Справа № 826/24239/15
Суддя: Собків Я.М.
Дата ухвалення: 2016-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

22 лютого 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді: Собківа Я.М.,

суддів: Борисюк Л.П., Петрика І.Й.,

за участю секретаря: Присяжної Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Київської міської митниці ДФС на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 грудня 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АД ШИНА" до Київської міської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості від 05.10.15,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач в особі Товариства з обмеженою відповідальністю "АД шина" звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва із адміністративним позовом до Київської міської митниці ДФС, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення митного органу про коригування митної вартості товарів №100270002/2015/700040/2 від 05.10.2015.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 грудня 2015 року позов задоволено повністю.

Відповідач не погоджуючись з прийнятим рішенням суду звернувся з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що оскаржувана постанова суду не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а саме, судом першої інстанції неповно з'ясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, в зв'язку з чим просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні вимог даного позову.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 07.08.2015 між Товариством з обмежено відповідальністю «АД ШИНА» та Компанією «Zhonger Rubber Group Company Limited», Китай укладено зовнішньоекономічний договір № 0708201, відповідно до умов якого суб'єкт зовнішньоекономічної діяльності зобов'язується виробити та поставити позивачу, на засаді його індивідуальних замовлень, товар, а саме: пневматичні гумові шини Westlake/Goodride для легкових автомобілів, автобусів та вантажних автомобілів. Номенклатура, вартість та кількість товару, за домовленістю сторін, визначається в інвойсах до кожної конкретної поставки, які є невід'ємною частиною цього Договору.

Крім того, сторони за вказаним договором домовилися, що поставка товару здійснюється у відповідності до ІНКОТЕРМС-2010, відвантажується окремими партіями та ввозиться на митну територію України на умовах: a) CIF (Одеса (Україна); Іллічівськ (Україна)), b) CFR (Одеса (Україна); Іллічівськ (Україна)), с) FOB (Нінгбо, Китай ІНКОТЕРМС-2010). Загальна вартість Договору складається із суми усіх інвойсів до нього. Ціна товару визначається в доларах США та вказується в інвойсі до кожної поставки. Зазначена в інвойсі ціна не може бути змінена після дати відправки товару. Оплата товару здійснюється на умовах 100% попередньої оплати суми інвойсу Покупцем на користь Продавця.

05.10.2015 Товариством з обмежено відповідальністю «АД ШИНА» до митного оформлення було заявлено отриманий від Компанії «Zhonger Rubber Group Company Limited», Китай, за згаданим вище Договором товар: шини пневматичні гумові нові для вантажних автомобілів CR931WTL EU 385/65R22.5-18PR - 180 шт. торгівельної марки Westlake та через систему електронного декларування подано до Київської міської митниці ДФС - митний пост «Столичний» митну декларацію за формою МД-2 від 05.10.2015 № 100270002/2015/260121.

Митна вартість поставленого товару була задекларована позивачем за основним методом, тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), та визначена у розмірі 689 287,82 гривні.

На виконання приписів частини другої статті 53 Митного кодексу України, з метою підтвердження заявленої позивачем митної вартості, разом з МД від 05.10.2015 № 100270002/2015/260121 митному органу були надані наступні документи: міжнародну товарно-транспортну накладну (CMR) від 02.08.2015 № 203905; коносамент (Bill of Lading) від 31.08.2015 № SHWS; банківський платіжний документ, що стосується товару від 23.09.2015 № (MUR)1882; довідку про транспортні витрати від 30.09.2015 № б/н; прейскурант (прайс-лист) виробника товару від 22.07.2015; рахунок-фактуру (інвойс) від 31.08.2015 № THX1533052AJ; рахунок-проформу від 31.08.2015 № HX1533052AJ; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються від 07.08.2015 № 07082015 сертифікат відповідності від 03.09.2015 № UA1.196.0067919-15; інформацію про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару від 31.08.2015 №2761; декларацію про походження товару від 08.09.2015 № 15С3301М3775/01671; експортну митну декларації країни відправлення від 31.08.2015 № 517891051.

Надання перелічених документів підтверджується відомостями, викладеними у графі 44 МД від 05.10.2015 № 100270002/2015/260121.

За наслідком розгляду вказаних документів, відповідачем з посиланням на те, що надані декларантом документи не містили відомостей щодо чисельних значень складових митної вартості та містили розбіжності даних (в експортній митній декларації зазначено номер коносаменту відмінного від поданого до митного оформлення, а також зазначено номер контракту, який відрізняється від номеру контракту за яким здійснювалася поставка товару, що унеможливлює однозначно ідентифікувати дану поставку з поданими документами) митницею було запропоновано декларанту надати такі додаткові документи, перелік яких встановлений частинами 2, 3 статті 53 МК України, а саме: страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; транспортні (перевізні) документи та документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини; інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Зважаючи, що декларантом до митного оформлення разом з митною декларацією були подані всі необхідні та достатні документи на підтвердження заявленої митної вартості, які не містили ані розбіжності, ані наявні ознаки підробки, вимога митного органа щодо надання додаткових документів була залишена без виконання.

В подальшому, з огляду на те, що декларантом не подано всіх додаткових документів, 05.10.2015 Київською міською митницею ДФС, митний пост «Столичний» прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № 100270002/2015/700040/2 (далі - оскаржуване рішення).

На підставі вказаного рішення відповідачем було відмовлено декларанту у митному оформлені товарів на підставі картки відмови від 05.10.2015 № 100270002/2015/00121 (далі - картка відмови).

Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідача, вважаючи його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем було подано всі передбачені Митним кодексом України документи, що підтверджують правомірність формування позивачем митної вартості за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються.

З таким висновком суду колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Спірні відносини виникли у сфері митної справи і стосуються правомірності рішення відповідача щодо коригування митної вартості товару, який імпортується на митну територію України.

Відповідно до статей 49, 50 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Згідно з частинами першими статей 51, 52 Митного кодексу України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до частин першої-другої статті 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення, зокрема: 1) декларацію митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактуру (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копію імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з частиною першою статті 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до частини другої статі 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу (частина третя статті 54 Митного кодексу України).

Згідно з частиною шостою статті 54 Митного кодексу України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до частини першої статті 55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно зі статтею 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Частинами другою та третьою статті 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Згідно з частинами четвертою-п'ятою статті 58 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Відповідно до частини 2 статті 52 Митного кодексу України, числові значення митної вартості товару декларант зобов'язаний підтвердити достовірними відомостями про визначення митної вартості товару, які повинні базуватись на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України.

Аналогічна правова позиція у вирішенні питання щодо розбіжностей викладена в постановах Верховного Суду України від 31 березня 2015 року (справа № 21-127а15), від 30 червня 2015 року справа № 21-591а15 (814/283/14).

Дослідженням матеріалів справи колегією суддів встановлено, що митна вартість товару, що був представлений до митного оформлення, позивачем була заявлена за основним методом за ціною договору щодо товарів, що імпортуються (вартість операції).

Так, для підтвердження ціни ввезеного товару декларантом до митної декларації МД-2 від 05.10.2015 № 100270002/2015/260121 позивачем було додано рахунок-фактуру (комерційний інвойс) від 31.08.2015 № THX1533052AJ на загальну суму 32 115,60 доларів США, та довідку про транспортні витрати від 30.09.2015 б/н на суму 10 125,00 гривень, про факт надання яких митному органу свідчить інформація про дату і номер цих документів, відображеної у графі 44 цієї митної декларації за кодом 3105 і 3007 відповідно, а також у картці відмови.

Поряд з цим, на підтвердження факту перерахування на рахунок продавця 32 115,60 доларів США відповідно до рахунку-фактури (комерційного інвойсу) від 31.08.2015 № THX1533052AJ, позивачем митному органу було надано електронне платіжне доручення в іноземній валюті від 23.09.2015 за № (MUR)1882 зі змісту якого вбачається, що за ним було перераховано на рахунок продавця 32 115,60 доларів США, тобто здійснена 100% передплата відповідно до умов Договору.

Сума, яка була сплачена продавцю за відвантажений товар у розмірі 32 115,60 доларів США, була відображена у графі 22 митної декларації від 05.10.2015 № 100270002/2015/260121, поданої позивачем до митного органу через електронну систему митного оформлення.

У графі 12 згаданої вище декларації відображено митну вартість товару в розмірі 689 287,82 грн., визначеної декларантом за основним методом за ціною договору щодо товарів, що імпортуються (вартість операції), яка була обчислена як сума всіх платежів, які були здійснені та/або повинні бути здійснені декларантом за поставлений товар, а саме: 32 115,60 доларів США х 21,147443 + 10 125,00 грн. = 689 287,82 грн., де: 32115,60 доларів США - сума, що була фактично сплачена покупцем продавцю за відвантажений товар, яка відповідає значенню, наведеному в комерційному інвойсі від 31.08.2015 № THX1533052AJ, а також значенню перерахованих за електронним платіжним дорученням від 23.09.2015 № (MUR)1882 коштів, та дорівнює сумі, вказаної у графі 22 МД від 05.10.2015 № 100270002/2015/260121, що подавалася декларантом до митного оформлення; 21,147443 - відображений у графі 23 МД від 05.10.2015 № 100270002/2015/260121 офіційний курс валюти, встановлений НБУ на день подання товару до митного оформлення товару; 10 125,00 грн. - сума, яка повинна бути сплачена декларантом за транспортно-експедиційне обслуговування, яка достовірно відповідає значенню наведеному у довідці про транспортні витрати від 30.09.2015 № б/н.

Аналіз вищевикладеного свідчить, що до митного оформлення товарів в режимі імпорту позивачем митному органу на підтвердження митної вартості товарів, визначеної ним за основним методом (вартість операції), були надані усі передбачені частиною другою статті 53 МК України документи, які у свою чергу містили достовірні відомості, що підтверджували числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, та базувалися на об'єктивних та документально підтверджених даних, і ці документи не містили розбіжностей та наявних ознак підробки.

Поряд з цим, зі змісту графи 33 оскаржуваного рішення слідує, що передумовою для прийняття останнього є певні розбіжності, а саме: «в експортній митній декларації зазначено номер коносаменту відмінного від поданого до митного оформлення, а також зазначено номер контракту, який відрізняється від номеру контракту за яким здійснювалася поставка товару, що унеможливлює однозначно ідентифікувати дану поставку з поданими документами».

Вказані твердження відповідача колегія суддів оцінює критично, оскільки у поданій декларантом до митного оформлення експортній митній декларації країни відправлення від 31.08.2015 № 517891051 відсутні зазначені номери коносаменту та контракту.

Натомість, у вказаній вище експортній митній декларації міститься посилання на комерційний інвойс № THX1533052AJ, який подавався до митного оформлення разом з МД від 05.10.2015 № 100270002/2015/260121, що надає можливість повністю ідентифікувати зазначену поставку товару з поданими документами.

Слід також зауважити, що експортна митна декларація відправника не є джерелом інформації для визначення митної вартості, оскільки не містить інформацію про вартість товару. Більше того, факт відсутності в експортній декларації відправника номера контракту абсолютно не впливає на порядок визначення митної вартості відповідно до МК України та не може бути підставою для її коригування.

Таким чином, позивач надав відповідачу для митного оформлення імпортованого товару документи, що передбачені частиною 2 статті 53 Митного кодексу України. Подані документи чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об'єктивні і достовірні дані, що піддавалися обчисленню, які підтверджували ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, тобто підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами частин 4, 5 статті 58 Митного кодексу України.

Крім цього, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до частини п'ятої статті 55 Митного кодексу України, декларант може провести консультації з митним органом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органі.

Водночас, ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Подані декларантом документи, копії яких наявні у справі, чітко ідентифікують оцінюваний товар, містять дані, що піддаються обчисленню, і підтверджують ціну товару, яка підлягала сплаті позивачем на користь продавця.

Отже, як було вірно зазначено судом першої інстанції, подані позивачем документи в повній мірі підтверджують митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами частин четвертої-п'ятої статті 58 Митного кодексу України.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що за умови не наведення митним органом доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування цим органом переліку документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчить про протиправність рішення цього органу щодо застосування іншого, ніж основний метод визначення митної вартості. А ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом коригування митної вартості.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 29.05.2012 р. у справі № 21-91а12 та від 11.09.2012 р. у справі № 21-262а12.

Згідно частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 цього Кодексу передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, зважаючи на взаємний та достатній зв'язок доказів у їх сукупності, та враховуючи, що відповідачем не було надано доказів, що спростовують доводи позивача, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність задоволення позову, визнання протиправним та скасування рішення Київської міської митниці ДФС (М/п «Столичний») «Про коригування митної вартості» від 05.10.2015 №100270002/2015/700040/2.

Згідно зі ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст.ст. 41, 94, 98, 160, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Київської міської митниці ДФС - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 грудня 2015 року - залишити без змін.

Стягнути з Київської міської митниці ДФС на користь Державного бюджету України судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1339 (одна тисяча триста тридцять дев'ять) гривень 80 копійок.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя суддя суддя Я.М. Собків Л.П. Борисюк І.Й. Петрик

.

Головуючий суддя Собків Я.М.

Судді: Борисюк Л.П.

Петрик І.Й.