Справа № 817/3369/15
Суддя: Жуковська Л.А.
Дата ухвалення: 2016-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/3369/15

01 березня 2016 року 16год. 44хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Жуковської Л.А. за участю секретаря судового засідання Вавелюк А.І та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача:представник Сагат Б.Р.,

відповідача: представник Юхименко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Автострада Україна"

доДержавної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Автострада Україна" звернулося до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Рівному ГУ ДФС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 20.11.2015 року про збільшення грошового зобов'язання за платежем: Податок на прибуток підприємств в сумі 200 025 грн., в т.ч. 160 020 грн. основного зобов'язання та 40 005 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що під час проведення документальної перевірки посадовими особами ДПІ не було доведено факту завищення від'ємного значення курсових різниць на суму 889 000 грн. Так, зокрема, всупереч нормам Податкового кодексу України та Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства працівниками ДПІ у м. Рівному при складені акту не було здійснено посилання на докази, що підтверджують наявність факту порушення.

Вказує, що факт правомірності визначення та віднесення до складу витрат звичайної діяльності підтверджується належним чином оформленими і наданими для перевірки документами: кредитним договором, оборотно-сальдовими відомостями по відповідних рахунках, платіжними документами та банківськими виписками. Зазначає, що курсові різниці розраховувалися за курсом НБУ на початок дня дати отримання кредиту та курсом НБУ, що діяв на кінець дня дати звітного балансу.

Покликаючись на норми Податкового кодексу України стверджує, що сума від'ємного значення курсової різниці по кредитному договору за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року склала 1 867 981 грн.

Отже, ТОВ "Автострада Україна" правомірно віднесено від'ємне значення в сумі 2 353 749 грн.

В судовому засіданні представник позивача підтримав повністю заявлені позовні вимоги та просив суд задовольнити позов повністю.

Державна податкова інспекція у м. Рівному адміністративний позов не визнала з підстав викладених в письмових запереченнях. В обґрунтування поданих заперечень вказує, що на підставі досліджених під час проведення документальної перевірки первинних документів та оборотно-сальдових відомостей по рахунках 201, 26, 28, 631, 90 було встановлено порушення позивачем п.п. 138.10.4 п. 138.10 ст. 138 та п.п. 153.1.2, п.п. 153.1.3 п. 153.1 ст. 153 Податкового кодексу України в результаті чого товариством було завищено валові витрати на суму 889 000 грн. Суть порушення полягало в тому, що під час бухгалтерського та податкового обліку курсових різниць було невірно визначено курс валют. Так, зокрема, позивач визначав курсові різниці по курсу валют на кожну дату балансу. При цьому податковий орган стверджує, що балансову вартість валюти слід було визначати на кожну дату здійснення операції. При цьому, відповідач стверджує, що курсові різниці нараховувалися не лише по кредитному договорі, а й по зовнішньо-економічних договорах (експорт) .

В судовому засіданні представник відповідача заперечив повністю адміністративний позов та просив суд відмовити в його задоволенні.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 19.10.2015 року по 30.10.2015 року було проведено планову документальну виїзну перевірку ТОВ "Автострада Україна" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року.

За результатами проведеної перевірки складено акт № 339/17-16-22-02/38212420 від 06.11.2015 року зі змісту якого вбачається, що в порушення п.п. «а» п.п. 138.10.4 п. 138.10 ст. 138, п. 153.1.2, п. 153.1.3 п. 1531 ст. 153 Податкового кодексу України. Суть порушення полягала в тому, що ТОВ "Автострада Україна" було невірно визначено від'ємне значення по курсових різницях, що призвело до завищення витрат на суму 889 000 грн.

На підставі акту перевірки № 339/17-16-22-02/38212420 від 06.11.2015 року ДПІ у м. Рівному ГУ ДФС у Рівненській області було прийнято податкове повідомлення-рішення № від 20.11.2015 року згідно якого позивачу визначено податок на прибуток підприємств в сумі 200 025 грн., в т.ч. 160 020 грн. основного зобов'язання та 40 005 грн. застосованих штрафних санкцій.

Надаючи правову оцінку спору, що виник між сторонами суд виходить з наступного.

Згідно п.п. 153.1.2 п. 153.1 ст. 153 Податкового кодексу України в редакції від 24.12.2014 року - витрати, здійснені (нараховані) платником податку в іноземній валюті у зв'язку з придбанням у звітному податковому періоді товарів, робіт, послуг, у встановленому порядку включаються до витрат такого звітного податкового періоду шляхом перерахування в національну валюту тієї частини їх вартості, що не була раніше оплачена, за офіційним курсом національної валюти до іноземної валюти, що діяв на дату здійснення операції з такого придбання, а в частині раніше проведеної оплати - за таким курсом, що діяв на дату здійснення оплати.

П.п. 153.1.3 п. 153.1 ст. 153 Податкового кодексу України передбачено, що визначення курсових різниць від перерахунку операцій, виражених в іноземній валюті, заборгованості та іноземної валюти здійснюється відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку.

При цьому прибуток (позитивне значення курсових різниць) ураховується у складі доходів платника податку, а збиток (від'ємне значення курсових різниць) ураховується у складі витрат платника податку.

Згідно п. 4 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 21 "Вплив змін валютних курсів" затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 10 серпня 2000 року № 193 Зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 17 серпня 2000 р. за N 515/4736 - під курсовою різницею розуміють різницю між оцінками однакової кількості одиниць іноземної валюти при різних валютних курсах.

Згідно п. 5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 21 "Вплив змін валютних курсів" затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 10 серпня 2000 року № 193 Зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 17 серпня 2000 р. за N 515/4736 - операції в іноземній валюті під час первісного визнання відображаються у валюті звітності шляхом перерахунку суми в іноземній валюті із застосуванням валютного курсу на початок дня, дати здійснення операції (дати визнання активів, зобов'язань, власного капіталу, доходів і витрат). Підприємство може операції з безготівкових розрахунків в іноземній валюті відображати у валюті звітності у сумі, визначеній у документах банку, з урахуванням особливостей застосування банком валютного курсу на дату здійснення операції, у разі якщо це не суперечить вимогам податкового і митного законодавства в частині застосування валютного курсу.

Таким чином, суд погоджується з твердженнями податкового органу, що позивачем було обрано невірний спосіб обліку курсових різниць. Як наслідок, згідно даних отриманих ревізорами під час проведення документальної перевірки ТОВ "Автострада Україна" було завищено витрати в рядку 06.4 за 2014 рік на суму 889 000 грн.

Застосування ТОВ "Автострада Україна" іншого способу розрахунку курсових різниць призвело до штучного завищення товариством витрат.

При цьому суд критично відноситься до доводів позивача, так як останні зводяться до цитування норм Податкового кодексу України та не спростовують доводи податкового органу.

Додатково слід зазначити, що порушення порядку обліку курсових різниць та визначення витрат мало місце по операціях з отриманим банківським кредитом та операціям, пов'язаних із зовнішньоекономічною діяльністю. Разом з тим, позивач не наводить будь-яких спростувань щодо бухгалтерського обліку зовнішньоекономічних операцій.

Щодо наданих позивачем оборотно-сальдових відомостей по рахунках, як підтвердження правомірності обліку курсових різниць, суд зазначає, що останні лише підтверджують факт ведення внутрішнього бухгалтерського обліку та не спростовують твердження податкового органу та дані виявлені під час проведення документальної перевірки.

Відповідно до ч.1 ст.11 КАС України - розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.1 та 2 ст.71 КАС України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.69 КАС України - доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно зі ст.86 КАС України - суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням наведеного та встановлених обставин справи, суд приходить до висновку, що позивачем було порушено вимоги п.п. «а» п.п. 138.10.4 п. 138.10 ст. 138, п. 153.1.2, п. 153.1.3 п. 1531 ст. 153 Податкового кодексу України та як наслідок завищено витрати на суму 889 000 грн., а тому позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними і до задоволення не підлягають.

Судові витрати по справі згідно ч.1 ст.94 КАС України на користь позивача не стягуються.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Автострада Україна" відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Жуковська Л.А.