Справа № 161/18754/15-а
Суддя: Кихтюк Р. М.
Дата ухвалення: 2016-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/10/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2016 року Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі :

головуючого судді Кихтюка Р.М.,

при секретарі Козак О.А.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку про визнання дій неправомірними, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку Волинської області про визнання неправомірними дій та зобовязання провести перерахунок пенсії.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 16.07.2014 року звернувся в управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку із заявою, після розгляду якої йому призначено пенсію на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», виходячи з розрахунку 70% від розміру середньомісячної заробітної плати прокурорсько-слідчих працівників.

Разом з тим, після призначення пенсії він продовжував працювати в органах прокуратури на різних прокурорсько-слідчих посадах та з 01.04.2015 року йому було тимчасово припинено виплату пенсії.

30.09.2015 року він звільнився з посади слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури Волинської області за власним бажанням на підставі п. 7 ч. 1 ст. 51, ст. 58, ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», у звязку із виходом на пенсію за вислугою років. Після звільнення, з 01.09.2015 року йому було поновлено виплату пенсії в тому ж розмірі, яка була нарахована відповідно до його заяви від 16.07.2014 року.

Вказує, що у жовтні 2015 року звернувся в управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку щодо перерахунку пенсії з розрахунку 70% від розміру його заробітної плати, зазначеної у довідках прокуратури Волинської області від 05.10.2015 року №18/237 та №18/236 з додатком.

Однак, листом від 11.11.2015 року №509/Л-01 йому було відмовлено у цьому.

Вважає, що відповідачем неправомірно було відмовлено у перерахунку пенсії, у звязку з чим, просить визнати дії управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку щодо відмови у перерахунку пенсії в розмірі 70 відсотків від заробітної плати незаконними та зобовязати відповідача провести перерахунок пенсії у розмірі 70 відсотків від заробітної плати з 01.09.2015 року, згідно довідок прокуратури Волинської області від 05.10.2015 року та здійснити відповідні виплати.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених у заяві та просив його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у письмових запереченнях.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в місті Луцьку Волинської області, де отримує пенсію, призначену на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» за вислугу років (а.с. 15-16).

19.10.2015 року позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку щодо перерахунку пенсії у звязку із підвищенням заробітної плати прокурорсько-слідчим працівникам (а.с. 12-14).

Листом від 11.11.2015 року №509/Л-01 ОСОБА_1 відмовлено в перерахунку пенсії, оскільки це суперечить нормам чинного законодавства (а.с. 15-16).

Проте, такі доводи відповідача не відповідають вимогам закону.

Умови та порядок пенсійного забезпечення прокурорів та слідчих визначено статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру», в той же час редакція зазначеної статті змінювалась.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 50-1 в редакції, що діяла на час призначення пенсії ОСОБА_1, працівникам, які не мають вислуги 20 років, якщо стаж служби в органах прокуратури становить не менше 10 років, після досягнення чоловіками 55 років при страховому стажі 25 років і більше, а жінками - 50 років при страховому стажі 20 років і більше, пенсія призначається у розмірі, пропорційному кількості повних років роботи на прокурорських посадах з розрахунку 80 відсотків місячного заробітку за 20 років вислуги. За кожний рік страхового стажу понад 25 років для чоловіків і 20 років для жінок пенсія збільшується на один відсоток місячного заробітку, з якого вона обчислюється.

Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року, який набрав чинності з 1 жовтня 2011 року, внесено зміни до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», зокрема змінено у відсотках розмір пенсії за вислугу років, яка призначається прокурорам і слідчим у разі реалізації ними такого права.

Так, відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» у редакції за вищевказаним законом «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», працівникам, які не мають вислуги років, передбаченої частиною першою цієї статті, за наявності необхідного стажу роботи на посадах прокурорів та слідчих прокуратури, а також страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», після досягнення чоловіками 57 років, пенсія призначається в розмірі, пропорційному кількості повних років роботи на прокурорських посадах, з розрахунку 80 відсотків місячного заробітку за відповідну вислугу років, передбачену частиною першою цієї статті. До досягнення віку, встановленого цим абзацом, право на пенсію за віком мають чоловіки ІНФОРМАЦІЯ_1 і старші після досягнення ними такого віку: 55 років - які народилися по 31 грудня 1957 року; 55 років 6 місяців - які народилися з 1 січня 1958 року по 31 грудня 1958 року; 56 років - які народилися з 1 січня 1959 року по 31 грудня 1959 року; 56 років 6 місяців - які народилися з 1 січня 1960 року по 31 грудня 1960 року.

Разом з тим підстави та порядок перерахунку пенсій прокурорам регулюють ч.ч. 13, 18 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», положення яких щодо перерахунку пенсії у зв'язку із прийняттям Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» змін не зазнали (змінилась лише нумерація частин цієї статті).

Так, відповідно до ч. 13 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Згідно з ч. 18 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Таким чином, суд приходить до висновку, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а тому дійшов висновку, що внесені Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» зміни до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам є ч.ч. 13, 18 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», які змін у зв'язку із прийняттям Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» не зазнали.

В той же час, щодо посилання представника відповідача на положення законів, за яким зменшено відсоток суми заробітної плати при призначенні пенсії державним службовцям, в т.ч. працівникам прокуратури, суд до уваги не приймає з наступних піжстав.

Так, Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27.03.2014 року № 1166 внесено зміни до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», відповідно до яких пенсія державним службовцям призначається у розмірі 70% від суми заробітної плати, ця норма набула чинності з 01.05.2014 року.

Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», який набрав чинності з 01.01.2015 року, внесено зміни до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», відповідно до яких пенсія державним службовцям призначається у розмірі 60% від суми заробітної плати. В подальшому за нормами Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року з 1-го червня 2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Однак враховуючи, що пенсія позивачу призначена раніше, тобто до внесенні змін у ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», та в подальшому виключення із Закону України «Про прокуратуру», норми вищевказаних Законів не підлягають до застосування. Вирішуючи питання про застосування цього Закону в часі, суд виходить із того, що згідно із ст. 22 Конституцією України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст. 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Таким чином, дослідившизібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачу неправомірно відмовлено у проведенні перерахунку пенсії в розмірі 70% від суми заробітної плати, оскільки, до спірних правовідносин підлягають застосуванню саме норми ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції чинній на момент виходу позивача на пенсію, а тому, такі дії відповідача слід визнати неправомірними та зобовязати провести перерахунок та виплатупенсії у відповідності до довідок прокуратури Волинської області від 05.10.2015 року №18/237 та №18/236 з додатком.

Разом з тим, проведення перерахунку слід проводити з 01.10.2015 року, тобто з моменту виходу позивача на пенсію.

Керуючись ст. ст. 2, 11, 71, 86, 99, 159, 160, 161, 162, 163, 183-2, 186, КАС України, на підставі ст.ст.1, 3, 6, 8, 19, 22, 64, 92 Конституції України, ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України у м. Луцьку стосовно відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії з 01.10.2015 року в розмірі 70% від заробітної плати згідно довідок прокуратури Волинської області про розмір заробітної плати від 05.10.2015 року №18/237 та №18/236 з додатком до них.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії за вислугу років в розмірі 70% від заробітної плати з 01.10.2015 року з врахуванням довідок прокуратури Волинської області від 05.10.2015 року 18/237 та №18/236 з додатком до них та виплатити її, з врахуванням отриманих коштів.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Львівського адміністративного апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом ч.3 ст.160 КАС України шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Луцького міськрайонного суду Р.М. Кихтюк