Справа № 826/999/16
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2016-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без розгляду

27 січня 2016 року м. Київ № 826/999/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Качура І.А. розглянувши адміністративний позов

Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор плюс"
до Корольовського ВДВС Житомирського МУЮ третя особа: ОСОБА_1
прозобов'язання вчинити дії
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор плюс" з позовом до Корольовського ВДВС Житомирського МУЮ, третя особа: ОСОБА_1, в якому просило:

- звільни з-під арешту іпотечне майно, а саме: а саме: квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, на яке було накладено арешт на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, б/н від 06.09.2010, виданої Корольовським ВДВС Житомирського МУЮ.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що позивач фактично не погоджується з постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, б/н від 06.09.2010.

Проте як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач обґрунтовує пропущення встановленого строку звернення до суду посиланням на ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 15 жовтня 2015 року.

Дослідивши позовний матеріал та долучені до нього документи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для залишення позовної заяви по справі без розгляду, зважаючи на наступне.

Згідно ч.1 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановлених цим Кодексом або іншим законом.

При цьому, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Після закінчення цього часу особа не втрачає права звернутися із адміністративним позовом, але у задоволенні цього позову може бути відмовлено на тій підставі, що пропущено строк звернення.

Частиною 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Проте, частиною 1 статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Частиною 2 статті 181 КАС України передбачено, що позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

З аналізу чинного законодавства вбачається, що оскарження дій державного виконавця має особливі строки звернення до суду, що передбачені саме для особи, що дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів. При цьому, норма вищезазначеної статі не визначає суб'єктний склад спірних правовідносин.

А відтак строк звернення до суду передбачений особи, що дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів, не зважаючи чи є остання учасником або стороною виконавчого провадження.

При цьому, суд звертає увагу на те, що визначальним при вирішенні питання щодо початку перебігу строку звернення до суду, закінчення такого строку та відповідно його поновлення (у разі пропущення з поважних причин), є саме факт обізнаності особи про порушення його прав та законних інтересів або фактична можливість володіти такою інформацією.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що про існування постанови про арешт майна б/н від 06.09.2010 року, позивачеві стало відомо 01.12.2015 року при зверненні до нотаріуса.

В той час з позовом про оскарження постанови державного виконавця від 06.09.2012, позивач звернувся лише 22.01.2015 р., тобто з пропущенням встановленого десятиденного строку звернення до суду з даним позовом.

Судом приймається до уваги, що позивачем не долучено до позовного матеріалу доказів, що з 01.12.2015 р. (тобто з моменту обізнаності позивача про порушення прав), останнім вживались заходи щодо їх захисту чи існували обставини, що об'єктивно унеможливлювали своєчасне звернення позивача з даним позовом, у десятиденний строк.

Водночас, під поважними причинами пропуску строку звернення до суду відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України визнаються обставини, які є об'єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку проте, що причини пропуску встановленого строку звернення до суду з даним позовом неповажні, а відтак у суду відсутні правові підстави для його поновлення.

Суд також звертає увагу на те, що встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

За таких обставин, виходячи із системного аналізу норм чинного законодавства України, суд прийшов до висновку про неповажність причин пропущення строку звернення до суду з даним позовом та відсутності правових підстав для поновлення строку звернення до суду.

Відповідно до ч. 2 статті 100 КАС України, позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 160, 165, 181 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

1. Залишити без розгляду позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор плюс" до Корольовського ВДВС Житомирського МУЮ третя особа ОСОБА_1 про зобов'язання вчинити дії.

У випадку оскарження ухвали позовні матеріли будуть скеровані до апеляційної інстанції разом з апеляційною скаргою.

2. Роз'яснити позивачу, що залишення позовної заяви без розгляду не позбавляє його права звернутися до адміністративного суду в загальному порядку з клопотанням про поновлення строку звернення до суду з визначенням поважності причин пропуску строку звернення до суду.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя І.А. Качур