Справа № 357/18081/15-а
Суддя: Жарікова О. В.
Дата ухвалення: 2016-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2016 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий суддя Жарікова О. В. ,

при секретарі Гавриш О. П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №3 в м. Біла Церква адміністративну за позовом ОСОБА_1 до Управління з питань надзвичайних ситуацій та цивільного захисту Білоцерківської міської ради про надання відпустки державному службовцю,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом до Управління з питань надзвичайних ситуацій та цивільного захисту Білоцерківської міської ради про надання відпустки державному службовцю, мотивуючи його тим, він є посадовою особою місцевого самоврядування, учасником бойових дій, ліквідатором аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії, що підтверджується відповідними посвідченнями. Позивач звернувся до начальника Управління з питань надзвичайних ситуацій та цивільного захисту Білоцерківської міської ради щодо надання йому додаткової відпустки тривалістю 14 календарних днів, згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення рівня соціального захисту окремих категорій ветеранів війни», однак, отримав відмову. Крім того, позивач вважає, що йому слід було надати 16 календарних днів такої відпустки, відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Позивач просив суд зобов»язати відповідача надати йому відпустку, згідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення рівня соціального захисту окремих категорій ветеранів війни». В подальшому позивач уточнив позовні вимоги та просив суд зобовязати відповідача надати йому відпустку в розмірі 14 календарних днів, згідно Закону України від 14.05.2015 року № 426-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення рівня соціального захисту окремих категорій ветеранів війни» та 2 календарних дня, згідно Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

В судове засідання позивач не зявився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлений належно, подав до суду, через канцелярію суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлений належно, подав до суду, через канцелярію суду заяву про розгляд справи без його участі, позов не визнає. Крім того, відповідачем були подані письмові заперечення на позов.

Суд, оглянувши та дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч.1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана ВР України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

У разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана ВР України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Так, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є провідним спеціалістом Управління з питань надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення Білоцерківської міської ради. Згідно копії посвідчення, серії А 1457, виданого 05.06.1996 року, ОСОБА_1 є учасником бойових дій. Крім того, ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорії 2, що підтверджується копією відповідного посвідчення, серії а № 055719, виданим 10.02.1996 року.

Згідно копії наказу № 25-к(в) від 15.06.2015 року начальника Управління з питань надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення Білоцерківської міської ради ОСОБА_2, встановлено, що ОСОБА_1, відповідно до ст. 10 Закону України «Про відпустки», ст. 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», враховуючи його стаж державної служби і служби в органах місцевого самоврядування, який станом на 20.07.2015 року складає 39 р. 05 м. 28 дн., надано чергову щорічну відпустку за період праці з 06.12.2014 року по 05.12.2015 року в кількості 45 календарних днів ( 30 днів основна відпустка, 15 днів додаткова відпустка) з 20 липня по 03 вересня 2015 року включно.

Згідно ст. 35 Закону України «Про державну службу» та ст. 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», державним службовцям надається щорічна відпустка тривалістю 30 календарних днів, а зі стажем роботи в державних органах понад 10 років, надається додаткова оплачувана відпустка тривалістю до 15 календарних днів.

Згідно копії наказу № 38-к(в) від 09.09.2015 року в.о. начальника Управління з питань надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення Білоцерківської міської ради ОСОБА_3, встановлено, що ОСОБА_1 надано відпустку за 2015 рік в кількості 16 днів, з 05 жовтня по 20 жовтня 2015 року включно, на підставі Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок аварії на ЧАЕС». Згідно іншого наказу № 44-а(в) від 29.09.2015 року внесено зміни до наказу № 38-к(в), та надано відпустку ОСОБА_1 в кількості 14 днів, з 05 жовтня по 18 жовтня 2015 року включно. Суд вважає, що названу додаткову відпустку надано ОСОБА_1 у відповідності до ст. 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», позивач названі накази не оскаржує, і тому суд вважає безпредметною вимогу позивача надати йому два дні додаткової відпустки, відповідно до ст. 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Щодо іншої позовної вимоги, судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся з заявою до начальника Управління з питань надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення Білоцерківської міської ради ОСОБА_2, яка зареєстрована 10.12.2015 року, про надання йому відпустки тривалістю 14 календарних днів, згідно Закону України від 14.05.2015 №426-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення рівня соціального захисту окремих категорій ветеранів війни» з 25.12.2015 року. На вказану заяву ОСОБА_1 отримав відмову. Відмова мотивована тим, що згідно ч.3 ст.10 Закону України «Про відпустки» загальна тривалість основної та додаткових відпусток не може перевищувати 59 календарних днів.

Вирішуючи по суті даний спір, суд виходить з такого.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на адресований йому лист Міністерства соціальної політики України від 02.11.2015 року № 646/13/133-15, в якому вказується про те, що виходячи із норм Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (стаття 12) вищезгадана відпустка є пільгою, гарантованою державою та відповідно не належить до виду щорічних відпусток, визначених статтею 4 Закону України «Про відпустки».

Суд враховує названий лист в якості письмового доказу по справі, однак, вирішує спір по суті керуючись приписами чинного законодавства України.

Так, відповідно до п. 12 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», учасникам бойових дій (статті 5, 6) надаються пільги у вигляді використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про відпустки», законодавцем передбачено такі види щорічних відпусток: основна, додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці, додаткова відпустка за особливий характери праці, інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.

Відповідно до приписів п. 22 ст. 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», позивач має право на отримання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 робочих днів на рік, і така відпустка йому була надана.

Суд звертає увагу, що тривалість щорічних основної та додаткових відпусток не може перевищувати 59 календарних днів, але для працівників, зайнятих на підземних гірничих роботах, - 69 календарних днів (ст.10 Закону України «Про відпустки»).

Крім того, відповідно до ст. 60 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, які мають одночасно право на інші пільги та компенсації, передбачені законодавством України, надаються за їх вибором пільги та компенсації відповідно до одного із законів України.

Позивач ОСОБА_1 має пільги у вигляді додаткової відпустки як згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», так і згідно Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Позивач скористався однією із пільг у вигляді додаткової відпустки, на яку він має право згідно кількох законів, та отримав таку пільгу у вигляді додаткової відпустки, згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"».

Таким чином, у відповідності до ст. 60 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"» позивач використав своє право на отримання додаткової відпустки за одним із законів України.

Надання ОСОБА_4 додаткової відпустки ще і згідно Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» суперечило б вимогам ст. 60 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та ст. 10 Закону України «Про відпустки».

Суд критично оцінює лист Міністерства соціальної політики України від 02.11.2015 року № 646/13/133-15 в якому вказується про те, що виходячи із норм Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (стаття 12) вищезгадана відпустка є пільгою, гарантованою державою та відповідно не належить до виду щорічних відпусток, визначених статтею 4 Закону України «Про відпустки». Такий висновок Міністерства соціальної політики України є безпредметним, оскільки у Законах України «Про відпустки», «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» термін - «додаткова відпустка» вживається в одному і тому ж значенні. Правова природа додаткової відпустки, згідно ст. 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме її пільговий характер, не означає, що вона не належить до виду щорічних відпусток, визначених ст. 4 Закону України «Про відпустки».

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Суд, перевіривши викладені у позовній заяві обставини та співствавивши їх з наведеними законодавчо закріпленими нормами, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст. 94 КАС України, суд вважає за можливе компенсувати судові витрати за рахунок Держави.

На підставі вищевикладеного, керуючись Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Законом України «Про відпустки», ст.ст. 19, 55, 124 Конституції України, ст.ст. 6, 9, 17, 94, 99, 160-163, 186 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління з питань надзвичайних ситуацій та цивільного захисту Білоцерківської міської ради про надання відпустки державному службовцю - відмовити.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Постанова може бути оскаржена в строки та порядок передбачений КАС України.

Суддя ОСОБА_5