Справа № 810/115/16
Суддя: Лапій С.М.
Дата ухвалення: 2016-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2016 року 810/115/16

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лапій С.М., розглянувши в порядку письмового провадження у м. Києві справу за адміністративним позовом Приватного підприємства "Ед Марліс" до Ірпінської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

в с т а н о в и в:

Приватне підприємство "Ед Марліс" звернулось до суду з позовом, в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Ірпінської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 01.10.2015 № (форма «Р»), № (форма «В4»), № (форма «В4»).

На обґрунтування позовних вимог зазначило, що з оскаржуваними податковими-повідомленнями рішеннями не погоджується, оскільки вони прийняті з порушенням норм чинного законодавства України в результаті неналежного аналізу первинних документів по господарських операціях та внаслідок невмотивованих висновків перевіряючого, а отже, є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Представник позивача надав суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності.

Представник відповідача надав суду письмові заперечення на позов, згідно яких проти позову заперечує та просить відмовити у його задоволенні.

На підставі ч. 4 ст. 122, ч. 6 ст. 128 КАС України судом прийнято рішення про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Суд, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

На підставі наказу № 801 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки від 14.09.2015 року, виданого начальником Ірпінської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області Папенко О.М., відповідачем проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства щодо нарахування, сплати податку на прибуток та податку на додану вартість по взаємовідносинах з ТОВ «Брокбудкепітал» та ПП «Хімінвест» за період з 01.01.2015 року по 28.02.2015 року.

Перевіркою встановлено порушення вимог пунктів 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198., п. 201.1 ст. 201 ПК України, в результаті чого занижено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 287318 грн., в т.ч. по періодах: за лютий 2015р. на суму 176537 грн., за березень 2015 р. на суму 110784 грн.; завищено залишок від'ємного значення з ПДВ (рядок 24 Декларації) за січень 2015 р. на суму 59941 грн. та завищено від'ємне значення з ПДВ (р. 19 Декларації) за березень 2015р. на суму 1415 грн.

За результатами перевірки відповідачем винесено податкові повідомлення-рішення: від 01.10.2015 № (форма «Р») про визначення податкового зобов'язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 430977, 00 грн., у тому числі 287318, 00 грн. за основним платежем та 143659,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями;

від 01.10.2015 № (форма «В4») про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі суми завищення від'ємного значення податку на додану вартість - 59941,00 грн.;

від 01.10.2015 № (форма «В4») про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі суми завищення від'ємного значення податку на додану вартість - 1415,00 грн.

Судом встановлено, що основною господарською діяльністю позивача є лісництво та інша діяльність у лісовому господарстві (код КВЕД 02.10), зокрема, діяльність посередників у торгівлі деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами, виробництво інших дерев'яних будівельних конструкцій і столярних виробів, виробництво інших виробів з деревини тощо.

ТОВ «Брокбудкепітал» () та ПП «Хімінвест» () також здійснюють господарську діяльність, пов'язану з будівництвом, спеціалізованими будівельними роботами, а також оптовою торгівлею деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням. Основними замовниками, як обумовлено договорами з вищевказаними контрагентами, були, зокрема Державне підприємство «Фастівське лісове господарство» () та Державне підприємство «Вищедубечанський лісгосп» ().

Господарські відносини між позивачем та ТОВ «Брокбудкепітал» здійснювались на підставі договору підряду від 07.05.2014 №Вщ-4-07.15/14 та договору від 05.11.2013 № Б-05.11/13 про закупівлю послуг.

За умовами договору підряду від 07.05.2014 № Вщ-4-07.15/14 - замовник (позивач) доручає, а підрядник (ТОВ «Брокбудкепітал») зобов'язується на свій ризик розробити лісосіки головного та проміжного користування згідно графіків та лісорубних квитків, виданих ДП «Вищедубичанський лісгосп» (основний замовник) позивачу.

Як слідує з договору від 05.11.2013 №Б-05.11/13 про закупівлю послуг, виконавець в особі ТОВ «Брокбудкепітал» зобов'язується самотужки, власними або орендованими засобами (інструментами, матеріалами, механізмами), надати замовникові в особі позивача послуги в лісовому господарстві (послуги на лісосіки) - по заготівлі деревини, а позивач - прийняти і оплатити такі послуги.

Підтвердженням виконання вказаних договорів є: податкові накладні, виписані ТОВ «Брокбудкепітал» позивачу за перевіряємий період з квитанціями про електронну реєстрацію кожної податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних та акти виконаних робіт. Розрахунки проводилися в безготівковій формі.

Разом з тим, господарські відносини між позивачем та ПП «Хімінвест» () були обумовлені договором від 10.09.2014 № F4-10.09/14 про виконання робіт та надання послуг та договором підряду від 15.09.2014 № V-04.15.09/14.

За умовами договору від 10.09.2014 № F4-10.09/14 про виконання робіт та надання послуг ПП «Хімінвест» () (виконавець) зобов'язується на власний ризик, власними силами і силами найманих працівників, засобами та матеріалами надати послуги за замовленням «Замовника», який, в свою чергу, має право та зобов'язується прийняти і оплатити надані послуги.

Як слідує з договору підряду від 15.09.2014 № V-04.15.09/14, замовник в особі позивача доручає, а підрядник в особі ПП «Хімінвест» зобов'язується на свій ризик розробити лісосіки головного та проміжного користування згідно графіків та лісорубних квитків, виданих ДП «Вищедубичанський лісгосп», (основний замовник) позивачу.

Підтвердженням виконання вказаних договорів є: податкові накладні виписані ПП «Хімінвест» позивачу за перевіряємий період, з квитанціями про електронну реєстрацію кожної податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних та акти виконаних робіт. Розрахунки проводилися в безготівковій формі.

На виконання цих договорів були складені акти виконаних робіт, виписані податкові накладні. Також на підтвердження реальності здійснених операції позивачем надано до суду карти технологічного процесу розробки лісосіки, акт приймання-передачі лісосіки; технічне завдання.

Відповідно до п. п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Пунктом 187.1 ст. 187 ПК України передбачено, що датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Податковий кодекс України передбачає лише такі випадки для невключення до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), як непідтвердження податковими накладними та/або відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, та/або порушення порядку заповнення податкової накладної, оформлення їх з порушенням вимог (пункт 198.6 статті 198, пункт 201.10 статті 201).

Згідно п. 201.1 ст. 201 ПК України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів: а) у паперовому вигляді; б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Згідно п. 201.8 ст. 201 ПК України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Як встановлено судом, на момент складання податкових накладних контрагенти позивача - ТОВ «Брокбудкепітал» () та ПП «Хімінвест» () були зареєстрованими платниками податку на додану вартість та мали свідоцтва платників такого податку, а тому мали право нараховувати податок на додану вартість та складати податкові накладні; в свою чергу, податкові накладні, на підставі яких позивач формував податковий кредит та копії яких знаходяться в матеріалах справи, відповідають вимогам, встановленим п. 201.1 ст. 201 ПК України.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Первинні документи складаються під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо, безпосередньо після її закінчення.

Так, в матеріалах справи наявні договори, податкові накладні, акти виконаних робіт, документи щодо вивезення продукції, акти приймання - передачі деревини, які містять відомості про господарські операції позивача з ТОВ «Брокбудкепітал» () та ПП «Хімінвест» () та оформлені належним чином.

Суд не бере до уваги посилання відповідача на те, що в ході аналізу податкової звітності ТОВ «Брокбудкепітал» () та ПП «Хімінвест» () у вказаних підприємств, зокрема, відсутня інформація про наявні складські приміщення, наявність автомобільного чи іншого транспорту, а також устаткування, що необхідне для здійснення фінансово-господарської діяльності підприємства, оскільки відповідно до статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, тому позивач не може нести відповідальності за можливі протиправні дії інших юридичних осіб, зокрема своїх контрагентів - ТОВ «Брокбудкепітал» () та ПП «Хімінвест» ().

Разом з тим, недотримання ТОВ «Брокбудкепітал» () та ПП «Хімінвест» () у всьому ланцюгу постачання податкової дисципліни є підставою для застосування правових наслідків саме щодо цих контрагентів.

Платник податку на додану вартість (покупець товару) не має обов'язку та повноважень здійснювати контроль за дотриманням постачальниками товару (послуг) вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності, дотримання вимог податкового законодавства тощо і в подальшому зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит за можливу неправомірну діяльність будь-кого з контрагентів. Такий платник не повинен притягуватися до відповідальності в тому випадку, якщо він здійснював реальну господарську операцію.

Лише встановлення в ході судового розгляду факту узгодженості дій платника податків з недобросовісними постачальниками з метою незаконного отримання податкових вигід або його обізнаності з такими діями постачальників чи сприяння ухиленню постачальниками товару від виконання податкових зобов'язань може слугувати підставою для відмови у праві на податковий кредит. При цьому такі висновки не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а можуть ґрунтуватися лише на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.

Водночас, відповідачем не надані докази, які б підтверджували узгодженість дій позивача та його контрагентів ТОВ «Брокбудкепітал» () та ПП «Хімінвест» () щодо незаконного отримання позивачем податкових вигід або обізнаності позивача з такими діями, тому вказана обставина є недоведеною. Натомість, факт господарських відносин між підприємствами підтверджується позивачем документально.

Доказів щодо визнання господарських договорів, укладених між контрагентами, недійсними, відповідачем також не надано.

З огляду на норми Податкового Кодексу України відповідач не має повноважень встановлювати юридичні факти щодо господарської діяльності позивача та встановлювати факти щодо реальності господарських операцій.

Крім того, відповідно до ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Так, в контексті спірних правовідносин належить відмітити рішення Європейського Суду з прав людини у справах "Інтерсплав" проти України (2007 рік, заява №803/02),"Булвес" АД проти Болгарії (2009 рік, заява №3991/03) і "Бізнес Супорт Центр" проти Болгарії (2010 рік, заява №6689/03), у яких, перевіряючи відповідність позбавлення права на податковий кредит/бюджетне відшкодування вимогам статті 1 Протоколу №1, Європейський суд з прав людини застосовував принцип пропорційності. Цей принцип є складовою частиною принципу верховенства права і вимагає додержання "справедливого балансу" між вимогами публічного інтересу та захистом прав приватних осіб, у реалізацію яких здійснюється втручання держави.

Провівши відповідну оцінку, Європейський Суд з прав людини визнав, що "справедливий баланс" не додержується, коли платника податку на додану вартість позбавляють права на податковий кредит/бюджетне відшкодування за відсутності доказів його залучення до протиправної діяльності, пов'язаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування, чи доказів того, що йому було відомо/повинно було відомо про таку діяльність його постачальників.

Таким чином, за змістом норм Податкового кодексу України право покупця на податковий кредит з податку на додану вартість не ставиться в залежність від дотримання контрагентами вимог законодавства та вчинення ймовірних зловживань за ланцюгом постачання товару.

Враховуючи викладене, на думку суду, позивач правомірно відносив до складу податкового кредиту відповідні суми податку на додану вартість по відносинам із ТОВ «Брокбудкепітал» () та ПП «Хімінвест», тому висновки акту перевірки про заниження податку на додану вартість є помилковими, а збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість - протиправним.

Таким чином, оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Всупереч наведеним вимогам відповідач як суб'єкт владних повноважень не довів правомірності своїх дій.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, відповідно, позовні вимоги підлягають задоволенню, а висновки податкового органу про відсутність реального здійснення операцій по взаємовідносинах позивача з вказаним контрагентом безпідставними та непідтвердженими жодними доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

До позовної заяви позивачем додано докази сплати судового збору у сумі 7384,99 грн. (квитанція від 06.11.2015 р.)

Оскільки суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, відшкодуванню позивачу з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягають судові витрати у сумі 7384,99 грн.

Керуючись ст. ст. 11, 14, 69, 70, 71, 94, 97, 122, 128, 158-163, 167, 254, 257 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Ірпінської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області від 01.10.2015 № (форма «Р»), № (форма «В4»), № (форма «В4»).

Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Ірпінської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області на користь Приватного підприємства "Ед Марліс" понесені витрати по сплаті судового збору (квитанція від 06.11.2015) у розмірі 7384 (сім тисяч триста вісімдесят чотири) грн. 99 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Лапій С.М.