Справа № 806/2442/15
Суддя: Загородній А.Ф.
Дата ухвалення: 2016-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2016 року м. Київ К/800/51838/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді - Загороднього А.Ф.,

суддів: Білуги С.В., Заїки М.М.,

та секретаря Музички Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2015 року

та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2015 року

у справі № 806/2442/15

за позовом ОСОБА_1

до Державної судової адміністрації України, Територіального управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області

про визнання протиправною відмову та зобов'язання нарахувати і виплатити вихідну допомогу, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної судової адміністрації України, Територіального управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області, в якому просив:

- визнати протиправною відмову ТУ ДСА в Житомирській області щодо ненарахування та невиплати вихідної допомоги, гарантованої як судді у відставці відповідно до статті 136 Закону України «Про судоустрій та статус суддів»;

- зобов'язати ТУ ДСА в Житомирській області нарахувати та виплатити вихідну допомогу, гарантовану як судді у відставці відповідно до статті 136 Закону України «Про судоустрій та статус суддів».

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2015 року, в задоволенні позовних вимог відмовлено.

ОСОБА_1 не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, подав касаційну скаргу в якій посилаючись на допущені судами порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати зазначені судові рішення та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Перевіривши доводи касаційної скарги, рішення судів першої та апеляційної інстанцій щодо застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 працював суддею Новоград - Волинського міськрайонного суду Житомирської області.

16 вересня 2013 року позивач подав до Вищої ради юстиції заяву про звільнення його з посади у зв'язку з поданням заяви про відставку.

25 грудня 2014 року Верховна Рада України прийняла Постанову № 59-VIII, якою, зокрема, відповідно до пункту 9 частини п'ятої статті 126 Конституції України, у зв'язку з поданням заяви про відставку, звільнено ОСОБА_1 з посади судді Новоград - Волинського міськрайонного суду Житомирської області.

Наказом в.о. голови Новоград-Волинського міськрайонного суду, ОСОБА_1 відраховано зі штату Новоград - Волинського міськрайонного суду Житомирської області з 30 грудня 2014 року.

22 травня 2015 року позивач звернувся до ТУ ДСА в Житомирській області із заявою, в якій просив розглянути питання про виплату вихідної допомоги (компенсації).

Проте, листом від 28 травня 2015 року № 2604/15-вих, позивачу повідомлено про те, що з огляду на приписи Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» вихідна допомога в розмірі 10 місячних заробітних плат не нараховувалась та не виплачувалась.

Відповідно до пункту 9 частини п'ятої статті 126 Конституції України однією з підстав звільнення судді з посади органом, що його обрав або призначив, є подання суддею заяви про відставку.

Згідно зі статтею 109 Закону України від 7 липня 2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається статтею 131 цього Закону, має право подати заяву про відставку. Заява про відставку, заява про звільнення з посади за власним бажанням подається суддею безпосередньо до Вищої ради юстиції, яка протягом одного місяця з дня надходження відповідної заяви вносить до органу, який обрав або призначив суддю, подання про звільнення судді з посади.

Частиною 6 статтею 111 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що повноваження судді припиняються з дня набрання чинності постановою Верховної Ради України.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що на час звільнення ОСОБА_1 з посади судді та відрахування позивача зі штату Новоград - Волинського міськрайонного суду Житомирської області, набрав чинності Закон України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції від 01 квітня 2014 року, в якому відповідно до Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27 березня 2014 року виключено статтю 136, яка передбачає виплату судді, який вийшов у відставку, вихідної допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат, за останньою посадою.

Рішення щодо неконституційності Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» в частині виключення статті 136 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», Конституційним Судом України не приймалося.

При цьому, згідно частини другої статті 171-1 Кодексу адміністративного судочинства України акти, дії чи бездіяльність Верховної Ради України оскаржуються до Вищого адміністративного суду України.

Проте, як встановлено судами попередніх інстанцій, доказів оскарження позивачем до Вищого адміністративного суду України бездіяльності Верховної Ради України, що виразилась у несвоєчасному розгляді заяви ОСОБА_1 про відставку, суду не надано.

Враховуючи викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають, оскільки ДСА України та ТУ ДСА України в Житомирській області, при розгляді заяви про виплату вихідної допомоги позивачу, діяли з дотриманням вимог передбачених Конституцією та законами України.

Отже, доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального права, що призвело або могло б призвести до невірного вирішення спору, а тому оскаржувані судові рішення є законними та обґрунтованими, і підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2015 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2015 року - без змін.

Ухвала підлягає перегляду Верховним Судом України у порядку, строки та з підстав, передбачених главою третьою розділу ІV Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий А.Ф. Загородній

Судді С.В. Білуга

М.М. Заїка