Справа № 818/3896/15
Суддя: Бенедик А.П.
Дата ухвалення: 2016-02-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2016 р.Справа № 818/3896/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бенедик А.П.

Суддів: Водолажської Н.С. , Калиновського В.А.

за участю секретаря судового засідання Тітової А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду у м. Харкові адміністративну справу за апеляційними скаргами Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Златобанк" та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 12.01.2016р. по справі №818/3896/15

за позовом ОСОБА_1

до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Златобанк" та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

про зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернулась до суду із адміністративним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Златобанк" та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в якому просила:

- зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Златобанк» включити позивача до повного переліку вкладників АТ «Златобанк» (загальний перелік), які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб вчинити необхідні дії (прийняти рішення) про включення позивача до Загального реєстру вкладників АТ «Златобанк» щодо відшкодування за вкладом.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що Фондом гарантування вкладів фізичних осіб та уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "Златобанк" безпідставно, в порушення приписів чинного законодавства, її не включено до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "Златобанк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 12.01.2016 року адміністративний позов задоволено.

Зобов'язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Златобанк" включити позивача до переліку вкладників ПАТ"Златобанк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у розмірі 200000 грн.

Зобов'язано Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити позивача до Загального реєстру вкладників ПАТ "Златобанк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у розмірі 200000 (двісті тисяч) грн.

Відповідачі, не погодившись із судовим рішенням, подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційних скарг, відповідачі посилаються на прийняття оскаржуваної постанови з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В апеляційній скарзі Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Златобанк" вказує, що позивача було у відповідному порядку включено до Переліку вкладників, які мають право на отримання компенсації за вкладами в АТ «ЗЛАТОБАНК» за рахунок Фонду та списано відповідні грошові кошти в межах гарантованої суми для виплати відшкодування за вкладом. Проте, задоволені судом вимоги позивача щодо включення її до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом в ПАТ «ЗЛАТОБАНК» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у розмірі 200 000,00 грн. є необґрунтованими та незаконними з огляду на те, що позивача вже було включено до переліку вкладників на всю суму її вкладу, а сума вкладу складає значно менше за 200000,00 грн., а саме, згідно виписка за рахунком № НОМЕР_2 та виписка за рахунком № НОМЕР_1 «Банкноти та монети в касі Сумського відділення АТ «ЗЛАТОБАНК», відповідно до яких, на рахунок за розрахунковим документом № 31824 внесені грошові кошти у розмірі 100,00 доларів США. З огляду на те, що інших розрахункових документів крім заяви на переказ готівки № 31824 від позивача не надходило, у АТ «ЗЛАТОБАНК» не виникало зобов'язання по зарахуванню коштів на рахунок позивача та, відповідно, не виникало зобов'язання по включенню її до переліку вкладників на суму більшу, ніж сума фактично залучених від неї коштів.

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб в апеляційній скарзі зазначив, що судом першої інстанції під час прийняття рішення було порушено норми матеріального та процесуального права, через те, що вимога щодо зобов'язання Фонду гарантування включити позивача до Загального реєстру є передчасною і порушує дискреційні повноваження Фонду гарантування, оскільки у Фонду гарантування не виникли підстави для розгляду питання щодо включення Позивача до Загального реєстру.

Позивач надав письмові заперечення на апеляційні скарги, в яких просив відмовити в їх задоволенні, а рішення суду залишити без змін.

Представники сторін про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів визнала за можливе розглянути справу з урахуванням положень ч. 1 ст. 41 та ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційних скарг, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 02.02.2015 року між ПАТ "Златобанк" та ОСОБА_1 укладено Угоду про приєднання до Публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 080176 (Договір банківського вкладу) (а.с.9).

Відповідно до умов вказаного договору, ОСОБА_1 було внесено кошти на депозит у розмірі 10000 доларів США, що підтверджується квитанцією № 31824 від 02.02.2015 року (а.с.10).

На підставі постанови Правління Національного банку України від 13.02.2015 року № 105 "Про віднесення ПАТ "Златобанк" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією ФГВФО прийнято рішення від 13.02.2015 року № 30 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Златобанк", згідно з яким з 14.02.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Златобанк".

Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "Златобанк" призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Славінського В.І. Тимчасову адміністрацію в ПАТ "Златобанк" запроваджено строком на три місяці з 14 лютого 2015 р.по 13 травня 2015 р. включно.

В зв'язку з викладеним, ОСОБА_1 звернулась до банку-агента ФГВФО - АТ "Ощадбанк" для отримання відшкодування вкладених коштів, однак у вказаній фінансовій установі позивачу було відмовлено у виплаті.

Позивач письмово звернулась до Уповноваженої особи ФГВФО Славінського В.І., який повідомив, що відкритий договір № 080176 від 02.02.2015 року на суму 10 000 доларів США на ім'я ОСОБА_1 в ПАТ "Златобанк" відсутній (а.с.14).

Враховуючи викладене, позивач звернулась до суду із даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 є вкладником ПАТ "Златобанк" і відповідно до положень Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" вона повинна бути включена до переліку вкладників. Не включення позивача до переліку вкладників ПАТ "Златобанк", які мають право на відшкодування коштів, порушує її право на визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб при прийнятті рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Згідно умов укладеної між ПАТ "Златобанк" та ОСОБА_1 Угоди про приєднання до Публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб від 02.02.2015 року № 080176 (Договір банківського вкладу), підписанням цієї Угоди Вкладник в порядку ст.634 Цивільного кодексу України приймає Публічну пропозицію АТ "ЗЛАТОБАНК" про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб та висловлює повну та безумовну згоду з її умовами (п. 1.1. Угоди).

Відповідно п.п. 2.1-2.5 Угоди встановлено, що Банк відкриває Вкладнику вкладний (депозитний) рахунок НОМЕР_2. Вид вкладу - "Класичний" в іноземній валюті. Сума вкладу становить 10 000 (десять тисяч доларів США,00 центів). Валюта вкладу - Долар США. Строк розміщення вкладу до 02.03.2015 року.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, ОСОБА_1 було внесено кошти на депозит у ПАТ "Златобанк" в розмірі 10000 доларів США, що підтверджується квитанцією № 31824 від 02.02.2015 року, в якій зазначено призначення платежу: залучення коштів на депозит, угода 080176 від 02.02.2015 року. На банківській квитанції проставлено штам АТ "Златобанк" із датою зарахування коштів, проставлено печатку АТ "Златобанк" та підписано. Відповідно до зазначеної квитанції гривневий еквівалент залучених коштів становив 161469,96 грн. (а.с.10)

Порядок внесення готівкових коштів через касу банку регулюється Законом України "Про національний банк України", Постановою Правління Національного банку України "Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті України", Постановою Правління Національного банку України №174 від 01.06.11 р. "Про затвердження Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні".

Так, відповідно до ст. 33 Закону України "Про національний банк України", для забезпечення організації готівкового грошового обігу Національний банк здійснює, зокрема, визначення порядку ведення касових операцій для банків, інших фінансових установ, підприємств і організацій.

Статтею 47 Закону України "Про банки і банківську діяльність" встановлено, що банк здійснює діяльність, надає банківські та інші фінансові послуги в національній валюті, а за наявності відповідної ліцензії Національного банку України - в іноземній валюті.

До банківських послуг належать, зокрема, залучення у вклади (депозити) коштів та банківських металів від необмеженого кола юридичних і фізичних осіб.

Порядок ведення касових операцій регулюється Постановою Правління Національного банку України №174 від 01.06.11 р. "Про затвердження Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні" (далі - Постанова №174).

Відповідно до абз. 14, 15 пункту 4 розділу 1 Постанови №174, касові операції - операції з видачі готівки, її приймання, обміну не придатних до обігу банкнот (монет) та виведених з обігу на придатні до обігу банкноти (монети), банкнот на монети, монет на банкноти, банкнот (монет) одного номіналу на банкноти (монети) іншого номіналу, вилучення з обігу сумнівних банкнот (монет), валютно-обмінні операції та операції з банківськими металами, а також операції з приймання на інкасо банкнот іноземної валюти та чеків в іноземній валюті, інших цінностей, які обліковуються на позабалансових рахунках.

Касовий документ - документ, який оформляється для здійснення касової операції.

Пунктом 5 Постанови №174 встановлено, що Банк (філія) зобов'язаний здійснювати касове обслуговування клієнтів на підставі договірних відносин через касу банку.

Відповідно до п. 8 розділу 1 Постанови №174, Банк, під час здійснення касових операцій має забезпечувати, зокрема, своєчасне та повне оприбутковування готівки, документальне оформлення руху готівки національної та іноземної валюти в касі банку, своєчасне відображення касових операцій у бухгалтерському обліку, належний внутрішній контроль за касовими операціями банку.

Порядок прийняття Банківською установою готівки від клієнта регулюється розд. 4 Постанови №174.

Так, відповідно до п. 2.1. розділу 4 Постанови №174, Банк (філія, відділення) приймає від клієнта готівку для здійснення її переказу через операційну касу і платіжні пристрої.

Пунктом 2.2. розділу 4 Постанови №174 встановлено, що Банк (філія, відділення) здійснює приймання від клієнта готівки національної валюти через операційну касу за такими прибутковими касовими документами: за заявою на переказ готівки - від юридичних осіб для зарахування на власні поточні рахунки, від фізичних осіб - на поточні, вкладні (депозитні) рахунки, а також від юридичних та фізичних осіб - на рахунки банку (філії, відділення), у тому числі на погашення кредиту, інших юридичних або фізичних осіб, які відкриті в цьому самому банку або в іншому банку, та переказ без відкриття рахунку.

Пунктом 2.9. розділу 4 Постанови №174 визначено, що Банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі.

Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити: найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп "вечірня" чи "післяопераційний час"), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що 02.02.2015 року позивачем, на виконання своїх обов'язків за Угодою, було внесено (залучено) кошти на депозит у розмірі 10 000,00 (десять тисяч Доларів США,00 центів).

На банківській квитанції присутні усі реквізити, визначені п. 2.9. розділу 4 Постанови №174, зокрема: зазначено найменування банку, зазначено дату здійснення касової операції, проставлено штам АТ "ЗЛАТОБАНК" із датою зарахування коштів, проставлено печатку АТ "ЗЛАТОБАНК" та підписано працівником банку.

Таким чином колегія суддів вважає, що позивачем надані належні та допустимі докази того факту, що ним було внесено (залучено) кошти на депозит у розмірі 10 000,00 (десять тисяч Доларів США,00 центів) через касу банку.

Також колегія суддів зазначає, що ані Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, ані уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не було надано жодних доказів щодо факту не внесення позивачем грошових коштів на депозит та не оскаржувалась дійсність Угоди про приєднання до Публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 080176 (Договір банківського вкладу).

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені в чч. 1-3, 5, 6 ст. 203 Цивільного кодексу України. Разом із тим згідно із ч. 2 ст. 215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).

Виходячи зі змісту ст. 1059 Цивільного кодексу України, п. 8 гл. 2 розд. III Інструкції про касові операції у банках України, письмова форма договору банківського вкладу (депозиту) вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки (сертифіката) чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту, які, у свою чергу, є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі.

При цьому відкриття банківських рахунків та облікування на них грошових коштів, залучених від юридичних і фізичних осіб на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу (депозиту), є обов'язком банку (ч. 3 ст. 1058, ч. 2 ст. 1068 ЦК України, п. 2.1 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 3 грудня 2003 року № 516).

Таким чином, відсутність реєстрації договору банківського вкладу, і як наслідок, необлікування на рахунку банку грошових коштів, залучених від юридичних і фізичних осіб на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу, не можна вважати недодержанням письмової форми договору банківського вкладу за наявності ощадної книжки (сертифіката) чи іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту, і є підтвердженням внесення готівки у відповідній платіжній системі.

Відповідні юридичні факти (відсутність банківських рахунків, і як наслідок, необлікування на них грошових коштів, залучених від юридичних і фізичних осіб на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу) слід кваліфікувати як невиконання банком своїх обов'язків за договором банківського вкладу.

Аналогічна позиція зазначена в постанові Верховного суду України від 06 червня 2012 року у справі №6-17ЦС12.

Колегія суддів зазначає, що письмова форма Договору банківського вкладу дотримана, внесення коштів підтверджується квитанцією, яка має всі необхідні реквізити, визначені п. 2.9. розділу 4 Постанови №174, а отже позивачем зі своєї сторони виконано умови договору. Позивач не знала та не могла знати про те, що Банком, в свою чергу, не будуть виконані зобов'язання, передбачені умовами даного Договору.

Крім того, колегія суддів зазначає, що позивач не могла знати про те, що 12.05.2015 року правлінням НБУ буде прийнято постанову про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Златобанк". Не виконання своїх зобов'язань Банком, не може спричиняти негативні наслідки для позивача.

Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Відповідно до ч.1 ст. 3 вказаного Закону, Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Пунктом 3 частини 1 статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначено, що вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Управління поточною діяльністю Фонду здійснює виконавча дирекція Фонду (ч. 1 ст. 11 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

Повноваження виконавчої дирекції Фонду визначені в статті 12 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Зокрема, відповідно до пунктів 2, 4 частини 3 вказаної статті Закону, виконавча дирекція Фонду у сфері забезпечення відшкодування коштів за вкладами визначає порядок відшкодування Фондом коштів за вкладами відповідно до розділу V цього Закону; приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку.

Наведене свідчить, що до виключної компетенції виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, яка є колегіальним органом, належить повноваження щодо прийняття рішення про відшкодування коштів за вкладами у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Згідно ч.5 ст.27 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), протягом трьох робочих днів (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом 20 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Відповідно до ч.5 ст.27 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує переліки вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 11 частини четвертої статті 26 цього Закону.

Відповідно до пунктів 3-4 розділу III Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 №14 (у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (додаток 8), із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню (далі - Перелік), перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-6 частини четвертої статті 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку.

Перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується, виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Як передбачено у пункті 2 розділу IV Положення, Фонд складає лише на підставі Переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення.

Враховуючи, що позивач є вкладником ПАТ "Златобанк" в розумінні положень Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", колегія суддів вважає, що вона повинна бути включена до переліку вкладників. Не включення позивача до переліку вкладників ПАТ "Златобанк", які мають право на відшкодування коштів, порушує її право на визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб при прийняті рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що уповноважена особа Фонду повинна включити позивача до переліку вкладників ПАТ "Златобанк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у розмірі 200000 грн., а Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити позивача до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, оскільки зобов'язання уповноваженої особи Фонду включити позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, є безумовною підставою для включення позивача до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Колегія суддів зазначає, що позивач, надавши письмові докази, що були предметом дослідження при розгляді справи судом першої інстанції, виконав вимоги ч.1 ст. 71 КАС України.

Натомість, відповідачі, заперечуючи проти позову, в порушення вимог ч.2 ст. 71 КАС України, не надали жодних належних і допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції по справі.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова Сумського окружного адміністративного суду від 12.01.2016 року по справі №818/3896/15 відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянтів, відповідачів у справі.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційних скарг, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

З приводу розподілу судових витрат, колегія суддів дійшла висновку про наступне.

Порядок та розмір сплати судового збору визначений Законом України "Про судовий збір" від 14.07.2011 року № 3674-VI.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" встановлено розмір мінімальної заробітної плати станом на 01 січня 2015 року 1218 грн. 00 коп.

З 01 вересня 2015 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору" від 22.05.2015 № 484-VIII, яким внесено зміни до Закону України "Про судовий збір".

Згідно з пунктом 3 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду, заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами ставка судового збору встановлюється у розмірі 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", за подання адміністративного позову немайнового характеру, який подано: фізичною особою слід сплатити 0,4 розміру мінімальної заробітної плати (487,20 грн).

Таким чином розмір судового збору, що підлягає сплаті, становить 535 грн. 92 коп.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про судовий збір", апелянти не віднесені до осіб, звільнених від сплати судового збору, а тому судовий збір повинен бути сплачений на загальних умовах.

З матеріалів справи вбачається, що звертаючись із апеляційною скаргою Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Златобанк" надала докази сплати судового збору у визначеному Законом України "Про судовий збір" розмірі.

Проте, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, звертаючись із апеляційною скаргою, не надав доказів сплати судового збору, проте в апеляційній скарзі просив звільнити його від сплати судового збору або відстрочити його сплату на термін до винесення судом апеляційної інстанції рішення по даній справі.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 15.02.2016 року задоволено клопотання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги до ухвалення апеляційним судом рішення у даній справі.

Статтею 8 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Згідно ч.2 ст. 88 КАС України, якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо оплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що судове рішення прийняте не на користь апелянта, суб'єкта владних повноважень, якому було відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення за наслідками апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла висновку, про необхідність стягнення за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, на користь Державного бюджету України вищевказаної суми судового збору.

Керуючись ст.ст. 88, 94, 160, 167, 195, 196, 198, 200, п. 1 ч. 1 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Златобанк" та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 12.01.2016р. по справі №818/3896/15 за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Златобанк" та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про зобов'язання вчинити дії залишити без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (бул. Тараса Шевченка, 33 б, м. Київ, 01032, ) на користь Державного бюджету України (УДКСУ у Червонозаводському районі м.Харкова, МФО 851011, , банк: ГУ ДКСУ в Харківській області, рахунок - 1011, код класифікації доходів бюджету - 22030001, код ЄДРПОУ Харківського апеляційного адміністративного суду 34331173) витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 535 (п'ятсот тридцять п'ять) грн. 92 коп.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Бенедик А.П.
Судді(підпис) (підпис) Водолажська Н.С. Калиновський В.А.

Повний текст ухвали виготовлений 02.03.2016 р.