення цієї добудови Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області було відомо ще у квітні 2011 року, що підтверджується її листом від 23.04.2011 № 7/13-06-2452, у якому така повідомляла адвокату ОСОБА_8, що проектна документація на переобладнання та добудову квартири АДРЕСА_1 відсутня та дозвіл не видавався (а.с. 53 Т.2).

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що позивача протиправно притягнуто до адміністративної відповідальності, оскільки на час винесення постанови від 28.02.2012 закінчився визначений ч. 1 ст. 38 КУпАП строк, протягом якого може бути накладено адміністративне стягнення.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що скасування постанови від 28.02.2012 № 24/79г про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 з огляду на закінчення строку визначеного ч. 1 ст. 38 КУпАП, не порушує прав ОСОБА_7, оскільки закриття провадження з цієї підстави є нереабілітуючою підставою, тобто це свідчить про те, що особа вчинила адміністративне правопорушення, проте провадження у справі підлягає закриттю так як закінчились строки накладення адміністративного стягнення.

Крім цього, як встановлено постановами Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.06.2015 по справі № 2а-251/12 та Львівського окружного адміністративного суду від 14.06.2012 по справі № 2а-250/12/1370 (а.с. 7-12 Т.2), які набрали законної сили, на час придбання ОСОБА_7 квартири АДРЕСА_3, добудова частини житлового будинку ОСОБА_3 вже була проведена і права ОСОБА_7 не були порушені. Тобто вказані обставини свідчать, що на час вчинення позивачем спірного адміністративного правопорушення, ОСОБА_7 не проживав ще у будинку АДРЕСА_1, а від так такий не міг постраждати від цього адміністративного правопорушення. Також вказаними рішеннями встановлено, що земельна ділянка, на якій проведена добудова, на момент перебудови не була в спільному користуванні мешканців будинку, а власник земельної ділянки Сколівська міська рада та сусіди не мали претензій щодо її забудови. Крім цього у цій справі судом апеляційної інстанції зроблено висновок, що ОСОБА_3 не займав самовільно прибудинкову земельну ділянку, яка перебуває у комунальній власності Сколівської міської ради.

Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Апелянт посилається на те, що суд першої інстанції в порушення норм процесуального права не залучив ОСОБА_7 до участі у розглядуваній справі, оскільки саме за його зверненням позивача притягнуто до адміністративної відповідальності. Проте, такі посилання є безпідставними, так як у цій справі встановлено, що Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області перевірка здійснювалась на вимогу Сколівського РВ ГУМВС України у Львівській області (а.с. 29), про що зазначено і у самому акті перевірки (а.с. 32). За зверненням ОСОБА_7 від 09.05.2015, директором Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області відносно позивача винесено іншу постанову від 03.06.2015, яка не є предметом спору у цій справі (а.с. 168-169 Т.1).

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позову, правильно і повно встановив обставини справи, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду першої інстанції, а тому підстав для його скасування суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд -

ухвалив:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Сколівського районного суду Львівської області від 31 травня 2012 року у справі № 1320/17/12 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу протягом двадцяти днів, з дня складення її у повному обсязі, може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: О.М. Гінда

Судді: В.Я. Качмар

В.В. Ніколін

Ухвала у повному обсязі складена та підписана 03.03.2016.