Справа № 463/6233/15-а
Суддя: Леньо С. І.
Дата ухвалення: 2016-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2016 року м. Львів 463/6233/15-а

2-а/463/48/16

Личаківський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді Леньо С. І.

з участю секретаря Станько Р.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної служби МВС у м. Львові про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду із позовом до відповідача, в якому просить скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП від 26.11.2015 року.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 26.11.2015р. відносно неї було винесено постанову про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. Порушення проявилось в тому, що вона 26.11.2015р. о 19.00 год., на вул. Князя Романа, 18 у м. Львові здійснила зупинку ближче 10 м. від перехрещуваної частини дороги. Вважає таку постанову незаконною, а викладені в ній обставини події такими, що не відповідають дійсності. Рухаючись на вказаній ділянці дороги, через несправний пульт сигналізації, у неї почав глохнути автомобіль, через що вимушена була здійснити зупинку. Вчинення правопорушення було обумовлено крайньою необхідністю. Про наведені вище обставини намагалась пояснити працівнику поліції, проте останній на них не зважав. При винесені постанови не врахував, що завданням адміністративного провадження є своєчасне, всебічне та об'єктивне з'ясування обставин справи, дотримання процесуального порядку її розгляду. За таких обставин вказана постанова, як незаконна підлягає скасуванню з приводу чого пред'явила згаданий позов.

В судове засідання позивач не прибула, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, скерувала до суду заяву про підтримку позовних вимог та розгляд справи у її відсутності.

Представник відповідача в судове засідання також не прибув, хоча про дату, час та місце розгляду справи також повідомлений належним чином. Заявою до суду справу просить слухати у його відсутності. Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 128 КАС України, суд вважає можливим розглянути справу без участі сторони відповідача.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково виходячи з наступного.

За правилами ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

З постанови від 26.11.2015р. (а.с.3) вбачається, що ОСОБА_1 притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено штраф в розмірі 255 грн., у зв'язку із скоєнням правопорушення, яке виразилось в тому, що позивач 26.11.2015р. о 19.00 год., на вул. Князя Романа, 18 у м. Львові здійснила зупинку ближче 10 м. від перехрещуваної частини дороги.

Позивач в мотивах позову зазначає, що дійсно здійснила зупинку ближче 10м від краю перехрещуваної проїзної частини.

Згідно з ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Суд не може погодитись з мотивами позову про те, що вчинення даного правопорушення було викликано крайньою необхідністю.

За правилами ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Зміст крайньої необхідності визначають його умови, за яких дії особи в цьому стані не є адміністративним правопорушенням. У разі крайньої необхідності відбувається зіткнення двох інтересів: загроза заподіяння шкоди одним охоронюваним законом інтересам усувається шляхом заподіяння шкоди, хоча й меншої, іншим. Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза зазначеним охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності.

Крім того, небезпека за таких обставин не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов'язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам. Це - одне з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності. Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов'язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях.

В справі яка розглядається суд не вбачає підстав вважати, що існувала реальна загроза охоронюваним законом інтересам, за наявності якої позивач вимушена була вчинити правопорушення, крім того, суд не вбачає будь-яких перешкод для вчинення дій, не пов'язаних із заподіянням шкоди охоронюваним законом інтересів.

З огляду на викладене, позивач помилково вважає, що вчинені нею дії не є адміністративним правопорушенням.

Разом з тим, відповідно до ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення, відповідно до ст. 245 КУпАП є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно вимог ст. 22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Специфіка встановлення малозначності діяння в контексті положень ст. 22 КУпАП полягає в обов'язковій сукупності трьох умов: формальна наявність у вчиненому діянні ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, тобто всіх тих передбачених у законі об'єктивних і суб'єктивних ознак, що у відповідній статті (частині статті) КУпАП характеризують певний склад адміністративного правопорушення; малозначне діяння не становить суспільної небезпеки, яка є типовою для певного виду адміністративного правопорушення. Це виражається в тому, що воно не заподіює взагалі шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству чи державі, або заподіює їм явно незначну (мізерну) шкоду; малозначне діяння не повинно бути суб'єктивно спрямоване на заподіяння істотної шкоди.

Матеріалами справи встановлено, що зупинка, яка здійснена в забороненому місці була короткотривалою, і по суті не становила загрози заподіяння шкоди суспільним інтересам, а дії позивача хоч і не були вчинені в стані крайньої необхідності, проте були викликані об'єктивними чинниками і по суті, не були суб'єктивно спрямовані на заподіяння істотної шкоди.

За таких обставин, діючи в межах та у спосіб, визначених чинним законодавством, після виявлення правопорушення, інспектор не в повній мірі з'ясував дійсні обставини справи та не врахував, що не всі діяння, які підпадають під ознаки адміністративного правопорушення тягнуть за собою адміністративну відповідальність. Діяння, яке вчинено позивачем не мало на меті заподіяння шкоди суспільним інтересах і після його вчинення, взагалі такої шкоди не завдало, що характеризує його як малозначне.

Об'єктивність розгляду справи про адміністративне правопорушення в даному випадку полягає в тому, що при встановленні малозначності діяння, особа підлягає звільненню від адміністративної відповідальності. Обов'язок встановити таку малозначність, в силу вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП лежить на особі, повноважній розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Згідно матеріалів справи, такий обов'язок відповідачем не виконано.

Тому, оскаржувану постанову в частині накладення адміністративного стягнення належить змінити, звільнивши позивача від адміністративної відповідальності та обмежитись усним зауваженням.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. ст. ст. 2, 17-19, 71, 105, 128, 160-163, 171-2 КАС України, ст. ст. 9, 17, 18, 22, 33, 122, 245, 251, 254, 256, 258, 268, 288, 293 КУпАП, суд,-

постановив:

Позов задовольнити частково.

Постанову серії ПС3 № 107867 від 26.11.2015 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП в частині накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. змінити:

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП та обмежитись усним зауваженням.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через Личаківський районний суд м. Львова шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст.186 КАС України.

Суддя: Леньо С. І.