Справа № 442/7348/15-а
Суддя: Коваль Р. Г.
Дата ухвалення: 2016-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 442/7348/15-а
Провадження № 2-а/442/15/2016
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2016 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді: Коваля Р.Г.

при секретарі: Далявській Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дрогобичі адміністративну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до державного підприємства «Дрогобицьке лісове господарство» про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

в с т а н о в и в :

Представник позивача ОСОБА_3 ОСОБА_2 звернувся із адміністративним позовом до відповідача Державного підприємства «Дрогобицьке лісове господарство» про скасування постанови №3 про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст.85 КпАП України.

Адміністративний позов мотивує тим, що оскаржувана постанова є незаконною порушує права його довірителя, прийнята з порушенням норм процесуального права, його довіритель був позбавлений можливості давати пояснення та подавати свої докази, внаслідок чого порушено його право на захист, а справа про адміністративне правопорушення розглянута не об'єктивно, а тому просить адміністративний позов задоволити.

В судовому засіданні представник позивача та позивач адміністративний позов підтримали з підстав, які викладені у позовній заяві, доповнили, що внаслідок незаконного та необ'єктивного розгляду справи про адміністративне правопорушення, головний мисливствознавець ДП «Дрогобицький лісгосп» безпідставно притягнув до відповідальності позивача, оскільки факту вчинення ним адміністративного правопорушення, що полягало у порушенні правил використання об»єктів тваринного світу, а саме в тому, що проводили полювання в забороненому місці, тобто порушили п.2 ст.20 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» доведено не було.

Позивач суду пояснив, що 11.10.2015 року разом з іншими мисливцями здійснювали полювання в районі ГЕС, згодом спустились вниз за течією річки Бистриця, склали зброю та біля моста вирішили пообідати. Крім нього було ще 4 його товаришів та 2 собаки. Через 40 хв. до них під»їхав ОСОБА_4 та почав їх звинувачувати в незаконному полюванні в межах відтворюючої ділянки. Даний факт вони заперечили та особисто він стверджував, що жодного полювання в зазначеному місці, тобто в межах відтворюючої ділянки, де полювання заборонено, ніхто не вів, оскільки рушниці перебували в автомобілі в розрядженому стані. Через певний час підбіг з відтворюючої ділянки єгер ОСОБА_5 та звинуватив їх що вони браконьєри. Між ним та єгерем виникла перепалка під час якої останній наніс йому удар в область паха. На даний час проводиться досудове розслідування з приводу нанесеного йому удару єгерем. Відзначив, що його та товаришів попереджали, що не можна полювати на іншому березі річки, але не на тому де вони перебували. Жодних розмежувальних знаків межах відтворюючої ділянки там не встановлено. На жодні заперечення при винесенні постанови головний мисливствознавець не реагував, не надавши можливості пояснити та надати певні докази. Щодо протоколу про адміністративне правопорушення, що такий був складений 13.10.2015р., а не 10.10.2015р, як зазначено в наданій йому копії протоколу № 000029 від 11.10.2015 року.

Представник відповідача в судовому засіданні адміністративний позов заперечила, суду пояснила, що головному мисливствознавцю ДП «Дрогобицький лісгосп» ОСОБА_6 надійшов протокол про вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ст.85 КпАП України, яке полягало у полюванні в забороненому місці в межах відтворюючої ділянки. Оскільки, позивач перебував в межах відтворюючої ділянки, факт незаконного полювання вважає доведеним, а тому просить відмовити у задоволенні адміністративного позову, оскільки винесена постанова є законною. Щодо притягнення позивача за ч.2 ст.85 КУпАП зазначила, що частина 2 вказана помилково, є опискою, яка виправлена винесенням відповідної постанови про внесення поправки до постанови № 3. Зазначала, що їй не відомо як розглядався протокол про адміністративне правопорушення відносно позивача.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що в неділю полювали на качку біля с.Новошичі Дрогобицького району біля річки Бистриця. Справа йшла до обіду, вирішили перекусити. Позивач хотів знайти своїх собак, зупинився під мостом. Приїхав ОСОБА_4 і звинуватив, що вони знаходяться поза межами відтворюючої ділянки. Потім приїхав єгер та звинуватив їх у браконьєрстві. В них забрали документи та рушниці. Протокол на нього не складали. Його рушниця була розряджена. ОСОБА_4 говорив, що за рікою полювати не можна, однак жодних розмежувальних знаків не було. Під час розгляду протоколу, до їхніх слів та думок не прислухалися.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що 11 жовтня 2015 року вони пішли на полювання. Собаки позивача були погнали якусь дичину. Під залізничним мостом вони вирішили пообідати. Тоді прийшов ОСОБА_4, а за ним єгер, звинувачували у браконьєрстві. Єгер ОСОБА_5 вдарив позивача в ділянку паха. Його рушниця була розряджена, розділювальних знаків щодо відтворюючої ділянки він не бачив, бо їх там немає. Спиртні напої вони не вживали.

Свідок ОСОБА_4 суду пояснив, що відносини у нього з позивачем нормальні. 10.10.2015 року йому подзвонили та сказали, що мисливці йдуть полювати на кабана. Коли він приїхав на місце де зупинилась машина позивача, то вона стояла під залізничним мостом. Коли він під»їхав до машини позивача, то вони обідали. Позивач відмовлявся показати документи. Вказав, що усіх мисливців було ознайомлено з правилами полювання, вони знали, де не можна полювати. Обшук машини не проводився, а просто оглянули автомобіль. Мисливці здійснювали полювання не тими кулями якими можна полювати на качку чим допустили порушення Закону.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснив, що з позивачем у нього нормальні відносини. 11.10.2015 року близько 12 год. до нього подзвонив ОСОБА_4 та повідомив, що на річці Бистриця відбувається незаконне полювання. Коли вони приїхали туди, то побачили автомобіль, який був закритий. Позивач та його компанія, здійснювали полювання на кабана. Він чув, як говорили: «ОСОБА_1 стріляй, пішов кабан». Він передзвонив до ОСОБА_4 і вони прибули на місце події. Мисливці вийшли з лозів із зброєю та пішли до автомобіля. Зброя у них була заряджена і не зачихлена. Вони знаходилися в стані алкогольного сп»яніння. документи не хотіли показувати, однак в подальшому їх пред»явили. Говорили, що полюють на дику птицю, однак мали набої на кабана. Обшук в машині він не проводив. Тілесних ушкоджень позивачу він не завдавав. В той день був із зброєю. Протокол складався в конторі 13 жовтня 2015 року.

Заслухавши пояснення позивача, його представника, представника відповідача, свідків, з'ясувавши дійсні обставини справи та давши правову оцінку представленим доказам у їх сукупності, суд встановив наступне.

Постановою у справі про адміністративне правопорушення № 3 головним мисливствознавцем ДП «Дрогобицький лісгосп» ОСОБА_6 позивача ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 85 ч.2 КпАП України, зокрема за порушення п.2, п.4, пп. 2,5 та п.9 ст. 20 Закону України «Про мисливське господарство», а саме за полювання 11.10.2015 р. в угіддях на території утворюючої ділянки мисливських угідь Дрогобицького РО УТМР. За результатами розгляду на позивача ОСОБА_3 було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 85 КУпАП.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч.1 ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Статтею 85 ч.1 КпАП України передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил використання об»єктів тваринного світу, а саме за порушення правил полювання (полювання без належного на те дозволу, в заборонених місцях, у заборонений час, забороненими знаряддями або способами, на заборонених для добування тварин, допускання собак у мисливські угіддя без нагляду, полювання з порушенням установленого для певної території (регіону, мисливського господарства, обходу тощо) порядку здійснення полювання), яке не мало наслідком добування, знищення або поранення тварин, а також транспортування або перенесення добутих тварин чи їх частин без відмітки цього факту в контрольній картці обліку добутої дичини і порушень правил полювання та в дозволі на їх добування.

В свою чергу ч. 2 ст. 85 КУпАП передбачає відповідальність за повторне порушення правил полювання (полювання без належного на те дозволу, в заборонених місцях, у заборонений час, забороненими знаряддями або способами, на заборонених для добування тварин) чи таке, яке мало наслідком добування, знищення або поранення тварин.

Крім цього, відповідно до вимог ст. 251 КпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За змістом закону підставою для розгляду справи про адміністративне правопорушення та вирішення питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності є протокол про адміністративне правопорушення. Відповідно до ст. 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є джерелом доказів у справі.

Невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам закону унеможливлює прийняття у справі законного й обґрунтованого судового рішення. Тому без усунення зазначених вище недоліків протоколу про адміністративне правопорушення розгляд справи є неможливим.

У відповідності до положень ст. 256 КпАП України передбачено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

В протоколі про адміністративне правопорушення № 000029 від 11.10.2015 року який надав позивач вказано, що 10.10.2015 року о 15 год. на території мисливських угідь Дрогобицької РО УТМР (польові угіддя відтворююча ділянка на пернату дичину) позивач ОСОБА_1 проводив полювання з двома собаками породи «естонська гонча», собаки не паспортизовані буз з групою мисливців в кількості 5 чоловік, стрілів 2 рази по кабану, рушниці у всіх були заряджені пулями і картеччю при перевірці, було чути запах алкоголю від нього, дата полювання в контрольній картці нерозбірливо написана.

Однак як вбачається із представленого на вимогу суду протоколу про адміністративне правопорушення представником відповідача, не можливо встановити чи суду представлено дійсно оригінал такого протоколу, в ньому містяться виправлення щодо дати виявлення правопорушення а саме зазначено, що 11.10.2015 року о 15 год. на території мисливських угідь Дрогобицької РО УТМР (польові угіддя відтворююча ділянка на пернату дичину) позивач ОСОБА_1 проводив полювання з двома собаками породи «єстонська гонча», собаки не паспортизовані буз з групою мисливців в кількості 5 чоловік, стрілів 2 рази по кабану, рушниці у всіх були заряджені пулями і картеччю при перевірці, було чути запах алкоголю від нього, дата полювання в контрольній картці нерозбірливо написана, і такий складений 11.10.2015 року, хоча фактично його складено 13.10.2015 року, що не заперечується сторонами по справі та ствердили допитані в судовому засіданні свідки.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_7 пояснили, що в момент виявлення так званого правопорушення перебували під залізничним мостом на ГЕС, полювання не вели, обідали, рушниці знаходились в автомобілі. На території забороненій для полювання, можливо, і перебували, однак полювання там не здійснювали. Полювали вище по ріці на території ГЕС, де полювання не заборонено.

Також в протоколі не зазначено конкретного місця вчинення правопорушення, вказана неправильна дата складання такого протоколу, не зазначено доказів вчинення адміністративного правопорушення, свідок, зазначений в протоколі, на місці вчинення такого не перебував.

У зв'язку із наведеним суд вважає, що зазначений доказ вчинення позивачем адміністративного правопорушення здобутий незаконно з порушенням норм процесуального законодавства України, а відтак безпідставно взятий до уваги при розгляді справи про вчинення адміністративного правопорушення.

Статтею 283 КУпАП передбачено вимоги до постанови про накладення адміністративного стягнення. Зокрема, постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Як встановлено судом, в постанові № 3 про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності відсутня дата, відсутній детальний опис обставин вчинення адміністративного правопорушення, з зазначенням місця вчинення та доказів такого.

Відповідно до визначення ст.1 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» полювання - дії людини, спрямовані на вистежування, переслідування з метою добування і саме добування (відстріл, відлов) мисливських тварин, що перебувають у стані природної волі або утримуються в напіввільних умовах.

Однак, в процесі розгляду справи судом не здобуто, а відповідачем не надано доказів вчинення позивачем ОСОБА_3 дій, які визначені законом як полювання саме у забороненому місці, тобто на території відтворюючої ділянки. Перебування у такій ділянці не може кваліфікуватись як полювання, оскільки вони були виявлені під залізничним мостом біля села Новошичі, жодної здобичі у них не виявлено та не вилучено.

Крім цього, суд враховує, що виходячи із змісту положень ч.2 ст.71 КАС України, у даній справі саме на відповідачу лежить обов'язок доказування правомірності свого рішення, оскільки він заперечує відносно адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене, суд даючи правову оцінку оскаржуваній постанові дійшов висновку, що таке рішення відповідача є неправомірним, оскільки прийняте ним без додержанням положень принципів визначених ч. 3 ст. 2 КАС України, зокрема: необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття такого рішення; пропорційно, тобто без дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване таке рішення.

За таких обставин суд приходить до переконання, що відповідач здійснив розгляд справи про адміністративне правопорушення без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття обґрунтованого та законного рішення.

Суд вважає, що докази на безпідставність даного позову позивача, які надані представником відповідача в їх контексті не спростовують доводів позивача, які викладені в позовній заяві, хоча як зазначено вище, що відповідно до ст. 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є джерелом доказів у справі, невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам закону унеможливлює прийняття у справі законного й обґрунтованого судового рішення, а тому такі докази не можуть бути взяті судом до уваги.

Крім цього, відповідно до вимог ст. 33 ч.2 КпАП України визначено, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

У оспорюваній постанові в супереч вимогам вказаної норми не наведено обставини, які враховувалися при обранні позивачу стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Також відповідно до санкції ст. 85 КпАП України штраф за скоєння правопорушення має бути визначений у неоподаткованих мінімумах доходів громадян.

За наведених вище обставин суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 85 КУпАП України є не доведеною та необгрунтованою, а тому суд приходить до висновку, що оскаржувану постанову слід скасувати.

Крім цього, оскільки позивач в силу ст.288 КпАП України звільнений від сплати судового збору і такий при подачі адміністративного позову не сплачував, а тому у відповідності до вимог ст. 94 КАС України задоволюючи позовні вимоги суд не вбачає підстав для покладення на відповідача судових витрати у справі.

Керуючись ст. ст. 9 12, 71, 86, 94, 138, 139, 158-163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задоволити.

Скасувати постанову № 3 головного мисливствознавця ДП «Дрогобицький лісгосп» про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч.2 ст.85 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень.

Закрити провадження в адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 85 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції з моменту її проголошення шляхом подачі в 10-денний строк апеляційної скарги.

Суддя: Р.Г. Коваль