Справа № 22-а/0690/6298/11
Суддя: Забродський М. І.
Дата ухвалення: 2011-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Житомирської області
ПОС Т АНО В А

Іменем України

15 грудня 2011 року

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Житомирської

області у складі:

головуючого судді Забродського М.І.

суддів Миніч Т.І.,

ОСОБА_1

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу за позовом

ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду України в Овруцькому

районі Житомирської області про визнання дії протиправними, стягнення пенсії відповідно

до Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок

Чорнобильської катастрофи»

за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Овруцькому районі

Житомирської області

на постанову Овруцького районного суду Житомирської області від 02 червня 2010

року,- - ;

в с т а н о в и л а :

У січні 2010 року ОСОБА_3 звернулася до управління Пенсійного фонду

України в Овруцькому районі Житомирської області з вказаним позовом. Просила визнати

неправомірними дії посадових осіб відповідача щодо відмови у здійсненні їй перерахунку

пенсії за період з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року та стягнути з управління Пенсійного

фонду України в Овруцькому районі Житомирської області пенсію за вказаний період в

сумі 31700,10 грн.

В обґрунтування позову зазначала, що має статус потерпілої внаслідок аварії на

ЧАЕС 1 категорії, є інвалідом 3 групи внаслідок захворювання, повязаного з наслідками

аварії на Чорнобильській АЕС. Тому їй повинна нараховуватися і виплачуватися пенсія в

розмірі не менше 6 мінімальних пенсій за віком та додаткова пенсія в розмірі 50%

мінімальної пенсії за віком, але розміри призначеної державної та додаткової пенсії не

відповідають розмірам, передбаченим ст. ст. 50,54 Закону України «Про статус і соціальний

захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Постановою Овруцького районного суду Житомирської області від 02 червня 2010

року позов задоволено.

Визнано дії управління Пенсійного фонду України в Овруцькому районі

протиправними щодо застосування постанов КМУ №654 від 16.07.2008 року та КМУ №530

від 28.05.2008 року в частині визначення ОСОБА_3 розміру додаткової пенсії за шкоду,

заподіяну здоровю, в розмірі менше ніж 50% мінімальної пенсії за віком та основної пенсії

як інваліду 3 групи щодо якої встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою у розмірі

не менше 6 мінімальних пенсій за віком за період з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2010

року.

Стягнуто з відповідача на кориться ОСОБА_3 пенсію як інваліду 3 групи шодо

якої встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою відповідно до ст. 54 Закону

України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок

Чорнобильської катастрофи» в сумі 29559 грн. та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну

здоровю як інваліду 3 групи щодо якої встановлено звязок з Чорнобильською

катастрофою відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,

які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в сумі 2144,10 грн. за період з

01 січня 2009 року по 31 грудня 2010 року.

В апеляційній скарзі управління Пенсійного фонду України в Овруцькому районі,

просить постанову суду скасувати.

Посйлається на те, що відповідно до ст. 63 Закону України «Про статус і соціальний

захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі- Закон

№796/12) фінансування витрат, повязаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за

рахунок державного бюджету, а кошти Пенсійного фонду не включаються до складу

Державного бюджету України.

Вважає, що, вирішуючи спір, суд помилково застосував до спірних правовідносин

розмір мінімальної пенсії за віком, встановлений ст. 28 Закону України «Про

загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Також вважає, що він не є

неналежним відповідачем по справі, на що уваги не звернув суд першої інстанції.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах позовних вимог та в

межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому

задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є інвалідом 3 групи і віднесений до І категорії

осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Державну пенсію по

інвалідності вона отримує в розмірі 600 грн. (а.с. 3), а додаткову пенсію - в розмірі 74,70

грн. та 85,95 грн. (а.с. З зворот).

Статтею 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які

постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що пенсії особам,

віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б)

додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права

на державну пенсію.

Відповідно до ч.4 ст.54 Закону №796/12, розмір пенсій для інвалідів, щодо яких

встановлено звязок з чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим - для інвалідів З

групи у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком.

Статтею 50 цього Закону особам, віднесеним до категорії 1 і які є інвалідами 2 групи

призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю у розмірі 50 %

мінімальної пенсії за віком. Виплата додаткової пенсії відповідно до ст. 53 Закону №796/12

здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Таким чином, суд першої інстанції правильно вважав, що вихідним критерієм

обрахунку державної та додаткової пенсій позивачу виступає мінімальна пенсія за віком,

розмір якої згідно зі ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне

страхування» встановлюється у розмірі визначеному законом прожиткового мінімуму для

осіб, які втратили працездатність.

Порядок обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи

захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської

катастрофи, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від ЗО травня 1997 року

№523. Дана постанова є чинною і її положення стосовно критеріїв обчислення розмірів

пенсій відповідають положенням ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний

захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Розрахунок пенсії позивачу відповідач здійснив, виходячи із встановленого

постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 2008 року №654 «Про підвищення

рівня пенсійного забезпечення громадян» розміру значно меншому, ніж передбачено

Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок

Чорнобильської катастрофи» .

Цією постановою всупереч положень статей 50,54 Закону України «Про статус і

соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»

Кабінет Міністрів України встановив розміри сум, з яких проводиться розрахунок пенсій,

при тому, що ці суми не відповідають розмірам мінімальної пенсії за віком.

Тому суд першої інстанції правильно виходив із загальних засад пріоритетності

законів над підзаконними актами, а його висновок, що при розрахунку державної та

додаткової пенсій, передбачених ст.ст. 50, 54 Законом України «Про статус і соціальний

захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосуванню

підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлений

в законі про Державний бюджет України на відповідний рік, і з якого визначається

мінімальний розмір пенсії за віком, є обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги управління Пенсійного фонду України в Овруцькому

районі про те, що управління є неналежним відповідачем по справі є безпідставними,

оскільки відповідно до положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою

Кабінету Міністрів України від 24.10.2007р. №1261 та з урахуванням Положення про

управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районних у містах, затвердженим

постановою правління пенсійного фонду України від 30.04.2002р. №8-2 ( з відповідними

змінами), управління Пенсійного фонду в районах, містах, районах у містах забезпечує

своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, безпосередньо призначає

(здійснює перерахунок) і виплачує пенсії та інші виплати відповідно до чинного

законодавства, отже є відповідачем у справах щодо здійснення перерахунку підвищення до

пенсій за відповідними позовами.

Доводи апеляційної скарги відповідача щодо правомірності його дій у звязку з

відсутністю джерел фінансування на вказані виплати та необхідність їх встановлення

бюджетним законодавством є безпідставні, оскільки реалізація встановленого законом

права не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Разом з тим частиною 2 ст. 99 КАС України ч.2 ст. 99 КАС України (в редакції до 07

липня 2010 року, чинної до 30 липня 2010 року) передбачено, що для звернення до

адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний

строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або

повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.І

ст.100 КАС України пропуск строку звернення до адміністративного суду є підставою для

відмови у задоволення позову.

З матеріалів справи видно, що ОСОБА_3. ставить питання про стягнення з

відповідача-управління Пенсійного фонду в Овруцькому районі Житомирської області

недорахованих коштів за період з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року, хоча при цьому

звернулася за захистом порушеного права 22 січня 2010 року. Отже позивачем не був

пропущений встановлений річний строк звернення до суду лише щодо вимог, які

випливають з правовідносин, що тривати протягом року до дати звернення до суду. Що

стосується правовідносин, які виникли до вказаного періоду, то позивач пропустив цей

строк.

Судом першої інстанції також не враховано те, що з огляду на положення статей 21,

105, 162 КАС України адміністративний позов може містити вимоги щодо визнання

незаконним рішення, дії чи бездіяльність відповідача, зобов'язання його вчинити певні дії,

відшкодувати шкоду, заподіяну незаконними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Отже, поза увагою суду першої інстанції залишилося те, що адміністративний суд

повинен визнавати дії суб'єктів владних повноважень незаконними і зобов'язувати останніх

провести нарахування та виплату належних сум відповідно до закону, а не ухвалювати

рішення про визначення конкретних сум.

Тому, відповідно до ст. 201 ЦПК України це є підставою для зміни частин другої та

третьої резолютивної частини постанови.

В решті її слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 160,195,196,198,201,207 КАС України, колегія суддів цивільної

палати,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Овруцькому районі

Житомирської області задовольнити частково.

Частину другу та третю резолютивної частини постанови Овруцького районного суду

Житомирської області від 02 червня 2010 року змінити, виклавши їх у такий редакції:

Визнати дії управління Пенсійного фонду України в Овруцькому районі по

застосуванню постанов КМ України №654 від 16.07.2008 року та КМ України №530 від

28.05.2008 року в частині визначення ОСОБА_3 розміру додаткової

пенсії за шкоду, заподіяну здоровю в розмірі менше ніж 50% мінімальної пенсії за віком та

основної пенсії як інваліду 3 групи щодо якої встановлено зв язок з Чорнобильською

катастрофою у розмірі не менше 6 мінімальних пенсій за віком за період з 22 січня 2009 року

по 31 грудня 2009 року.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Овруцькому районі

Житомирської області провести нарахування та виплату ОСОБА_3

додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю як інваліду 3 групи у розмірі 50 %

мінімальної пенсії за віком, передбачено ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний

захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та підвищення до

пенсії як особі, яка проживає на території радіоактивного забруднення як інваліду 3 групи в

розмірі 6 мінімальних пенсій за віком, передбачено ст. 54 Закону України «Про статус і

соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за

період з 22 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в

касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом

двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.