Справа № 826/22811/15
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2016-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2016 року м. Київ справа № 826/22811/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Погрібніченка І.М. розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом Дочірнього підприємства Чеської фірми «Копос Колін» а.т. фірма «Копос Електро УА»

до Київської міської митниці ДФС

про визнання протиправними дій, скасування рішень про коригування митної вартості товарів, стягнення надмірно сплачених митних платежів, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Дочірнє підприємства Чеської фірми «Копос Колін» а.т. фірма «Копос Електро УА» (далі - ДП «Копос Колін» а.т. фірма «Копос Електро УА», позивач) з адміністративним позовом до Київської міської митниці ДФС (далі - відповідач) про:

- визнання протиправними дій відповідача щодо відмови в митному оформленні товарів за митними деклараціями № 100270001/2015/216100 та № 100270001/2015/218336;

- визнання протиправними дій відповідача щодо прийняття рішень про коригування митної вартості товарів № 100270001/2015/000029/1 від 02 червня 2015 року, № 100270001/2015/000034/2 від 09 липня 2015 року;

- скасування рішень про коригування митної вартості товарів № 100270001/2015/000029/1 від 02 червня 2015 року, № 100270001/2015/000034/2 від 09 липня 2015 року;

- зобов'язання відповідача вчинити дії на повернення позивачу надмірно зарахованих до бюджету грошових коштів у загальному розмірі 129 996, 68 грн., в тому числі ввізного мита у розмірі 20 311, 98 грн., імпортного збору у розмірі 20 311, 98 грн., та ПДВ у розмірі 89 372, 72 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ДП «Копос Колін» а.т. фірма «Копос Електро УА» для митного оформлення імпортованого товару надано відповідачу основні документи, які підтверджують митну вартість товару за ціною контракту, а відтак Київською міською митницею ДФС неправомірно прийнято оскаржувані рішення, у зв'язку з чим вони підлягають скасуванню.

Оскільки відповідачем було безпідставно відмовлено позивачу у декларуванні митної вартості товару за ціною контракту та прийнято оскаржувані рішення, надмірно сплачені ДП «Копос Колін» а.т. фірма «Копос ЕлектроУА» митні платежі підлягають поверненню.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги повністю підтримав та просив їх задовольнити.

Київська міська митниця ДФС, в своїх запереченнях просила суд в задоволенні адміністративного позову ДП «Копос Колін» а.т. фірма «Копос Електро УА» повністю відмовити, оскільки при прийнятті рішень про коригування митної вартості товарів діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений положеннями законодавства України.

Також, відповідач зазначає про те, що повернення надмірно сплачених платежів можливе при наявності встановленого факту надмірної сплати коштів.

В судовому засіданні представник відповідач заперечував проти позовних вимог, на просив суд відмовити в задоволенні позову.

Враховуючи думку представників сторін, висловленої під час розгляду справи, суд дійшов висновку про доцільність її розгляду у письмовому провадженні.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

03 грудня 2012 року між компанією «KOPOS KOLIN» (Чеська Республіка) (за контрактом - продавець) та ДП «Копос Колін» а.т. фірма «Копос Електро УА» (Україна) (за контрактом - покупець) було укладено зовнішньоекономічний договір (контракт) № 03/12/12, згідно умов якого, продавець продає, а покупець приймає зобов'язання, продовж його дії, купувати товар (сировини, послуги) у відповідності до специфікацій та рахунків-фактур (інвойсів), які відповідно до положень п. 1.2 контракту оформляються на кожну поставку товару і в подальшому є невід'ємними його частинами.

Згідно додаткової угоди № 2 від 08 грудня 2014 року, дію контракту № 03/12/12 продовжено до 31 грудня 2016 року.

На виконання умов вище вказаного контракту на підставі інвойсів № 151300082 від 28 травня 2015 року та № 151300102 від 02 липня 2015 року була здійснена поставка товару.

02 червня 2015 року позивачем через свого митного брокера в порядку електронного декларування було подано до Київської міської митниці ДФС, митний пост «Столичний» митну декларацію № 100270001/2015/216100 з метою здійснення митного оформлення ввезеного на територію України товару, за контрактом № 03/12/12 від 03 грудня 2012 року, а саме:

1. Вироби будівельні з пластмаси: Коробка пристрійна ПВХ арт. КР 64/4 - 380 шт. Стрічка стяжна ПА арт. SP 140х3,5 - 7 400 шт. Корпус коробки ПП арт. КВТ-2 - 800 м. Коробка ІР 54 ПВХ арт. 8110 - 280 м. Коробка розводна ПВХ арт. КО 110/L - 280 м. Коробка для коробу ПВХ арт. КТ 250/L - 36 м. Панель для бетонобудування ПП арт. MDZ - 30 шт. Кінцевик до коробу ПВХ арт. 8991 - 50 шт. Торговельна марка: KOPOS. Країна виробництва: CZ. Виробник: KOPOS KOLIN a.s. (далі - Товар 1).

2. Фурнітура та аналогічні вироби з недорогоцінних металів, що використовуються для кріпленя: Фіксатор кришки металевий арт. VU - 400 шт. Штанга різьбова металева арт. ZT 8 - 400 м. Кріпильний зажим металевий арт. US 1 - 312 шт. Стельове кріплення металеве арт. DSZT - 51 м. Тримач настінний металевий арт. DS 600 - 28 шт. Фіксатор кришки металевий арт. VU - 50 шт. Торговельна марка: KOPOS. Країна виробництва: CZ. Виробник: KOPOS KOLIN a.s. (далі - Товар 2).

3. Фітинги та кріплення з пластмаси: Муфта до труби ПВХ арт. 225 - 480 шт. Адаптолок прямий ПА арт. АМ 21/20 - 67 шт. Муфта для труби ППО арт. 0220 HF - 100 шт. Коліно до труби ППО 4120 HF - 100 м. Кріплення до труби ППО арт. 5316 ENF - 500 м. Кріплення до труби ППО арт. 5320 HF - 300 м. Муфта насувна 110 мм арт. 02110 - 1 600 шт. Торговельна марка: KOPOS. Країна виробництва: CZ. Виробник: KOPOS KOLIN a.s. (далі - Товар 3).

4. Труби жорсткі з полімерів вінілхлориду: Труба жорстка ПВХ арт. 1520 - 30 шт. Труба жорстка ППО арт. 1520 HF - 300 шт. Торговельна марка: KOPOS. Країна виробництва: CZ. Виробник: KOPOS KOLIN a.s. (далі - Товар 4).

5. З'єднувачі для проводів і кабелів: Клема з'єднувальна ПА арт. TYP 310 - 200 м. Торговельна марка: KOPOS. Країна виробництва: CZ. Виробник: KOPOS KOLIN a.s. (далі - Товар 5).

6. Вироби з чорних металів: Лоток металевий арт. KZI 35х100х0,75 - 315 м. Перегородка металева арт. Р 35 - 189 м. Лоток металевий арт. KZI 35х50х0,75 - 159 шт. Кришка до лотка металева арт. V 50 - 76 м. Хомут «Омега» до труби сталевий арт. 5220 ZNM - 2 580 м. Хомут «Омега» до труби сталевий арт. 5263 ZNM - 296 м. Заглушка ПЕ до стал.трубок арт. 4816/Р - 5 000 м. Заглушка ПЕ до стал. трубок арт. 4842/Р - 2 025 м. Кріплення двостороннє сталеве арт. 5216 РС трубок арт. 4842/Р - 2 025 м. Кріплення двостороннє сталеве арт. 5242 РС - 624 шт. Муфта до труби сталева арт. 316/1 - 191 м. Муфта до труби сталева арт. 342/1 - 176 шт. Труба сталева арт. 6016 ZMN - 2 910 м. Скоба одностороння сталева арт. 6716 ЕРО - 70 шт. Лоток сітчастий металевий арт. DZ 60х100 - 600 шт. З'єднувач до сітчастого лотка металевий арт. DZS/B - 2 000 шт. Лоток металевий арт. KZI60х75х0,75 - 72 шт. Кришка до лотка металева арт. V 50 - 50 шт. Кришка для лотка металева арт. 75 - 7 шт. Торговельна марка: KOPOS. Країна виробництва: CZ. Виробник: KOPOS KOLIN a.s. (далі - Товар 6).

7. Вироби будівельні з пластмаси, для електричних мереж: Короб прямокутний ПВХ арт. LHD 40х40 TD- 60 м. Короб прямокутний ПВХ арт. LHD 50х20 - 160 м. Короб прямокутний ПВХ арт. LHD 50х20/1 - 320 м. Короб прямокутний ПВХ арт. LV 18х13 SD - 280 м. Торговельна марка: KOPOS. Країна виробництва: CZ. Виробник: KOPOS KOLIN a.s. (далі - Товар 7).

8. Труби не армовані, не комбіновані з іншими матеріалами і без фітингів: Труба гофрована ПА арт. APAFS 21 - 200 шт. Торговельна марка: KOPOS. Країна виробництва: CZ. Виробник: KOPOS KOLIN a.s. (далі - Товар 8).

9. Полівінілхлорид непластифікований: Суміш ПВХ суха біла CZ - M0501 арт. М0501 - 4 558 шт. Суміш ПВХ сіра гранулят 7035V - Н-CZ арт. М0359 - 1 051 шт. Суміш ПВХ сіра гранулят 7012 - EN-CZ - М0216 арт. М0216 - 3 036 шт. Торговельна марка: KOPOS. Країна виробництва: CZ. Виробник: KOPOS KOLIN a.s. (далі - Товар 9).

10. Коробки з гофрованого картону для пакування: Картон 2005х130х81U арт. М6605 - 1 160 шт. Торговельна марка: KOPOS. Країна виробництва: CZ. Виробник: KOPOS KOLIN a.s. (далі - Товар 10).

11. Піддони дерев'яні, плоскі (тара): Піддони дерев'яні арт. М7338UA - 8 шт. Піддони дерев'яні EURO арт. М9940 - 4 шт. Торговельна марка: KOPOS. Країна виробництва: CZ. Виробник: KOPOS KOLIN a.s. (далі - Товар 11).

12. Мішки пакувальні: Мішки поліпропіленов, 95х95х135 арт. М 6546 - 8 шт. Торговельна марка: KOPOS. Країна виробництва: CZ. Виробник: KOPOS KOLIN a.s. (далі - Товар 12).

Одночасно, з вказаною вище МД позивачем було подано до органу доходів і зборів перелік документів, що підтверджує заявлену митну вартість товарів, передбачених ч. 2 статті 53 Митного кодексу України (далі - МК України), а саме:

- картку особи, яка здійснює операції з товарами № 100/2012/0006925 від 27 лютого 2014 року;

- міжнародну автомобільну накладну (CMR) № ZE151300082 від 28 травня 2015 року;

- довідку про транспортні витрати № 1394 від 28 травня 2015 року;

- рахунок-фактура (інвойс) № 151300082 від 28 травня 2015 року;

- додаткову угоду № 2 від 08 грудня 2014 року до контракту № 03/12/12 від 02 грудня 2012 року;

- специфікацію № 42 від 28 травня 2015 року;

- контракт № 03/12/12 від 03 грудня 2012 року;

- декларацію про походження товару 151300082 від 28 травня 2015 року;

- рішення № 066/2058 від 08 квітня 2015 року;

- митну декларацію країни відправлення № 15CZ6100002FYK2GK4 від 28 травня 2015 року.

За наслідками опрацювання наданих ДП «Копос Колін» а.т. фірма «Копос Електро УА» документів Київською міською митницею ДФС встановлено, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, не містять всіх даних відповідно до обраного методу визначення митної вартості, у зв'язку із чим декларанту було запропоновано електронним повідомленням надати додаткові документи для її підтвердження, а саме:

- виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або побідних (аналогічних) товарів на території України;

- довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;

- розрахунок ціни (калькуляцію).

На виконання вказаного електронного повідомлення декларантом було надано додаткові документи: прайс-лист, калькуляцію продукції, що випускається, калькуляцію собівартості, комерційну пропозицію, видаткові накладні (товару виготовленого з сировини), інформаційні листи щодо сировини, розрахунок вартості сировини 1 погонного метра, інформаційний лист по кількості сировини в готових виробах, виписки з бухгалтерських документів по витратам на сировину.

За результатами розгляду додатково наданих документів, контролюючий орган дійшов до висновку про неможливість визначення митної вартості товарів за ціною договору, у зв'язку із чим, на виконання вимог п. 6 статті 54 МК України, Київською міською митницею ДФС було відмовлено позивачу у митному оформленні задекларованого товару та оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 100270001/2015/00082.

Підставою для відмови у митному оформленні було прийняте рішення про коригування митної вартості товарів № 100270001/2015/000029/1 від 02 червня 2015 року.

Зокрема, відповідно до рішення № 100270001/2015/000029/1 митна вартість товару 9 визначена 1.6910 EUR/одиницю із застосуванням резервного методу.

Окрім цього, 09 липня 2015 року позивачем через свого митного брокера в порядку електронного декларування було подано до Київської міської митниці ДФС, митний пост «Столичний» митну декларацію № 100270001/2015/218336 з метою здійснення митного оформлення ввезеного на територію України товару, за контрактом № 03/12/12 від 03 грудня 2012 року, а саме:

1. Полівінілхлорид непластифікований: Суміш ПВХ сіра гранулят 7035V-H-CZI арт. М0470 - 1 015 кг. Суміш ПВХ сіра гранулят 7035V-H-CZ арт. М0359 - 16 081 кг. Торговельна марка: KOPOS. Країна виробництва: CZ. Виробник: KOPOS KOLIN a.s. (далі - Товар 1).

2. Коробки з гофрованого картону для пакування: Картон 2005х130х81U арт. М6605 - 1 090 шт. Торговельна марка: KOPOS. Країна виробництва: CZ. Виробник: KOPOS KOLIN a.s. (далі - Товар 2).

3. Піддони дерев'яні, плоскі (тара): Піддони дерев'яні арт. М7338 UA - 17 шт. Піддони дерев'яніEUROарт. М9940 - 6 шт. Торговельна марка: KOPOS. Країна виробництва: CZ. Виробник: KOPOS KOLIN a.s. (далі - Товар 3).

4. Мішки пакувальні великої місткості: Мішки поліпропіленові 95х95х135 арт. М 6546 - 17 шт. Торговельна марка: JUTA. Країна виробництва: CZ. Виробник: JUTAa.s. (далі - Товар 4).

5. Фітинги та кріплення з пластмаси: Муфта насувна 110 мм арт. 02110 - 2 400 шт.Торговельна марка: KOPOS. Країна виробництва: CZ. Виробник: KOPOS KOLIN a.s. (далі - Товар 5).

6. Барвники: Фарбник OKICHROMMBPEBLUE80425 арт. М0214 - 200 кг. У вигляді гранул, виготовлений на основі неорганічних пігментів (поліетилен 36 %, воск поліетиленовий 2%, пігмент синій 7%, диоксид титана 20%, карбонат кальцію 35%) у полімерному середовищі, з вмістом наповнювача та інших добавок/домішок, призначений для використання в якості барвника для пластмаси, не призначений для роздрібної торгівлі. Торговельна марка: OKICHROM. Країна виробництва: HR. Виробник: CHROMOSMBd.o.o. (далі - Товар 6).

Одночасно, з вказаною вище МД позивачем було подано до органу доходів і зборів перелік документів, що підтверджує заявлену митну вартість товарів, передбачених ч. 2 статті 53 МК України, а саме:

- картку особи, яка здійснює операції з товарами № 100/2012/0006925 від 27 лютого 2014 року;

- міжнародну автомобільну накладну (CMR) № ZE151300102 від 02 липня 2015 року;

- довідку про транспортні витрати № 1433 від 02 липня 2015 року;

- рахунок-фактура (інвойс) № 151300102 від 02 липня 2015 року;

- додаткову угоду № 2 від 08 грудня 2014 року до контракту № 03/12/12 від 02 грудня 2012 року;

- специфікацію № 45 від 02 липня 2015 року;

- контракт № 03/12/12 від 03 грудня 2012 року;

- декларацію про походження товару 151300102 від 02 липня 2015 року;

- висновок № 066/2058 від 08 квітня 2015 року;

- митну декларацію країни відправлення № 15CZ610000201YYXB9 від 09 липня 2015 року.

За наслідками опрацювання наданих ДП «Копос Колін» а.т. фірма «Копос Електро УА» документів Київською міською митницею ДФС встановлено, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, не містять всіх даних відповідно до обраного методу визначення митної вартості, у зв'язку із чим декларанту було запропоновано електронним повідомленням надати додаткові документи для її підтвердження, а саме:

- виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або побідних (аналогічних) товарів на території України;

- довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;

- розрахунок ціни (калькуляцію).

На виконання вказаного електронного повідомлення декларантом було надано додаткові документи: прайс-лист, калькуляцію продукції, що випускається, калькуляцію собівартості, комерційну пропозицію, видаткові накладні (товару виготовленого з сировини), інформаційні листи щодо сировини, розрахунок вартості сировини 1 погонного метра, інформаційний лист по кількості сировини в готових виробах, виписки з бухгалтерських документів по витратам на сировину.

За результатами розгляду додатково наданих документів, контролюючий орган дійшов до висновку про неможливість визначення митної вартості товарів за ціною договору, у зв'язку із чим, на виконання вимог п. 6 статті 54 МК України, Київською міською митницею ДФС було відмовлено позивачу у митному оформленні задекларованого товару та оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 100270001/2015/00099.

Підставою для відмови у митному оформленні було прийняте рішення про коригування митної вартості товарів № 100270001/2015/000034/2 від 09 липня 2015 року.

Зокрема, відповідно до рішення № 100270001/2015/000034/2 митна вартість товару 1 визначена 1.6910 EUR/одиницю із застосуванням резервного методу.

В подальшому відповідачем надано згоду на випуск товарів у вільний обіг під гарантійні зобов'язання, шляхом сплати до державного бюджету сум податків і зборів згідно митної вартості, визначеної митним органом в повному обсязі, та щодо надання протягом 80 днів з дня випуску товарів відповідних документів для підтвердження заявленої митної вартості.

Незгода із діями митного органу щодо відмови у митному оформлені товарів за наданими митними деклараціями, прийнятими відповідачем рішеннями про коригування митної вартості товарів, а також сплачення митних платежів на підставі оскаржуваних рішень обумовила позивача на звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Оцінивши за правилами статті 86 КАС України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд частково погоджується з доводами ДП «Копос Колін» а.т. фірма «Копос Електро УА», виходячи з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України (тут і далі по тесту всі нормативно-правові акти наведені чинними на момент виникнення спірних правовідносин), правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п. 34-1 ч.1 статті 4 МК України, органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, митниці та митні пости.

Відповідно до положень статті 49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 1 статті 51 МК України передбачено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 статті 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів;

2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації (ч. 2 статті 52 МК України).

У випадках, визначених цим Кодексом, для заявлення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, органу доходів і зборів, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості (ч. 4 статті 52 МК України).

У декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене. Відомості, зазначені у частині восьмій цієї статті, є відомостями, необхідними для митних цілей (ч.ч. 8, 9 статті 52 МК України).

Відповідно до ч. 1 статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною 2 статті 53 МК України передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

- декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

- рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

- якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

- за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

- транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

- копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

- якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч. 3 статті 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Частиною 4 статті 53 МК України передбачено, що у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи:

- виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України;

- довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;

- розрахунок ціни (калькуляцію).

Частинами 1 та 2 статті 54 МК України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині 1 статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу (ч. 3 статті 54 МК України).

Частиною 5 статті 54 МК України передбачено, що орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:

- упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;

- у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;

- у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;

- проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;

- звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості;

- застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Зокрема, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

- невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

- неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

- невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

- надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (ч. 6 вказаної статті).

Відповідно до ч. 12 статті 264 МК України, разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи органу доходів і зборів.

Згідно ч. 1 статті 55 МК України, Рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

У випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів (ч. 7 статті 55 МК України).

Згідно ч. 8 вказаної статті МК України, протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.

Відповідно до ч. 9 статті 55 МК України, у разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів орган доходів і зборів розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом.

Положеннями статті 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідно до ч. 1 статті 58 МК України, метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що:

а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні;

б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно);

в) не впливають значною мірою на вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;

4) покупець і продавець не пов'язані між собою особи або хоч і пов'язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Частиною 2 статті 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця. Платежі можуть бути здійснені прямо чи опосередковано. Прикладом опосередкованого платежу може бути врегулювання покупцем повністю чи частково боргу продавця. Платежі необов'язково повинні бути здійснені у вигляді переказу грошей (зокрема, але не виключно). Такі платежі можуть бути здійснені шляхом акредитива, інкасування або за допомогою інших розрахунків (вексель, передача цінних документів тощо). Термін «ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті» стосується лише ціни оцінюваних товарів. Дивіденди або інші платежі покупця на користь продавця, не пов'язані з оцінюваними товарами, не є частиною митної вартості. Додавання, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, згідно з цією статтею робляться лише на основі об'єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню (частини 5-8 статті 58 МК України).

Відповідно до ч. 10 статті 58 МК України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

1) витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов'язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов'язаних із пакуванням;

2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв'язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей,напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів;

3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. Зазначені платежі можуть включати платежі, які стосуються прав на літературні та художні твори, винаходи, корисні моделі, промислові зразки, торговельні марки та інші об'єкти права інтелектуальної власності. Витрати на право відтворення (тиражування) оцінюваних товарів в Україні не повинні додаватися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари. Порядок включення до ціни розрахунку роялті та ліцензійних платежів визначається Кабінетом Міністрів України;

4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця;

5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов'язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

7) витрати на страхування цих товарів.

Правила заповнення декларації митної вартості, затверджені наказом Міністерства фінансів України 24 травня 2012 року № 599, визначають порядок заповнення декларації митної вартості (далі - ДМВ), яка використовується:

- декларантом або уповноваженою ним особою - при визначенні та заявленні митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту;

- митним органом - при здійсненні контролю за правильністю визначення декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту.

Відповідно до пункту 1.3 вказаних правил ДМВ подається в установленому порядку митному органу, що здійснює митне оформлення товарів, разом з митною декларацією на оцінювані товари.

Пунктом 1.14 Правил передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Посадовою особою митного органу заповнюється графа ДМВ «Для відміток митного органу». На основному аркуші, крім реєстраційного номера ДМВ, повинно бути зазначене рішення, яке прийняте посадовою особою митного органу за результатами контролю правильності визначення митної вартості товарів (пункти 2.1, 2.2 вказаних Правил).

Відповідно до пункту 2.3 Правил при електронному декларуванні посадова особа за допомогою автоматизованої системи митного оформлення створює та надсилає декларанту або уповноваженій ним особі засвідчене електронним цифровим підписом електронне повідомлення про необхідність подання документів відповідно до частин третьої та/або четвертої статті 53 Кодексу для підтвердження митної вартості товарів із складанням їх переліку.

При електронному декларуванні повідомлення про необхідність подання документів вважається одержаним декларантом або уповноваженою ним особою з часу надходження до митного органу повідомлення в електронній формі від декларанта або уповноваженої ним особи про одержання цього повідомлення. При електронному декларуванні декларант або уповноважена ним особа надсилає повідомлення про відмову у подачі документів у складі електронного повідомлення, засвідченого електронним підписом (пункти 2.4, 2.5 Правил).

В ході дослідження матеріалів справи судом встановлено, що рішеннями про коригування митної вартості товарів № 100270001/2015/000029/1 від 02 червня 2015 року та № 100270001/2015/000034/2 від 09 липня 2015 року митну вартість товару 9 за МД від 02 червня 2015 року та митну вартість товару 1 за МД від 09 липня 2015 року визначено із застосуванням резервного методу (ґрунтується на митній вартості товарів, подібних за якісними характеристиками, митне оформлення яких уже здійснене за МД від 17 березня 2015 року № 100270001/2015/212064, від 15 квітня 2015 року № 100270001/2015/213754).

При цьому, підставною для прийняття вказаних рішень стало подання позивачем до митного оформлення документів, які не містили всіх даних відповідно до обраного методу визначення митної вартості, а також спрацювання системи аналізу ризиків щодо можливого заниження митної вартості товару.

Окрім цього, в оскаржуваних рішеннях контролюючий орган вказує на існуючий взаємозв'язок між продавцем та покупцем, який міг вплинути на заявлену декларантом митну вартість імпортованих товарів.

З урахуванням зазначених обставин, митним органом розпочато процедуру консультацій за МД від 02 червня 2015 року, 09 липня 2015 року та витребувано у декларанта позивача додаткові документи: - виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або побідних (аналогічних) товарів на території України; - довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; - розрахунок ціни (калькуляцію).

В першому та другому випадках, декларантом позивача на виконання вимог електронних повідомлень щодо надання додаткових документів на підтвердження заявленої митної вартості товарів було надано прайс-лист, калькуляцію продукції, що випускається, калькуляцію собівартості, комерційну пропозицію, видаткові накладні (товару виготовленого з сировини), інформаційні листи щодо сировини, розрахунок вартості сировини 1 погонного метра, інформаційний лист по кількості сировини в готових виробах, виписки з бухгалтерських документів по витратам на сировину.

За результатами дослідження додатково наданих документів, орган доходів і зборів дійшов до висновку про те, що з наданих документів не можливо перевірити, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем не вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

Надані платіжні доручення, виписки з бухгалтерських документів не стосуються даної поставки товару, а стосуються лише взаєморозрахунків між декларантом та покупцем.

Суд зазначає про те, що митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів. При цьому в розумінні наведених статей сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, наведені приписи зобов'язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Таким чином, не наведення митницею в рішеннях про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішень щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

При цьому, сам факт неподання декларантом додаткових документів без належного обґрунтування митницею, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не є підставою для відмови в митному оформленні товару.

Аналогічна правова позиція зазначена у постанові Верховного Суду України від 29 травня 2012 року у справі № 21-91а12.

Окремо суд звертає увагу на той факт, що під час процедури консультацій між органом доходів і зборів та декларантом позивача, контролюючий орган в електронних листах зазначав про те, що відповідно до ч. 4 статті 53 МК України є обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем та покупцем (ДП «Копос Колін» а.т. фірма «Копос Електро УА» є дочірнім підприємством продавця) вплинув на заявлену митну вартість товару.

Проте, під час розгляду даної справи судом не встановлено, а відповідачем аргументовано не доведено, які саме обґрунтовані підстави дали можливість органу доходів і зборів вважати, що заявлена митна вартість імпортованих товарів занижена на підставі того, що позивач є дочірнім підприємством Акціонерного товариства «Копос Холдінг А.Т.», тобто продавцем товарів.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що рішення відповідача про коригування митної вартості товарів № 100270001/2015/000029/1 від 02 червня 2015 року та № 100270001/2015/000034/2 від 09 липня 2015 року не відповідають вимогам чинного законодавства, а тому визнаються протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Між тим, позовні вимоги щодо визнання протиправними дій Київської міської митниці ДФС щодо відмови у митному оформлені товарів за МД № 100270001/2015/216100, № 100270001/2015/218336 та щодо прийняття рішень про коригування митної вартості № 100270001/2015/000029/1 від 02 червня 2015 року та № 100270001/2015/000034/2 від 09 липня 2015 року, не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Водночас, п. 8 ч. 1 статті 3 КАС України зазначено, що позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

Отже, до адміністративних судів можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушуються, створено або створюють перешкоди для реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що належним способом захисту прав позивача в даному випадку є скасування рішень суб'єкта владних повноважень, прийнятих в результаті дій, які оскаржуються, а само по собі визнання таких дій протиправними не поновить прав позивача у спірних правовідносинах.

Щодо позовної вимоги стосовно зобов'язання відповідача вчинити дії на повернення позивачу надмірно зарахованих до бюджету грошових коштів у загальному розмірі 129 996, 68 грн., у тому числі ввізного мита у розмірі 20 311, 98 грн., імпортного збору у розмірі 20 311, 98 грн. та ПДВ у розмірі 89 372, 72 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 статті 301 МК України, повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України.

У разі виявлення факту помилкової та/або надмірної сплати митних платежів орган доходів і зборів не пізніше одного місяця з дня виявлення такого факту зобов'язаний повідомити платника податків про суми надміру сплачених митних платежів (ч. 2 ст. 301 МК України).

Частинами 3 та 4 статті 301 МК України передбачено, що помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Якщо надмірна сплата сум митних платежів сталася внаслідок помилки з боку посадових осіб органу доходів і зборів, повернення надміру сплачених сум митних платежів здійснюється у першочерговому порядку.

Відповідно до ч. 5 статті 301 МК України повернення сум відповідних митних платежів здійснюється також у разі, якщо:

1) законом передбачено повернення сум сплаченого мита при поміщенні товарів у митний режим реімпорту або у митний режим реекспорту відповідно до розділу V цього Кодексу, а також в інших випадках, визначених цим Кодексом;

2) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, здійснюється зміна раніше заявленого митного режиму, якщо суми митних платежів, належних до сплати при поміщенні товарів у новий митний режим, є меншими, ніж суми митних платежів, сплачених при поміщенні їх у попередній митний режим;

3) відновлюється режим найбільшого сприяння, вільної торгівлі;

4) митну декларацію змінено або визнано недійсною;

5) у товарах, що ввозяться на митну територію України або вивозяться за її межі, виявлено дефекти або вони якимось іншим чином не відповідають погодженим специфікаціям, за умови, що ці товари не ремонтувалися і не використовувалися відповідно на території України та за її межами (крім операцій, необхідних для виявлення дефектів або невідповідності) і повертаються протягом строку, визначеного підпунктом "а" пункту 3 частини другої статті 78 цього Кодексу;

6) платником податків подано органу доходів і зборів документи, які підтверджують наявність у нього на день подання органу доходів і зборів митної декларації для митного оформлення права на звільнення від сплати митних платежів.

Згідно із ч. 6 статті 301 МК України повернення сум митних платежів у випадках, передбачених частиною п'ятою цієї статті, здійснюється у тому самому порядку, що і повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів за заявою платника податків за умови, що така заява подається не пізніше одного року з дня, наступного за днем виникнення обставин, що тягнуть за собою повернення сплачених сум митних платежів.

При цьому, суд зазначає, що порядок повернення вказаних вище платежів регулюються, зокрема, Порядком повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затвердженим наказом Державної митної служби України від 20 липня 2007 року № 618, Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим наказом Міністерством фінансів України від 03 вересня 2013 року № 787.

Отже, чинним законодавством передбачено вчинення ряду дій, спрямованих на повернення надміру сплачених платежів.

Враховуючи те, що позивачем жодних дій, передбачених Порядком повернення платникам податків митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами вчинено не було, його право на отримання на користь позивача надміру сплаченої суми у загальному розмірі 129 996, 68 грн. з боку відповідача порушено не було, у зв'язку із чим відповідна вимога про стягнення вказаних сум грошових коштів на його користь задоволена бути не може.

Вказана правова позиція узгоджується з постановою Верховного Суду України у справі № 21-439а13 від 17 грудня 2013 року.

У відповідності до положень статті 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Частиною 3 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 статті 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням обставин зазначених вище, суд прийшов до переконання про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 3 статті 94 КАС України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

З урахуванням ч. 3 статті 94 КАС України, суд присуджує на користь позивача здійснені ним документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 73, 08 грн. з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Київської міської митниці ДФС .

Керуючись статтями 69-71, 94, 158-163, 167, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Дочірнього підприємства Чеської фірми «Копос Колін» а.т. фірма «Копос Електро УА» задовольнити частково.

2. Визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № 100270001/2015/000029/1 від 02 червня 2015 року, № 100270001/2015/000034/2 від 09 липня 2015 року.

3. В решті позовних вимог Дочірнього підприємства Чеської фірми «Копос Колін» а.т. фірма «Копос Електро УА» відмовити.

4. Присудити з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Київської міської митниці ДФС на користь Дочірнього підприємства Чеської фірми «Копос Колін» а.т. фірма «Копос Електро УА» понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 792, 00 грн. (сімсот дев'яносто дві гривні).

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 КАС України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статями 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя І.М. Погрібніченко