Справа № 815/527/16
Суддя: Іванов Е. А.
Дата ухвалення: 2016-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2016 року м. Одеса Справа № 815/527/16 Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Іванова Е.А.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні суду в м. Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправної бездіяльності та стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

З позовом до суду звернувся ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльність військової частини НОМЕР_1 протиправною щодо невиплати позивачу підйомної допомоги у сумі місячного грошового забезпечення, а саме 4321 грн. та стягнення з військової частини НОМЕР_1 суми підйомної допомоги в розмірі місячного грошового забезпечення, а саме - 4321 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 01.12.2015 року капітаном ОСОБА_1 офіцером мобілізованим за призовом, військовослужбовцем Військової частини НОМЕР_1 , який прибув за наказом Командуючого ОК «Південь» №12 від 29.05.2015 року з військової частини НОМЕР_2 було подано рапорт командиру В/ч НОМЕР_1 про виплату йому підйомної допомоги на підставі п. 2 ст. 9 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2012-ХІІ, п. 3.1 Наказу МО України №370 від 22.10.2001 року «Про затвердження Інструкції про порядок виплати військовослужбовцям Збройних сил України підйомної допомоги». Цей рапорт було зареєстровано 09.12.2015 року вх№513 та направлено до фінансово-економічної служби для виконання. Жодних дій щодо нарахувань та виплати йому підйомної допомоги до цього моменту не вчинено, а тому позивач звернувся з зазначеним позовом до суду.

Позивач в судове засідання не з`явився, проте подав через канцелярію суду клопотання в якому просив справу слухати без його участі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про день. час та місце проведення судового засідання, заперечень на позов не надав, проте надіслав клопотання в якому просив справу слухати без його участі.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Судом встановлено, що позивач проходить службу у складі Збройних Сил України, що згідно положень п.15 ч.1 ст.3 КАС України відноситься до поняття публічної служби, спори щодо проходження якої, у тому числі й спори щодо прийняття, звільнення з неї, отримання відповідних компенсацій, пов`язаних з її проходженням згідно п.2 ч.2 ст.17 КАС України віднесені до компетенції адміністративних судів та повинні розглядатись за правилами адміністративного судочинства.

Указом Президента України «Про часткову мобілізацію» (затверджений Законом України від 15 січня 2015 року N 113-VIII) оголошено проведення протягом 2015 року часткову мобілізацію (далі - мобілізація) у три черги протягом 210 діб із дня набрання чинності цим Указом.

На підставі вказаного Указу позивача, який мешкав у Вінницькій області було призвано до лав Збройних сил України на військову службу як офіцера запасу, та направлено на навчання до академії сухопутних військ у м. Львові, та після закінчення навчання він був за приписом направлений до проходження служби до військової частини НОМЕР_2 розташованої в м. Кіровограді.

Наказом Командувача військ оперативного командування ІНФОРМАЦІЯ_1 від 29.05.2015 року №12 (по особовому складу) призначено старшого лейтенанта ОСОБА_1 начальника зв`язку начальника польового вузла 4 окремого танкового батальйону 57 окремої мотопіхотної бригади, начальником польового вузла зв`язку 91 командно-розвідувального центру (а.с. 17).

На виконання вказаного наказу командир військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) наказом №29 від 30.06.2015 року (а.с.6), зарахував позивача до списків військової частини НОМЕР_1 , на всі види забезпечення, та зазначено як такого, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання обовязків за посадою з 27.06.2015 року.

Вказаним наказом позивачу встановлено оклад за посадою у розмірі 1030,00 грн., щомісячну премію за особистий внесок у загальний результат роботи в розмірі 90% місячного грошового забезпечення, надбавку за виконання особливо важливих завдань у розмірі 50% посадового окладу з урахуванням окладу за військове звання та надбавки за вислугу років, щомісячну грошову винагороду у розмірі 60% від основних та додаткових видів грошового забезпечення.

Позивачем 01.12.2015 року було подано командиру В/ч НОМЕР_1 рапорт про виплату йому підйомної допомоги (а.с.5) та усі необхідні документи, а саме витяги з наказів про призначення та про вступ до виконання обовязків за посадою, проте розрахунок з ним не був проведений.

Відповідно до приписів ст. 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 року №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення (ч. 2 ст. 9 Закону).

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України (ч.4,5 ст. 9 Закону).

Відповідно до ч.3 ст.9-1 цього Закону при переїзді військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, а також тих, хто перебуває на кадровій військовій службі, на нове місце військової служби в інший населений пункт, у зв`язку з призначенням на військову посаду, їм виплачується підйомна допомога в розмірі місячного грошового забезпечення на військовослужбовця і 50 відсотків місячного грошового забезпечення на кожного члена сім`ї військовослужбовця, який переїжджає з ним на нове місце військової служби.

Постановою Кабінету Міністрів України «Питання грошового забезпечення військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період» від 09.04.2014 року №111 встановлено, що з 18 березня 2014 р. військовослужбовцям, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, грошове забезпечення виплачується в порядку та розмірах, установлених для осіб офіцерського складу, осіб рядового сержантського та старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом.

Порядок виплати військовослужбовцям Збройних сил України підйомної допомоги затверджений Наказом Міністра оборони України № 370 від 22.10.2001 року «Про затвердження Інструкції про порядок виплати військовослужбовцям Збройних сил України підйомної допомоги», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 08.11.2001 року за №940/6131, згідно п. 1 якого особам офіцерського складу, прапорщикам (мічманам) та військовослужбовцям рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, що переїхали до нового місця служби з одного населеного пункту в інший у зв`язку з призначенням на посади або зміною постійної дислокації військової частини (підрозділу) до місця постійної дислокації військової частини або підрозділу зі зміною місця проживання, виплачується підйомна допомога в розмірі місячного грошового забезпечення.

Пунктом 2 Інструкції про порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги, затвердженої наказом Міністра оборони України № 370 від 22.10.2001 року, передбачено, що розмір підйомної допомоги визначається з окладу за основною посадою, на яку призначений військовослужбовець або яку він займав до дня прибуття військової частини (підрозділу) до нового пункту постійної дислокації, окладу за військове звання та додаткових видів грошового забезпечення на день виникнення права на отримання підйомної допомоги.

Суд, з огляду на вищенаведені правові акти, з урахуванням ч.2 ст.9 Закону зазначає, що підйомна допомога відноситься до одноразового додаткового виду грошового забезпечення, гарантованого позивачу державою згідно з ч.1 ст.9 Закону.

Таким чином, відповідно до зазначених норм чинного законодавства України позивач, у зв`язку з призначенням на посаду та переїздом до нового місця військової служби, яке знаходиться в іншому населеному пункті має право на одержання підйомної допомоги.

Правильність розрахування суми заявленої у позові підйомної допомоги підтверджується довідкою про доходи військовослужбовця за грудень 2015 року від 08.02.2016 року №118 (а.с.7).

Отже, суд погоджується з тим, що позивач має право на підйомну допомогу у вищезазначеному розмірі.

Щодо визнання протиправною бездіяльності по невиплаті позивачу підйомної допомоги, то суду зазначає наступне.

Відповідно до підпунктів 110-111 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №551-ХІV (надалі Дисциплінарний статут) усі військовослужбовці мають право надсилати письмові звернення або особисто звертатися до посадових осіб, органів військового управління, органів управління Служби правопорядку, органів досудового розслідування та інших державних органів у разі: незаконних рішень, дій (бездіяльності) щодо них командирів чи інших військовослужбовців, порушення їх прав, законних інтересів та свобод; незаконного покладення на них обов`язків або незаконного притягнення до відповідальності. З інших питань службової діяльності скарга подається безпосередньому командирові тієї особи, чиї дії оскаржуються, а якщо ті, хто подають скаргу, не знають, з чиєї вини порушені їх права, скарга подається у порядку підпорядкованості.

Як вже було встановлено судом 01.12.2015 року позивачем було подано командиру В/ч НОМЕР_1 рапорт про виплату йому підйомної допомоги (а.с.5) та усі необхідні документи, а саме витяги з наказів про призначення та про вступ до виконання обовязків за посадою, проте розрахунок з ним не був проведений та доказів прийняття рішення про виплату йому підйомної допомоги чи відмови у такій виплаті суду надано не було.

Статтею 119 Дисциплінарного статуту встановлено, що усі пропозиції, заяви чи скарги розглядаються і вирішуються у строк не більше одного місяця з часу їх отримання, а ті, що не потребують додаткового вивчення й перевірки, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів з часу їх надходження. Якщо у місячний строк вирішити порушені у зверненні питання неможливо, командир встановлює новий строк, про що сповіщається військовослужбовець, який подав звернення. При цьому загальний строк розгляду пропозиції, заяви чи скарги не може перевищувати сорока п`яти днів.

Суд зазначає, що рапорт є формою звернення (заяви) притаманною зокрема у військовій сфері. У випадку порушення форми звернення відповідач мав прийняти будь-яке рішення виходячи із його суті, а не форми.

Представником відповідач не було надано до суду доказів прийняття рішення за результатом розгляду його рапорту, зокрема задоволення чи відмови у задоволенні рапорту щодо виплати підйомної допомоги.

Крім того суд зазначає, що існування визначених п. 18 Інструкції про порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги обставин, за наявності яких підйомна допомога не виплачується, відповідачем не доведена.

Отже, допущена ВЧ НОМЕР_1 бездіяльність, яка полягала у невиплаті позивачу підйомної допомоги, підлягає визнанню протиправною, а позовні вимоги в цій частині задоволенню.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України, передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Згідно положень ч. 1, ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст. 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати позивачу підйомної допомоги у сумі 4321 грн. та зобов`язання військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити підйомну допомогу у сумі 4321 грн. є правомірними та підлягають задоволенню на підставі положень ч.1,2 ст.162 КАС України.

Керуючись ст.ст.94,158-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправної бездіяльності та стягнення коштів задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 підйомної допомоги у сумі місячного грошового забезпечення у сумі 4321 грн..

Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 суму підйомної допомоги в розмірі місячного грошового забезпечення у розмірі 4321 грн..

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254КАС України.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів після отримання копії постанови. Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Е.А.Іванов