Справа № 803/99/16
Суддя: Валюх Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2016-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2016 року Справа № 803/99/16

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Валюха В.М.,

при секретарі судового засідання Столярчук А.В.,

за участю представника позивача Багна І.С.,

представника відповідача Кушнір Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська сирна компанія» до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська сирна компанія» (далі - ТзОВ «Українська сирна компанія», позивач) звернулося з адміністративним позовом до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області (далі - Луцька ОДПІ, відповідач) про скасування податкового повідомлення-рішення від 28.09.2015 року № .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Луцькою ОДПІ проведена перевірка дотримання граничних строків сплати узгодженого податкового зобов'язання ТзОВ «Українська сирна компанія», про що складено акт від 05.08.2015 року № 3271/15-01/37425007.

Перевіркою встановлено, що в порушення вимог пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України (ПК України) ТзОВ «Українська сирна компанія» не забезпечило своєчасної сплати узгодженого податкового зобов'язання з податку на додану вартість (ПДВ) протягом граничного строку: по строку 30.01.2015 року в сумі 2073,10 грн. фактично сплачено (погашено) 05.02.2015 року в сумі 2073,10 грн., по строку 17.06.2015 року в сумі 576120,90 грн. фактично сплачено (погашено) 22.06.2015 року в сумі 576120,90 грн. Відповідно до історії сплати узгодженого податного зобов'язання підприємство зобов'язано сплатити штраф у розмірі 57819,40 грн.

На підставі вказаного акту перевірки Луцькою ОДПІ 28.09.2015 року було прийняте податкове повідомлення-рішення № , яким за затримку на 65 календарних днів сплати суми грошового зобов'язання в розмірі 578194,00 грн. позивача зобов'язано сплатити штраф у розмірі 10%, що становить 57890,40 грн., та яке було оскаржено в адміністративному порядку.

Рішеннями Головного управління ДФС у Волинській області від 13.11.2015 року № 7152/10/03-20-10-03-06 та ДФС України від 28.12.2015 року № 27772/6/99-99-10-01-01-25 скарги платника податків залишені без задоволення, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення - без змін.

Позивач не погоджується із вказаним податковим повідомленням-рішенням з тих підстав, що таке рішення прийняте за результатами перевірки дотримання граничних строків сплати узгодженого податкового зобов'язання, проведення якої не передбачено чинним законодавством України, в акті перевірки не були належним чином задокументовані порушення норм податкового законодавства, нарахування штрафних санкцій є безпідставним.

Позивач просить скасувати податкове повідомлення-рішення Луцької ОДПІ від 28.09.2015 року № .

В поданих до суду письмових запереченнях проти позову від 11.02.2016 року № 249-10/03-18-10-07 (а. с. 62-65) представник відповідача адміністративний позов не визнала та просить відмовити в його задоволенні з тих підстав, що внаслідок порушення позивачем свого обов'язку щодо своєчасної сплати податкового зобов'язання у строки, встановлені законом, Луцькою ОДПІ правомірно застосовані до позивача штрафні санкції у порядку та розмірах, визначених ПК України, а норма пункту 126.1 статті 126 ПК України є прямою та не звільняє платника податків від нарахування штрафу за порушення строку сплати податків незалежно від причин такого прострочення.

В судовому засіданні представник позивача адміністративний позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просить позов задовольнити, та додатково пояснив, що предметом камеральної перевірки є лише правильність обрахування заявлених даних у відповідній податковій декларації, а предметом перевірки, оформленої актом від 05.08.2015 року № 3271/15-01/37425007, була своєчасність сплати позивачем ПДВ, що може бути предметом лише документальної перевірки, проте такого виду перевірка проведена не була.

Представник відповідача в судовому засіданні адміністративний позов не визнала з підстав, викладених у письмових запереченнях проти позову, та просить у його задоволенні відмовити повністю.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що адміністративний позов слід задовольнити повністю з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ТзОВ «Українська сирна компанія» є юридичною особою, зареєстроване платником ПДВ, згідно із постановою Господарського суду Волинської області від 03.11.2015 року у справі № 903/844/15 товариство визнане банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Рудецьку О.Я. (а. с. 50-54).

Луцькою ОДПІ проведена перевірка дотримання граничних строків сплати узгодженого податкового зобов'язання ТзОВ «Українська сирна компанія», про що складено акт від 05.08.2015 року № 3271/15-01/37425007 (а. с. 16-19).

Перевіркою встановлено, що в порушення вимог пункту 57.1 статті 57 ПК України ТзОВ «Українська сирна компанія» не забезпечило своєчасної сплати узгодженого податкового зобов'язання з ПДВ протягом граничного строку: по строку 30.01.2015 року в сумі 2073,10 грн. фактично сплачено (погашено) 05.02.2015 року в сумі 2073,10 грн., по строку 17.06.2015 року в сумі 576120,90 грн. фактично сплачено (погашено) 22.06.2015 року в сумі 576120,90 грн. Відповідно до історії сплати узгодженого податного зобов'язання підприємство зобов'язано сплатити штраф у розмірі 57819,40 грн.

Так, з матеріалів справи слідує, що в картці особового рахунку платника ПДВ - ТзОВ «Українська сирна компанія» за платежем 14010100 (ПДВ із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) за 2015 рік (а. с. 66-73) проведено нарахування податкового зобов'язання з ПДВ згідно поданої платником податку податкової декларації з ПДВ за грудень 2014 року в сумі 2534,00 грн. (а. с. 74-75), по терміну сплати 30.01.2015 року. Нарахована сума податку частково перекрита наявною на цю дату переплатою в сумі 460,88 грн., а решту - 2073,12 грн. погашено платником 05.02.2015 року (платіжне доручення від 05.02.2015 року № 514 на суму 3100,00 грн.).

Крім того, в картці особового рахунку платника ПДВ 17.06.2015 року проведено нарахування податкового зобов'язання з ПДВ в сумі 583318,00 грн., визначеного ТзОВ «Українська сирна компанія» в поданому 17.06.2015 року уточнюючому розрахунку податкових зобов'язань з ПДВ у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за звітний (податковий) період - травень 2015 року (реєстраційний номер № ), яким виправлено помилки за звітний (податковий) період - лютий 2015 року, а саме, збільшено за лютий 2015 року суму ПДВ, що підлягає сплаті на 583318,00 грн. (а. с. 76-77). Нарахована сума податку частково перекрита наявною на цю дату переплатою в сумі 7197,11 грн., а решту суми - 576120,89 грн. перекрито 22.06.2015 року шляхом проведення в обліку задекларованої у податковій декларації з ПДВ за травень 2015 року (вхідний № ) (а. с. 78-79) суми від'ємного значення, що зараховується у зменшення суми податкового боргу з ПДВ в розмірі 639071,00 грн. та, відповідно, погашено наявний на цю дату борг.

На підставі акту перевірки від 05.08.2015 року № 3271/15-01/37425007 Луцькою ОДПІ 28.09.2015 року було прийняте податкове повідомлення-рішення № , яким за затримку на 65 календарних днів сплати суми грошового зобов'язання в розмірі 578194,00 грн. позивача зобов'язано сплатити штраф у розмірі 10%, що становить 57890,40 грн., та яке було оскаржено в адміністративному порядку (а. с. 12).

Рішеннями Головного управління ДФС у Волинській області від 13.11.2015 року № 7152/10/03-20-10-03-06 та ДФС України від 28.12.2015 року № 27772/6/99-99-10-01-01-25 скарги платника податків залишені без задоволення, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення - без змін (а. с. 16-19, 34-36).

Пунктом 56.18 статті 56 ПК України від 02.12.2010 року № 2755-VI (з наступними змінами та доповненнями) передбачено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов'язання у будь-який момент після отримання такого рішення.

Згідно із частиною другою статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) юрисдикція адміністративних судів поширюються на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до частин першої, другої статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку суду, відповідач не довів правомірності оскаржуваного в даній адміністративній справі податкового повідомлення-рішення, з огляду на таке.

Як передбачено підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України, грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до пунктів 38.1, 38.3 статті 38 цього ж Кодексу виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк. Спосіб, порядок та строки виконання податкового обов'язку встановлюються цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно із пунктом 57.1 статті 57 ПК України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктами 203.1, 203.2 статті 203 зазначеного Кодексу визначено, що податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця. Сума податкового зобов'язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

За приписами пункту 50.1 статті 50 ПК України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Згідно із пунктом 4 розділу ІІІ (Облік нарахованих сум платежів) Порядку ведення органами Міністерства доходів і зборів оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 05.12.2013 року № 765 (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04.02.2014 року за № 217/24994), нарахування податків, зборів та сум єдиного внеску в інтегрованій картці платника здійснюються відповідно до звітності, що подається платником до територіального органу Міндоходів, а також митних та інших платежів - на підставі оформленої митної декларації. Нарахування узгоджених сум грошових зобов'язань за податками, зборами, митними платежами та сум єдиного внеску, нарахованих до сплати, в інтегрованій картці платника здійснюється датою граничного строку сплати таких нарахувань. При поданні уточнюючого розрахунку, що збільшує або зменшує грошові зобов'язання минулих податкових періодів платника та ліквідаційної звітності, нарахування в інтегрованій картці платника проводиться датою його подання.

Як передбачено пунктом 126.1 статті 126 ПК України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств, рентної плати протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

З розрахунку штрафних санкцій до акту перевірки від 05.08.2015 року № 3271/15-01/37425007 вбачається, що позивач порушив граничні строки сплати узгодженого податкового зобов'язання з ПДВ, а саме: за податковою декларацією з ПДВ № від 19.01.2015 року - по строку сплати 30.01.2015 року грошового зобов'язання в сумі 2073,10 грн. фактично сплачено (погашено) 05.02.2015 року в сумі 2073,10 грн., тобто, затримано сплату на 6 днів, розмір штрафних санкцій становить 207,31 грн. (сума боргу 2073,31 грн. х розмір штрафної санкції 10% = 207,31 грн.); за уточнюючим розрахунком до декларації з ПДВ № від 17.06.2015 року - по строку сплати 17.06.2015 року грошового зобов'язання в сумі 576120,90 грн. фактично сплачено (погашено) 22.06.2015 року в сумі 576120,90 грн., тобто, затримано сплату на 5 днів, розмір штрафних санкцій становить 57612,09 грн. (сума боргу 576120,90 грн. х розмір штрафної санкції 10% = 57612,09 грн.) (а. с. 10).

В ході судового розгляду справи представник позивача факти несвоєчасної сплати узгоджених сум грошового зобов'язання з ПДВ не заперечив та будь-яких доказів на спростування цих фактів не надав.

Разом з тим, при вирішенні питання правомірності притягнення позивача до відповідальності у вигляді штрафу за несвоєчасну сплату узгодженої суми грошового зобов'язання з ПДВ згідно із оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням суд враховує такі положення нормативно-правових актів.

Згідно із підпунктом 19-1.1.34 пункту 19-1 статті 19 ПК України контролюючі органи виконують такі функції: забезпечують визначення в установлених цим Кодексом, іншими законами України випадках сум податкових та грошових зобов'язань платників податків, застосування і своєчасне стягнення сум передбачених законом штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за порушення податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Підпунктом 20.1.19 пункту 20.1 статті 20 цього ж Кодексу передбачено, що контролюючі органи мають право: застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України; стягувати суми недоїмки із сплати єдиного внеску; стягувати суми простроченої заборгованості суб'єктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 ПК України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо: згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Згідно із пунктом 58.1 статті 58 ПК України контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт: невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації; завищення розміру задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованої платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу; заниження або завищення суми податкових зобов'язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, крім випадків, коли зазначене заниження або завищення враховано при винесенні інших податкових повідомлень-рішень за результатами перевірки. Податкове повідомлення-рішення містить підставу для такого нарахування (зменшення) податкового зобов'язання та/або зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, або заниження чи завищення суми податкових зобов'язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість; посилання на норму цього Кодексу та/або іншого закону, контроль за виконанням якого покладено на контролюючі органи, відповідно до якої був зроблений розрахунок або перерахунок грошових зобов'язань платника податків; суму грошового зобов'язання, що повинен сплатити платник податку; суму зменшеного (збільшеного) бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення результатів господарської діяльності або від'ємного значення суми податку на додану вартість; граничні строки сплати грошового зобов'язання та/або строки виправлення платником податків показників податкової звітності; попередження про наслідки несплати грошового зобов'язання або внесення виправлень до показників податкової звітності в установлений строк; граничні строки, передбачені цим Кодексом для оскарження податкового повідомлення-рішення. До податкового повідомлення-рішення додається розрахунок податкового зобов'язання (за наявності) та штрафних (фінансових) санкцій. Форма та порядок надіслання податкового повідомлення-рішення і розрахунку грошового зобов'язання визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Пунктом 58.2 статті 58 цього ж Кодексу визначено, що податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Як передбачено пунктом 1.2 розділу І (Загальні положення) Порядку направлення органами державної податкової служби податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.11.2012 року № 1236 (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.12.2012 року за № 2135/22447) (в редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення), відповідно до цього Порядку органи державної податкової служби складають та направляють (вручають) платникам податків податкові повідомлення-рішення про нарахування (зменшення) грошового зобов'язання, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість.

Згідно із пунктом 2.2 вказаного Порядку відповідний структурний підрозділ органу державної податкової служби складає податкове повідомлення-рішення: за формою згідно з додатком 3 за порушення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання (форма «Ш»).

З додатку 3 до вказаного Порядку вбачається, що у податковому повідомленні-рішенні (форма «Ш») обов'язково зазначається акт перевірки (номер, дата складання), яким встановлено порушення граничного строку сплати грошового зобов'язання.

Системний аналіз вказаних нормативно-правових актів дає суду підстави дійти висновку, що притягнення платника податків за затримку сплати узгодженої суми грошового зобов'язання можливе лише за податковим повідомленням-рішенням форми «Ш», що приймається контролюючим органом на підставі акту перевірки, яким встановлено порушення граничного строку сплати грошового зобов'язання.

Види, порядок і строки проведення перевірок, оформлення їх результатів регламентовано главою 8 розділу ІІ ПК України.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно із підпунктом 75.1.1 статті 75 цього ж Кодексу камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

За приписами пункту 200-1.1 статті 200-1 ПК України система електронного адміністрування податку на додану вартість забезпечує автоматичний облік в розрізі платників податку: суми податку, що містяться у виданих та отриманих податкових накладних та розрахунках коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних; суми податку, сплачені платниками при ввезенні товару на митну територію України; суми поповнення та залишку коштів на рахунках в системі електронного адміністрування податку на додану вартість; суми податку, на яку платники мають право зареєструвати податкові накладні та розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних; інші показники, які згідно з вимогами пункту 34 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" цього Кодексу враховуються під час обрахунку суми податку, обчисленої за формулою, визначеною пунктом 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 76.1 статті 76 цього ж Кодексу камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова.

Підпунктом 75.1.2 статті 75 ПК України визначено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Як передбачено підпунктом 75.1.3 статті 75 зазначеного Кодексу, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Системний аналіз вказаних норм ПК України дає суду підстави дійти висновку про те, що контролюючі органи мають право проводити виключно такі види перевірок, як камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки, при цьому, питання своєчасності нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів може бути предметом лише документальної перевірки.

Як слідує із матеріалів справи, відповідач провів перевірку дотримання граничних строків сплати узгодженого податкового зобов'язання ТзОВ «Українська сирна компанія» (акт від 05.08.2015 року № 3271/15-01/37425007), проте, право на проведення такого виду перевірки контролюючим органом нормами ПК України не надано.

Суд не бере до уваги покликання представника відповідача на підпункт 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України як на підставу проведення зазначеної перевірки, оскільки вказаною правовою нормою передбачено, що контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення, що, на думку суду, означає право на проведення лише тих перевірок, які прямо передбачені нормами ПК України: камеральні, документальні та фактичні перевірки.

Суд також не бере до уваги пояснення представника відповідача про те, що перевірка, оформлена актом від 05.08.2015 року № 3271/15-01/37425007, була проведена камерально, оскільки це не вбачається із самого акту, а предметом камеральної перевірки не можуть питання своєчасності нарахування та сплати податків та зборів.

Згідно із статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1 частини третьої статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням наведених норм чинного законодавства України та встановлених обставин справи суд приходить до висновку, що відповідач провів перевірку дотримання граничних строків сплати узгодженого податкового зобов'язання ТзОВ «Українська сирна компанія» (акт від 05.08.2015 року № 3271/15-01/37425007), право на проведення якої нормами ПК України не передбачено, факт вчинення податкового правопорушення (порушення позивачем строків сплати податкових зобов'язань з ПДВ) у встановленому законодавством порядку не задокументований (не проведена документальна перевірка з оформленням акту), а тому Луцька ОДПІ при проведенні перевірки діяла не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відтак, на думку суду, акт перевірки від 05.08.2015 року № 3271/15-01/37425007 не може мати правових наслідків та не може бути підставою для притягнення позивача до відповідальності за оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням.

З наведених вище підстав, виходячи з наданих суду статтею 162 КАС України повноважень, адміністративний позов підлягає до задоволення повністю шляхом прийняття постанови про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Луцької ОДПІ від 28.09.2015 року № .

Згідно із частиною першою статті 94 КАС України (із змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» від 22.05.2015 року № 484-VIII, який набрав чинності 01.09.2015 року) якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, на користь позивача слід присудити за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в розмірі 1378,00 грн., сплачений квитанцією № 2269 від 22.01.2016 року (а. с. 2), та який згідно із випискою був зарахований до спеціального фонду Державного бюджету України (а. с. 57).

Керуючись частиною третьою статті 160, статтями 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області від 28 вересня 2015 року № .

Присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська сирна компанія» за рахунок бюджетних асигнувань Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області судовий збір в розмірі 1378 гривень 00 копійок (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень нуль копійок).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.М.Валюх

Постанова складена у повному обсязі 04 березня 2016 року