Справа № 2-а-1/2010
Суддя: Орел А. С.
Дата ухвалення: 2010-01-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Славутицький міський суд Київської області
ПОСТАНОВА

іменем України

Справа № 2-а-1/2010

4 січня 2010 року Славутицький міський суд Київської області у складі судді Орла А.С., при секретарі Мазепі Т.В.,

з участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у судовому засіданні в м. Славутичі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до інспектора дорожньо-патрульної служби Березанського взводу ДПС при управлінні державної автомобільної інспекції ГУМВС України у Київській області ОСОБА_2 про визнання неправомірною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення і закриття провадження у справі, -

УСТАНОВИВ:

У жовтні 2009 року до суду з адміністративним позовом звернувся ОСОБА_1 І А. з вимогами, які у процесі судового розгляду доповнив і просив визнати дії інспектора ДАІ ОСОБА_2 незаконними та скасувати постанову від 7 жовтня 2009 року у справі про адміністративне правопорушення і закрити провадження у справі за відсутністю складу правопорушення. Вимоги обгрунтовував тим, що знак початку населеного пункту встановлено з порушенням ДСТУ 4100-2002 п. 10.2.2. поряд з великим рекламним щитом, який відволікає увагу і перешкоджає сприйняттю водієм дорожнього знаку і крім того його неможливо помітити, якщо рухатись у лівій смузі за умови, що попереду справа рухається інший автомобіль, оскільки дублювання знаку з лівої сторони дороги відсутнє. Границі абсолютної похибки приладу «Візір» є в межах + - 2 км/год і оскільки прилад вимірювання швидкості автомобіля (спідометр) теж має похибку, то сума похибок буде складати таке значення швидкості, яка не порушує вимоги п. 12.4 ПДР. Технічні характеристики приладу «Візір» сприяють вірогідності помилкового визначення швидкості. Дорожній знак 5.46. «Кінець населеного пункту» встановлений всупереч вимогам п. 5.46 ПДР, Відсутнє юридичне тлумачення терміну «Автоматична фіксація порушення ПДР». Порушено п. 12.3.3. Інструкцію з діяльності підрозділів ДПС ДАІ МВС, затверджену наказом № 1111 від 13.11.2006 р. та п. 1.2. розпорядження № 466 від 21.05.2009 р. «Про організацію роботи підрозділів ДАІ по профілактиці правопорушень з використанням відеозапису», у зв'зку з чим фіксація незаконна і не може використовуватись як доказ.

У судовому засіданні позивач просив задовольнити позов, посилаючись на зазначені обставини.

Відповідач письмових заперечень проти позову не подав, у судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, у зв'язку з чим за правилами ст. 128 КАС України справа розглянута на підставі наявних у ній доказів.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши наявні у справі письмові докази, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

З наданих позивачем копій протоколу про адміністративне правопорушення та постанови у справі про адміністративне правопорушення вбачається, шо 7 жовтня 2009 року об 11 год. 35 хв. на 49 км автодороги Київ-Харків інспектор ДПС Березанського взводу ДПС при УДАІ ГУ МВС України у Київській області ОСОБА_2, - відповідач у справі, склав протокол серії АІ № 033856 про те, що ОСОБА_1, - позивач у справі, 7.10.2009 р. об 11 год. 31 хв. на 49 км автодороги Київ-Харків Бориспільського району Київської області, керуючи автомобілем НОМЕР_1 у населеному пункті Іванків перевищив швидкість на 23 км/год, рухався зі швидкістю 83 км/год, яка вимірювалась приладом «Візір» 0812516, чим порушив вимога п. 12.4. ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Розглянувши зазначений протокол на місці вчинення правопорушення інспектор ДПС виніс постанову від 7 жовтня 2009 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП і наклав стягнення у виді штрафу у розмірі 255 гривень.

Відповідно до п. 12.4. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, який регулює швидкість руху, в населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60км/год.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на 20 км/год тягнуть за собою накладення штрафу від п'ятнадцяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як видно зі змісту протоколу позивач керував легковим автомобілем і рухався із швидкістю 83 км/годв населеному пункті, перевищивши встановлену швидкість руху на 23 км/год, яка зафіксована за допомогою спеціального технічного засобу «Візір»,;призначеного для фіксування швидкості руху.

Зазначений протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, складений посадовою особою в межах повноважень, передбачених ст. 255 цього Кодексу.

Постанова відповідає ст. 283 цього Кодексу, винесена посадовою особою відповідно до повноважень, передбачених ст. 222 цього Кодексу, стягнення накладено у межах санкції частини першої статті 122 цього Кодексу за відсутності обставин, які відповідно до ст. 247 та ст. 17 цього Кодексу виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення та адміністративну відповідальність, з дотриманням положень ст. 33 цього Кодексу щодо врахування характеру правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, майнового стану, обставин, що пом'якшують і обтяжують відповідальність. З пояснень позивача у судовому засіданні вбачається, що перед зупинкою його працівником ДАІ він рухався без врахування вимог п. 12.4. ПДР, не помітивши дорожніх знаків, які позначають як початок так і кінець населеного пункту «Іванків», оскільки вони встановлені з відхиленням від ДСТУ та ПДР.

Посилання позивача на недоліки та порушення при розміщенні дорожніх знаків, які унеможливлювали дотримання п. 12.4 ПДР, доказами не підтверджені.

Так, з наданих позивачем фотографій спірної ділянки дороги видно, що дорожній знак 5.45. «Початок населеного пункту «Іванків» встановлено так, що при виконанні водієм вимог п.п. б) п. 2.3. ПДР, який зобов'язує водія бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою та відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі він мав реальну можливість помітити цей дорожній знак, який запроваджує режим швидкості руху, встановлений п. 12.4. ПДР, за порушення якого він притягнутий до адміністративної відповідальності. Дублювання дорожніх знаків 5.45. і 5.46. ПДР на протилежних сторонах дороги ПДР не передбачено. Доказів невідповідності встановлених знаків проекту організації дорожнього руху на спірній ділянці дороги позивач суду не надав, клопотання про їх витребування судом не заявляв.

Посилання позивача на можливі похибки при вимірюванні швидкості, технічні недоліки приладу «Візір», вірогідність помилки при вимірюванні швидкості приладом мають характер припущень, які доказами не підтверджені.

Посилання позивача на невідповідність дій працівників ДАІ вимогам п. 12.3.3. Інструкції з діяльності підрозділів ДПС ДАІ МВС України, затвердженої наказом № 1111від 13.11.2066 р. та п 1.2. розпорядження №466 від 21.05.2009 р. « Про організацію роботи підрозділів ДАІ по профілактиці правопорушень із застосуванням засобів фото-і кінозйомки, відеозапису» є надуманими і не грунтуються на матеріалах справи.

Заперечуючи проти наявності в його діях складу правопорушення, що виключає провадження у справі та адміністративну відповідальність, позивач не довів обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог і не спростував протокол про адміністративне правопорушення.

Оскільки спірна постанова відповідає вимогам закону і прийнята в межах повноважень та у спосіб, передбачений законом, то підстав для визнання її незаконною та скасування немає.

Керуючись ст. 160-163 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Славутицький міський суд. Заява про апеляційне оскарження може бути подана протягом десяти днів з дня складення постанови у повному обсязі. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів після подання заяви.

Постанова у повному обсязі складена 11 січня 2010 року.

Суддя