Справа № 826/16947/14
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2016-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Костюк Л.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

03 березня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Твердохліб В.А.;

за участю секретаря: Драч М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вітіс груп" на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 січня 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вітіс груп" до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у місті Києва про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2014 року, Товариство з обмеженою відповідальністю "Вітіс Груп" (далі - позивач) звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 13 червня 2014 року №, № та № .

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 січня 2015 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2015 року апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Вітіс груп» - задовольнити частково. Постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 27 січня 2015 року - скасувано та прийнято нову постанову, якою позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Вітіс груп» задовольнити частково.

Скасувано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у м.Києві від 13 червня 2014 року № в частині зменшення суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток в сумі 2 484 916,00 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 09 лютого 2016 року касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві задовольнити частково, касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вітіс груп» задовольнити частково. Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 19.05.2015 року скасувано.Справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанці

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду - скасуванню з таких підстав.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 3, 202 ч. 1 п. 4 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів не у повній мірі погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, що у період з 14 квітня 2014 року по 15 травня 2014 року (термін перевірки продовжено на 10 днів згідно наказу ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м.Києві від 16 травня 2014 року №261) ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м.Києві, правонаступником якої на час розгляду справи є ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м.Києві, проведено документальну планову перевірку ТОВ «Вітіс Груп» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01 жовтня 2012 року по 31 грудня 2013 року, валютного та іншого законодавства за період з 01 жовтня 2012 року по 31 грудня 2013 року, за результатами якої складено акт від 05 червня 2014 року №1136/26-59-22-01/36126345, в якому встановлено порушення позивачем: пп.14.1.27, пп.14.1.36 п.14.1 ст.14, п.138.2, п.138.4, п.138.8, пп.138.10.3 п.138.10 ст.138 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено від'ємне значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за 2013 рік в сумі 4 105 086,00 грн.; пп.14.1.27, пп.14.1.36п.14.1 ст.14, п.185.1 ст.185, п.186.4 ст.186, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість в розмірі 324034,00 грн., у тому числі за жовтень 2012 року - 23 396,00 грн., листопад 2012 року - 12 275,00 грн., грудень 2012 року - 7586,00 грн., січень 2013 року - 16182,00 грн., лютий 2013 року - 12 438,00 грн., березень 2013 року - 13 796,00 грн., квітень 2013 року - 5 610,00 грн., травень 2013 року - 7 435,00 грн., червень 2013 року - 27 384,00 грн., липень 2013 року - 50 482,00 грн., серпень 2013 року - 16 702,00 грн., за вересень 2013 року - 37 063,00 грн., жовтень 2013 року - 26 543,00 грн., листопада 2013 року - 31 195,00 грн., грудень 2013 року - 35 947,00 грн.; п.177.8 ст.177, п.п.168.1.1 п.168.1 ст.168, п.167.1 ст.167 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податкового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб в сумі 2 025,00 грн.; п.9 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»; постанови Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2008 року № 957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв» та ст.18 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», що тягне за собою відповідальність згідно ст.17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

На підставі акту перевірки №1136/26-59-22-01/36126345 від 05 червня 2014 року ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м.Києві прийнято податкові повідомлення-рішення від 13 червня 2014 року №, згідно якого за порушення пп.14.1.27, пп.14.1.36 п.14.1 ст.14, п.138.2, п.138.4, п.138.8, пп.138.10.3 п.138.10 ст.138 Податкового кодексу України, зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податку на прибуток у розмірі 4105086,00 грн.; №, згідно якого за порушення пп.14.1.27, пп.14.1.36 п.14.1 ст.14, п.185.1 ст.185, п.186.4 ст.186, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку додатну вартість на суму 486051,00 грн., у тому числі 324034,00 грн. за основним платежем та 162017,00 грн. штрафних (фінансових) санкцій; №, згідно якого за порушення постанови Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2008 року №957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв» та ст.18 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», що тягне за собою відповідальність згідно ст.17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», до позивача застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 154 414, 00 грн.

Колегія суддів звертає увагу на те, що ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2015 року постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 27 січня 2015 року - визнано нечинною в частині відмови у позові ТОВ «Вітіс груп» до ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м.Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 13 червня 2014 року №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 486 051,00 грн., у тому числі 324034,00 грн. основний платіж, та 162017,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції; закрито провадження у справі за позовом ТОВ «Вітіс груп» до ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м.Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 13 червня 2014 року №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 486051,00 грн., у тому числі 324034,00 грн. основний платіж та 162017,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції у зв'язку із досягненням податкового компромісу.

Отже, предметом розгляду в порядку апеляційного провадження є податкові повідомлення-рішення від 13 червня 2014 року №, №.

Як вбачається з акту перевірки, підставою для прийняття відповідачем оскаржуваних податкових повідомлень - рішень стали наступні підстави.

Проведеною перевіркою відображеного показника у рядку 06 Декларації «інші витрати» за період з 01.10.2012 року по 31.12.2013 року на підставі аналізу бухгалтерських рахунків, видаткових накладних, актів виконаних робіт, наданих послуг, виписок банку, договорів та інших документів відповідачем встановлено завищення задекларованих суб'єктом господарювання показників на загальну суму 4 105 086 грн.

Перевіркою встановлено, що ТОВ "Вітіс Груп" було безпідставно віднесено до інших витрат, а саме до витрат на збут вартість отриманих послуг з мерчандайзингу, послуг по просуванню товарів, маркетингових послуг, послуг з організації ефективності співпраці на загальну суму 1 620 170 грн., оскільки в актах виконаних робіт не указано в чому саме полягали виконані роботи, надані послуги, в зв'язку з чим не можливо довести як сам факт виконання робіт, так і їх зв'язок з господарською діяльністю ТОВ "Вітіс Груп".

У зв'язку з чим, відповідач дійшов висновку, що витрати, понесені, ТОВ "Вітіс Груп" після моменту поставки товарів, визначеного договорами, не є витратами на збут ТОВ "Вітіс Груп", оскільки це безпосередньо витрати покупців поставленого ТОВ "Вітіс Груп" товару.

Крім того, в акті перевірки зазначено, що за результатами попередньої планової перевірки (акт від 16.01.2013 року № 83/22-90/31626345) встановлено завищення ТOB «Вітіс Груп» від'ємного значення по податку на прибуток на загальну суму 2 484 916, 00 грн. Вище зазначений акт, ТОВ «Вітіс Груп» оскаржується в судовому порядку. За результатами судового розгляду, постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 грудня 2013 року по справі № 826/12659/13-а, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 01 квітня 2014 року, було відмовлено у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відтак, згідно акту перевірки, відповідач встановив, що ТOB «Вітіс Груп» безпідставно завищено «інші витрати» на суму від'ємного значення об'єкта оподаткування попереднього звітного (податкового) року на суму 2 484 916 грн., оскільки було встановлено, що в бухгалтерському обліку дане порушення не відображено позивачем.

Колегія суддів звертає увагу на те, що суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, дійшов висновку, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є правомірним та скасуванню не підлягають, оскільки відповідачем доведено правомірність їх прийняття.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно ст.134 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу; дохід (прибуток) нерезидента, що підлягає оподаткуванню згідно зі статтею 160 цього Кодексу, з джерелом походження з України.

Пунктом 138.1 ст.138 Податкового кодексу України передбачено, що витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті; інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Відповідно до п.138.2 ст.138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом ІІ цього кодексу.

Відповідно до пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України не включаються до складу валових витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Під господарською діяльністю розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність (ст.3 ГК України).

Згідно пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Як вбачається з вищенаведених норм, обов'язковими ознаками господарської діяльності є здійснення її суб'єктами господарювання у сфері суспільного виробництва, яка спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг; результати зазначеної діяльності - продукція, роботи чи послуги - мають вартісний характер і цінове вираження. Господарська діяльність здійснюється у загальній економічній сфері, а тому має економічні властивості, що неможливе без вартісної оцінки і взаємооцінки, еквівалентності обміну, відповідних обчислень і розрахунків.

За таких обставин, аналіз реальності господарської діяльності має здійснюватись на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту господарських операцій.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем (постачальник) та ТОВ "Метро Кеш енд Кері Україна" (МЕТРО) укладено договір поставки товарів та надання послуг №24940 від 01 квітня 2012 року, відповідно до умов якого МЕТРО надає постачальникові рекламні, інформаційні, маркетингові та інші послуги у порядку та згідно з додатками до цього договору. Надання рекламних та інших послуг підтверджується актами приймання наданих послуг. МЕТРО також надаватиме постачальникові послуги з логістики товарів згідно з процедурою та умовами, які вказані в додатку 6 до цього договору (п.1.1). Постачальник постачає і передає у власність МЕТРО, а МЕТРО приймає та оплачує товари, згідно з замовленням МЕТРО та товаросупровідною документацією, які складають невід'ємну частину цього договору (додаток №3 "Бланк замовлення"), на умовах цього договору. МЕТРО надає замовлення постачальникові на підставі специфікації, затвердженої сторонами, в якій наведено перелік товарів, що поставляються з цим договором, та їх ціни, і яка складає невід'ємну частину цього договору (додаток №2 "Специфікація/Прайс-Лист") (п.1.2).

Відповідно до додатку 7 та додатку 7 Б до договору, МЕТРО надавало наступні послуги: послуги по організації просування товарів постачальника; маркетингові послуги; послуги з внесення нових товарів до асортиментного переліку постачальника; реклама в Метро-пошті; розповсюдження зразків товарів постачальника; послуги з організації додаткового інформування постачальника; додаткові послуги з організації просування товарів постачальника, присвячені річниці роботи "Метро"; послуги з організації інформування постачальника через "Метро-лінк"; послуги з введення нових товарів постачальника у кожний торгівельний центр; послуги з відновлення асортиментного переліку товарів постачальника для продажу через торгівельний (ні) центр (и) покупців; послуги по організації збуту товарів постачальника; послуги з контролю ефективності співпраці з постачальником.

На підтвердження виконання умов даного договору позивачем надано додаток 6 (правила логістики); додаток 7 (умови торгівлі); додатки 7 Б; акти приймання (рахунок до сплати) наданих послуг; податкові накладні (за надані послуги); договори з доказами їх виконання щодо надання послуг.

Аналогічні договори поставки товару були укладені з іншими покупцями товару, які відповідно до актів виконаних орбіт надавали ТОВ "Вітіс Груп" послуги з мерчендайзингу, послуг по просуванню товарів, маркетингових послуг, послуг з організації, стимулювання збуту товарів, послуг з контролю ефективності співпраці тощо: договір поставки №ВГ 01/08/2011 від 01 серпня 2011 року між ТОВ "Вітіс Груп" та ТОВ "Украинский Ритейл"; №139 від 31 грудня 2010 року між позивачем та ТОВ "Торгівельний будинок "Амстор"; про надання послуг від 01 жовтня 2012 року №228, №201П між позивачем та ТОВ "Джая"; про надання послуг від 01 жовтня 2012 року №299 між позивачем та ТОВ "Шапаш"; про надання послуг від 03 березня 2012 року №100784 між ТОВ "Вітіс Груп" та ТОВ "Адвентіс", про надання маркетингових послуг №215-Р/12 від 01 листопада 2012 року між позивачем та ТОВ "Фоззі-Фуд"; про надання послуг від 24 вересня 2012 року №290 між ТОВ "Вітіс Груп" та ТОВ "Стама"; про торгівельне співробітництво (надання послуг) №У4053 від 01 квітня 2012 року між позивачем та ТОВ "Ріал Інсайт Ф.К.А.У.". Разом з вказаними договорами позивачем було також подано протоколи розбіжностей, додаткові угоди, акти виконаних робіт (надання послуг); податкові накладні; акти здачі-прийняття робіт (надання послуг).

Позивач зазначав, що отримані ТОВ "Вітіс Груп" послуги спрямовані на забезпечення ефективного продажу цих товарів у торгівельних мережах контрагентів шляхом популяризації продукції позивача серед споживачів та стимулювання споживчого попиту, що і обумовлює господарський характер цих послуг для позивача, той факт, що відповідні операції з просування товарів здійснюються торговельною мережею у відношенні товару, право власності на який перейшло до покупця, не спростовує їх економічну цінність саме для позивача, оскільки хоча діяльність з просування товарів у торговельних мережах контрагентів передбачає і їх економічний інтерес у зростанні торгового обороту, однак просування певного, конкретного товару має переважне економічне значення саме для його постачальника.

ТОВ "Вітіс Груп" звернуто увагу суду на те, що позивачем не оскаржується податкове повідомлення-рішення ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м.Києві № в частині зменшення суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 1 620 170, 00 грн. (віднесення до складу витрат вартості отриманих послуг з мерчендайзингу, послуг по просуванню товарів, маркетингових послуг, послуг з організації, стимулюванню збуту тощо), оскільки між сторонами досягнуто податковий компроміс в частині зазначених правовідносин з податку на додану вартість, а тому жодних доказів, що витребовувались судом апеляційної інстанції щодо зазначених правовідносин, та доводів на підтвердження своїх вимог апелянтом не надано.

За таких обставин, слід прийти до висновку щодо правомірності винесеного ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м.Києві податкового повідомлення-рішення № від 13 червня 2014 року в частині зменшення суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 1 620 170,00 грн., яке прийняте відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, натомість, позивачем не доведено наявності підстав для включення відповідних сум до витрат.

Щодо податкового повідомлення-рішення ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м.Києві від 13 червня 2014 року № в частині зменшення суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток в сумі 2 484 916,00 грн. слід також зазначити наступне.

Податковим органом під час проведення перевірки встановлено завищення ТОВ "Вітіс Груп" "інших витрат" на суму від'ємного значення об'єкта оподаткування попереднього звітного (податкового) року на суму 2 484 916, 00 грн., дана сума являє виявлені помилки, здійснені контролюючим органом за результатами попередньої планової перевірки, результати якої оформлено актом №83/22-90/31626345 від 16 січня 2013 року за період з 01 жовтня 2011 року по 30 вересня 2012 року, що, на думку перевіряючих, повинно бути відкориговано позивачем та відображено у деклараціях з податку на прибуток за 2012 та 2013 роки.

Рішення податкового органу, винесені за результатами вказаної перевірки (у тому числі податкове повідомлення-рішення № від 30.01.2013р., яким визначене зазначене донарахування), оскаржені позивачем у судовому порядку (справа № 826/12659/13-а).

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 грудня 2013 року Позивачу було відмовлено у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 01 квітня 2014 року постанова суду першої інстанції була залишена без змін, а апеляційна скарга позивача - без задоволення.

Таким чином, на момент проведення планової виїзної перевірки з 14.04.2014 по 16.05.2014 року з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2012 року по 31.12.2013 рік, ухвала суду апеляційної інстанції набрала законної сили, а отже, зобов'язання, в силу п. 56.18 ст. 56 Податкового кодексу України, вважається узгодженим. Однак судом першої інстанції під час розгляду справи не враховано, яке саме порушення ставиться у вину позивачу.

Зокрема, в акті перевірки вказано, що перевіркою встановлено, що TOB «Вітіс Груп» за результатами попередньої планової перевірки (Акт від 16.01.2013 року № 83/22-90/31626345 за період з 01.10.2011 року по 30.09.2012 року), якою встановлено завищення від'ємного значення податку на прибуток на загальну суму 2 484 916, 00 грн., не відкориговано вищезазначену суму у деклараціях з податку на прибуток за 2012 та 2013 роки.

Вищезазначене податкове повідомлення - рішення № №, яким позивачу зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податку на прибуток у розмірі 2 484 916,00 грн., винесене на підставі акту від 16.01.2013 року № 83/22-90/31626345, оскаржується ТОВ «Вітіс Груп» в судовому порядку. За результатами розгляду позовної заяви до Київського апеляційного адміністративного суду, ухвала винесена на користь ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м. Києві.

Враховуючи зазначене вище, ТОВ «Вітіс Груп» безпідставно завищено «інші витрати» на суму від'ємного значення об'єкта оподаткування попереднього звітного податкового року на суму 2 484 916, 00 грн. Перевіркою встановлено, що в бухгалтерському обліку дане порушення не відображено».

Слід звернути увагу на те, що з точки зору податкового органу, позивач повинен був відкоригувати податкові зобов'язання за 2011 та 2012 роки у складі 2012 та 2013 року. При цьому як відповідач, так і суд першої інстанції не враховують той факт, що такі коригування фізично не можна було зробити ні в 2013, ні, тим більше, у 2012 роках. Як уже зазначалося вище, рішення суду апеляційної інстанції за результатами оскарження набуло законної сили 01.04.2014 р., до цього ж моменту оскаржуване зобов'язання вважалося неузгодженим. Тобто, зобов'язання щодо здійснення коригування настало для позивача лише у квітні 2014 року.

Згідно п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України, «податкові декларації ... подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: 49.18.1. календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця; 49.18.2. календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати -вартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за етапнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя); 49.18.3. календарному року, крім випадків, передбачених підпунктами 49.18.4 та 49.18.5 цього нкту - протягом 60 календарних днів, що настають за останнім календарним днем, звітного податкового) року».

Таким чином, позивач міг відкоригувати зазначені податкові зобов'язання шляхом подачі уточнюючої декларації за ІІ квартал 2014 року, яка подається до 10.07.2014р.

Судом першої інстанції також не враховано той факт, що відповідачем проводилася планова перевірка діяльності позивача за період з 01.10.2012р. по 31.12.2013р. Тобто, відповідач не мав права здійснювати донарахування зобов'язань, які виникли за межами охопленого перевіркою періоду. Таке донарахування могло бути здійснене лише при проведенні перевірки за 2014 рік.

Колегія суддів також звертає увагу на норми п.150.1 ст.150 Податкового кодексу України якщо результатом розрахунку об'єкта оподаткування платника податку з числа резидентів за підсумками податкового року є від'ємне значення, то сума такого від'ємного значення підлягає включенню до витрат першого календарного кварталу наступного податкового року. Розрахунок об'єкта оподаткування за наслідками півріччя, трьох кварталів та року здійснюється з урахуванням зазначеного від'ємного значення попереднього року у складі витрат таких податкових періодів наростаючим підсумком до повного погашення такого від'ємного значення. Від'ємне значення як результат розрахунку об'єкта оподаткування, отриманий від ведення діяльності, яка підлягає патентуванню, не враховується для цілей абзацу першого цього пункту та відшкодовується за рахунок доходів, отриманих у майбутніх податкових періодах від такої діяльності.

Тобто, прийняте ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м.Києві податкове повідомлення-рішення від 13 червня 2014 року № в частині зменшення суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток в сумі 2 484 916,00 грн., оскільки податковим органом вже було винесено податкове-повідомлення рішення № від 30 січня 2013 року на підставі акту перевірки № 83/22-90/31626345 від 16 січня 2013 року, яке на час розляду справи судом апеляційної інстанції не скасовано, не визнано нечинним, не змінено, таким чином винесення повторного податкового повідомлення-рішення на відповідну суму призведе до подвійного оподаткування підприємства, що є порушенням прав та законних інтересів платника податків та не передбачено Податковим кодексом України.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про часткове скасування податкового повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у місті Києва від 13.06.2014 року № в частині зменшення суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податку на прибуток в сумі 2 484 916, 00 грн. Та відмовити в задоволенні позову в частині скасування податного повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у місті Києва від 13.06.2014 року № на суму 1 620 170, грн.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 13 червня 2014 року № слід зазначити наступне.

Згідно акту перевірки, відповідач встановив, що відповідно до наданих до перевірки касових стрічок за період з 01.10.2012 р. по 31.12.2012 встановлено факт реалізації алкогольного напою в роздріб за ціною нижчою від мінімальних цін встановлених державою, a саме: вино «Beaujolais Nouveau Pasquier des Vignes» червоне сухе міцністю 12,0 % об., місткістю 0,75 л., дата розливу 29.10.2011 за ціною 18,75 грн. за пляшку (фіскальний чек від 14.03.2013 № 36459), в той час як мінімально-роздрібна ціна на вина у тарі місткістю менше ніж один літр розраховується як добуток затвердженої мінімальної ціни та місткості тари поділений на 0,7, та за вказаний період становить 19,28 грн.

Алкогольний напій вино «Beaujolais Nouveau Pasquier des Vignes» місткістю 0,75 л. завезений ТОВ "Вітіс Груп" за вантажно-митною декларацією № 125110000/2011/385167 від 27.12.2011 на суму 154 414, 00 грн.

У зв'язку з чим, до ТОВ "Вітіс Груп" застосовано штрафну (фінансову) санкцію (штраф) в розмірі 154 414, 00 грн., відповідно до ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Позивач визнає факт порушення вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 30.10.2008 р. № 957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних ці на окремі види алкогольних напоїв» та ст. 18 Закону № 481 щодо мінімальних відпускних цін на алкогольні напої напої, однак не погоджується з розміром застосованих відповідачем штрафних санкцій.

Та при цьому, позивач звертає увагу на те, що перевіряючими для застосування фінансової санкції було взято для розрахунку загальну вартість партії товару (вантажно-митна декларація від 27.12.2011 №125110000/2011/385167 вартістю 154 414,00 грн.), яка була ввезена на територію України. Вказана партія вина реалізована позивачем у період 2011 - 2012 років, з дотриманням вимог чинного законодавства щодо мінімальних відпускних цін. Пляшка вина, вказана у Акті, відноситься до іншої отриманої партії товару, а саме партії вартістю 350, 54 грн., отриманої Позивачем від ТОВ «Ібіс» згідно ТТН № 1968 від 14.08.2012р. (з актом приймання товару від 14.08.2012). Товар (Beaujolais Nouveau Pasquier des Vignes) з вказаної партії було реалізовано за фіскальним чеком № 36459 від 14.03.2013р. у відповідності з наказом № 1002/13 від 15.08.2012 р. за зниженою ціною у зв'язку із втратою ним товарного вигляду.

Колегія суддів звертає увагу на матеріали справи та надані позивачем докази, а саме як встановлено, що відповідно до товаро - транспортної накладної на переміщення алкогольних напоїв від 14.08.2012 року ТОВ «ВІТІС ГРУП» отримано від ТОВ «Ібіс» 4 пляшки вина на суму 350, 54 грн.

Актом невідповідності щодо прийому повернення від контрагента№ 1968/1 від 14 серпня 2012 року ТОВ «ВІТІС ГРУП» встановлено, що дана продукція згідно накладної на повернення № 1968 від 14 серпня 2012 року прийнята з пошкодженням етикетки виробника.

На підставі вище викладеного виписано накладну на повернення від покупця № 1968 від 14 серпня 2012 року та видано ТОВ «ВІТІС ГРУП» наказ № 1002/13 від 15 серпня 2012 року, що стосується реалізації зазначеної продукції, а саме партію товару Beaujolais Nouveau Pasquier des Vignes, отриману за накладною № 1968 від 14 серпня 2012 р оку від ТОВ «Ібіс» (акт приймання № 1968/1 від 14.08.2012 р.), у зв'язку з втрачанням товарного вигляду (пошкоджено етикетки виробника) та смакових властивостей реалізувати кінцевим споживачам через склад магазин зі знижкою 50 %.

Окрім вище зазначеного, колегія суддів звертає увагу на те, що ТОВ «ВІТІС ГРУП» внесло зміни 14.08.2012 року шляхом коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної від 12.03.2012 року № 640 за договором від 08.10.2009 року № 121-09К.

Надаючи правову оцінку зазначеним вище обставинам справи слід також звернути увагу на наступне.

Визначення терміну «партія товару» надано Державним стандартом України (ДСТУ) 3993- 2000 «Товарознавство. Термін та визначення»: «партія товару - це визначена кількість товаріводного або кількох найменувань, закуплених, відвантажених або отриманих одночасно за одним товаросупровідним документом (товарно - транспортною накладною на відпуск товару тощо.)»

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Пункту 9 частини 2 ст. 17 Закону № 481 встановлено, що «у разі оптової або роздрібної торгівлі коньяком, алкогольними напоями, горілкою, лікеро-горілчаними виробами та вином за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої, до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів в розмірі 100 відсотків вартості отриманої партії товару, розрахованої виходячи з мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін, але не менше 5000 гривень».

Оскільки 100 відсотків вартості отриманої партії товару становить 350,54 грн., застосуванню підлягає мінімальний розмір штрафу, а саме 5 000,00 грн.

Відповідно до матеріалів справи суду першої інстанції було надано належне документальне підтвердження того, що вказана пляшка вина не відноситься до складу партії продукції, ввезеної у 2011 році згідно вантажно-митної декларації № 125110000/2011/385167, однак аргументи Позивача судом не були враховані і навіть жодним чгном не прокоментовані у рішенні.

Колегія суддів звертає увагу на те, що ні відповідач ні суд першої інстанції не мотивував чому саме потрібно взяти до уваги вантажно-митною декларацією № 125110000/2011/385167 від 27.12.2011 на суму 154 414, 00 грн., а не товаро - транспортну накладну № 1968 від 14.08.2012 року.

А також звертає увагу на фіскальний чек від 14.03.2013 № 364, який знаходиться в матеріалах справи (а.с. 72 т. 5), з якого неможливо з'ясувати з якої саме партії продано алкогольний напій за роздрібною ціною нижчою від мінімальних цін встановлених державою, та на який посилається в своєму акті відповідач, тому всі сумніви суд відносить на користь позивача.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов неправильного висновку, щодо нарахування штрафних санкцій відповідно до податкового повідомлення-рішення від 13 червня 2014 року № .

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про часткове скасування податкового повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у місті Києва від 13.06.2014 року № щодо нарахування штрафних санкцій за порушення Постанови Кабінету Міністрів України від 30.10.2008 року № 957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв» та ст.ст. 17, 18 Закону України від 19.12.1995 № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», в частині 153 414, 00 грн. Та відмовити в задоволенні позову в частині скасування податного повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у місті Києва від 13.06.2014 року № на суму 5 000, грн.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, відповідачем, з урахуванням всіх встановлених фактичних обставин по справі та вимог законодавства, не у повній мірі доведено правомірність своїх дій.

Згідно ч.ч.1, 3, 6 ст. 94 КАС України передбачено, що якщо рішення ухвалено на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України. Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволення вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Колегія суддів звертає увагу, що витрати відшкодовуються лише в обсязі, який підтверджено документально, тобто письмовими доказами. Склад та обсяг судових витрат не може доводитися іншими засобами доказування, оскільки вони є недопустимими.

Підпунктом 2 п. 3 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду сплачується 50 вітсотків ставки, що підлягає сплаті при поданні зави, а у разі подання позовної заяви майнового характеру - 50 вітсотків ставки, обчисленої виходячи з оспорюваної суми.

Згідно п. 3 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», в редакції чинній на момент подання адміністративного позову (листопад 2014 року), за подання до адміністративного суду адміестративного позову майнового характері 2 відсотоки розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальних заробітних плат.

Мінімальна заробітна плата на 2014 рік в Україні встановлено Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» в розмірі 1 218, 00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, загальний розмір судових витрат, що підлягає поверненню Товариству з обмеженою відповідальністю "Вітіс груп" з Державного бюджету України, в результаті часткового задоволення позовних вимог, складає 1508, 85 грн.

Так, за подання до суду адміністративного позову майнового характеру, судовий збір складає 4 872, 00 грн. (4 105 086, 00 грн. + 154 414,00 грн. х 2%, але не менше 1,5 розмір мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати) таким чином, судовий збір за подання апеляційної скарги становив 2 436, 00 грн. (4 872, 00 грн. х 50 %).

У зв'язку із частковим задоволенням позовних вимог судові витрати підлягають пропорційному поверненню сум на які частково задовольняються позовні вимоги та сум у задоволенні яких відмовлено, а саме: 2 638 330, 00 грн. (2 484 916, 00 грн. + 153 414, 00 грн.) : 2 436, 00 грн. (судовий збір сплачений ТОВ «Вітіс груп» за подання апеляційної скарги платіжне доручення № 4556 від 13.02.2015 року) х 4 259 500, 00 грн. (4 105 086, 00 грн. + 154 414, 00 грн.) = 1 508, 85 грн.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Таким чином, оскільки суд першої інстанції не повно встановив обставини у справі, його висновки не відповідають обставинам справи, судове рішення ухвалене з порушенням норм матеріального права, тому постанова Окружного адміністративного суду м.Києва від 27 січня 2015 року підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 2, 94, 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вітіс груп" - задоволити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 січня 2015 року - скасувати.

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Вітіс груп" до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у місті Києва про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задоволити частково.

Скасувати податкове повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у місті Києва від 13.06.2014 року № в частині зменшення суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податку на прибуток в сумі 2 484 916, 00 грн. Відмовити в задоволенні позову в частині скасування податного повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у місті Києва від 13.06.2014 року № на суму 1 620 170, грн.

Скасувати податкове повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у місті Києва від 13.06.2014 року № щодо нарахування штрафних санкцій за порушення Постанови Кабінету Міністрів України від 30.10.2008 року № 957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв» та ст.ст. 17, 18 Закону України від 19.12.1995 № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», в частині 153 414, 00 грн. Відмовити в задоволенні позову в частині скасування податного повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у місті Києва від 13.06.2014 року № на суму 5 000, грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вітіс груп" (03055, м. Київ, вул. Шулявська, 10/12 д) понесені судові витрати у розмірі 1508 (дев'ятсот тринадцять) гривень 85 копійок.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

(Повний текст постанови виготовлено - 03 березня 2016 року).

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Костюк Л.О.

Судді: Бужак Н.П.

Твердохліб В.А.