Справа № 825/18/16
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2016-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2016 року Чернігів Справа № 825/18/16

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Соломко І.І.,

за участю секретаря Пархомчука Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в АТ ''Імексбанк'' про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в АТ ''Імексбанк'' (далі - відповідач), в якому остаточно просить визнати протиправними дії Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ ''Імексбанк'' щодо відмови у включенні ОСОБА_1 до реєстру акцентованих вимог кредиторів АТ ''Імексбанк'' та зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в АТ ''Імексбанк'' включити ОСОБА_1 до реєстру акцентованих вимог кредиторів АТ ''Імексбанк''.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що дії Уповноваженої особи щодо відмови у включенні позивача до реєстру кредиторів АТ ''Імексбанк'' для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб порушують норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а тому є протиправними.

Позивач в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлена, надала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Представник відповідача у судове засідання повторно не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим зворотнім повідомленням, заперечень на позов не подав.

Відповідно до частини четвертої статті 128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Оскільки, відповідача було належним чином повідомлено про дату, час і місце судового розгляду, суд дійшов висновку про можливість подальшого розгляду адміністративної справи за його відсутності.

Судове засідання здійснювалось в порядку, передбаченому статтею 41 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

26.01.2015 між позивачем та АТ «Імексбанк» укладено договір банківського рахунку № 610022037 (а. с. 8) та договір № 610022112 про приєднання до публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014 (а. с. 10), умови яких передбачають зарахування на рахунок НОМЕР_2 коштів у сумі 101273,53 грн. (сто одна тисяча двісті сімдесят три грн. 53 коп.), з процентною ставкою - 17 відсотків річних.

Факт внесення ОСОБА_1 коштів в сумі 101273,53 грн. (сто одна тисяча двісті сімдесят три грн. 53 коп.) на рахунок НОМЕР_2 підтверджується випискою банку від 24.11.2015року (а.с.11).

21.05.2015 правлінням Національного банку України прийнята постанова № 330 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію публічного акціонерного товариства «Імексбанк», відповідно до якої виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 27.05.2015 № 105 «Про початок процедури ліквідації АТ «Імексбанк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку».

Згідно вищезазначеного рішення в АТ «Імексбанк» розпочато процедуру ліквідації строком на один рік з 27.05.2015 до 26.05.2016 включно та призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію АТ «Імексбанк» провідного спеціаліста з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків -Северина Ю.П.

Як вбачається з матеріалів справи, 13.09.2015 позивач звернулась до відповідача та просила повідомити про причини не включення її до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом згідно договору № 610022037 від 26.01.2015(а.с.12).

29.09.2015 Уповноваженою особою Фонду на ліквідацію АТ «Імексбанк»листом № 6208, посилаючись на вимоги частини п'ятої статті 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», позивачу відмовлено у включенні до реєстру кредиторів АТ «Імексбанк», у зв'язку з відсутністю кредиторських вимог (а. с. 13).

06.10.2015 позивач повторно звернулась із заявою, в якій просила повідомити причини не включення її до реєстру вкладників у відповідності до вимог Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (а.с.14).

Листом Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію АТ «Імексбанк» № 7053 від 21.10.2015 позивача повідомлено про те, що кошти за його вкладом відшкодуванню не підлягають у зв'язку з тим, що договір банківського рахунку є нікчемним в силу частини третьої статті 38 «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а тому питання щодо внесення позивача до загального реєстру вкладників буде вирішено після досудового розслідування на предмет встановлення в діях посадових осіб банку ознак протиправних діянь (а.с.15).

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені Законом України від 23.02.2012 № 4452-VI«Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі-Закон).

Частиною першою статті 3 Закону зазначено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Відповідно до частини третьої статті 12 Закону виконавча дирекція Фонду має такі повноваження у сфері забезпечення відшкодування коштів за вкладами: 1) визначає порядок ведення реєстру учасників Фонду; 2) визначає порядок відшкодування Фондом коштів за вкладами відповідно до розділу V цього Закону; 3) визначає порядок ведення банками бази даних про вкладників та ведення Фондом відповідної узагальненої бази даних; 4) приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; 5) затверджує порядок визначення банків-агентів та визначає на підставі цього порядку банків-агентів; 6) приймає рішення про оплату Фондом витрат, пов'язаних із процедурою виведення неплатоспроможного банку з ринку, у межах кошторису витрат Фонду, затвердженого адміністративною радою Фонду; 7) встановлює вимоги до змісту договорів банківського вкладу, договорів банківського рахунка з питань, що стосуються функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб.

Частиною першою статті 26 Закону визначено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Згідно з частиною п'ятою статті 27 Закону протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Частина шоста статті 27 Закону визначає, що уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 48 Закону 3) уповноважена особа Фонду з дня свого призначення складає не пізніше ніж через три дні з дня свого призначення перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду; складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів.

Відповідно до частини п'ятої статті 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

Суд вважає за необхідне зазначити, що сума вкладу за договором банківського рахунку від 26.01.2015 № 610022037 складає 101273,53 грн., що не перевищує встановлену статтею 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" суму граничного розміру відшкодування коштів - 200000 гривень.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач, відмовляючи у включенні позивача до реєстру кредиторів, помилково виходив з того, що він не подав заяву у строк, передбачений частиною п'ятою статті 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", оскільки за змістом цієї норми вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами взагалі не заявляються.

Вказана позиція підтримана ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28.01.2016 у справі № К/800/39470/15.

Як вбачається з матеріалів справи, Уповноважена особа Фонду на ліквідацію АТ «Імексбанк» в листі № 7053 від 21.10.2015 повідомила, що договір банківського рахунку від 26.01.2015 № 610022037 на суму 101273,53 грн. є нікчемним в силу частини третьої статті 38 «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а тому питання щодо внесення ОСОБА_1 до загального реєстру вкладників буде вирішено після досудового розслідування на предмет встановлення в діях посадових осіб банку ознак протиправних діянь.

Проте суд не погоджується з такою позицією відповідача, з огляду на таке.

Згідно із частиною другою статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Частина третя статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначає, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність"; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; 9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Порядок виявлення нікчемних договорів, а також дій Фонду у разі їх виявлення визначаються нормативно-правовими актами Фонду.

Таким чином, для правильного вирішення спору такої категорії справ необхідно перевірити підстави, з яких визнано договір нікчемним, у розрізі статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Між тим суд зазначає, що Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Імексбанк» не визначено конкретної підстави нікчемності правочину неплатоспроможного банку, що передбачені у частині третій статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", та не наведено, з яких підстав вбачається, що договір банківського рахунку, що укладений з позивачем, має ознаки нікчемного правочину.

Разом з тим, такі підстави: як «…штучне збільшення зобов'язань Фонду гарантування щодо відшкодування грошових коштів», що зазначено у листі від 21.10.2015 року № 7053 не відносяться до переліку підстав, за якими договір вкладу позивача можна вважати нікчемним.

Тоді як, відповідачем не доведено, що укладення банківського договору та внесення коштів на рахунок містить ознаки правочину, який міг би спричинити неплатоспроможність Банку.

Відповідно до частини першої статті 228 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Згідно із частиною другою статті 228 Цивільного кодексу України правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Частина третя цієї статті визначає, що у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

Для застосування санкцій, передбачених статтею 228 Цивільного кодексу України, необхідним є наявність умислу на укладення угоди з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, наприклад, вчинення удаваного правочину з метою приховання ухилення від сплати податків чи з метою неправомірного одержання з державного бюджету коштів шляхом відшкодування податку на додану вартість у разі його несплати контрагентами до бюджету.

Крім того, відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" при кваліфікації правочину за статтею 228 ЦК має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо.

Доказами в адміністративному судочинстві, за визначенням частини першої статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України, є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

У відповідності до частин першої та четвертої статті 70 цього Кодексу, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Проте, Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідаціюАТ «Імексбанк» не наведено та не надано доказів, які б свідчили, що зазначений правочин є таким, що порушує публічний порядок чи спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна держави.

Таким чином, Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не доведено наявність правових підстав для не включення позивача до переліку вкладників АТ «Імексбанк» , які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, а тому такі дії Уповноваженої особи суперечить приписам Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та є протиправними.

Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги про визнання протиправними дій Уповноваженої особи щодо відмови у включенні ОСОБА_1 до реєстру акцентованих вимог кредиторів АТ ''Імексбанк'' є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

При цьому, суд вважає наявними підстави зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в АТ ''Імексбанк'' включити ОСОБА_1 до реєстру акцентованих вимог кредиторів АТ ''Імексбанк''.

Вказана позиція підтримана постановою Вищого адміністративного суду України від 03.11.2015 у справі № К/800/25636/15.

Крім того, відповідно до статті 1 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, у зв'язку з чим колегія суддів приходить до висновку, що подання позивачем заяви раніше обумовленого строку не може бути підставою для позбавлення її законних прав на включення до реєстру акцептованих вимог кредиторів як вкладника банку.

Враховуючи наявність факту порушення прав позивача і обраний ним спосіб захисту, суд приходить до переконання про прийняття рішення, яке б гарантувало дотримання і захист прав та інтересів позивача.

Згідно пункту 1 частини першої статті 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

В силу статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В силу положень частини другої статті 8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

В своєму рішенні Гайдук та інші проти України Європейський суд нагадує, що згідно з постійною практикою органів Конвенції, поняття "майна" в розумінні ст. 1 Протоколу № 1 може охоплювати як "фактичне майно, так і майнові цінності, в тому числі боргові вимоги, відповідно до яких заявник може претендувати щонайменше на "законне сподівання" на фактичне користування правом власності.

Посилання на судову практику Європейського суду з прав людини є доцільним зважаючи на те, що відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» рішення Європейського суду з прав людини застосовується в Україні як джерело права.

Таким чином, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 в силу наведених норм, має право на відшкодування коштів в сумі 101273,53 грн. за договором банківського рахунку від 26.01.2015 № 610022037 за рахунок коштів Фонду, а відтак включена до реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ ''Імексбанк''.

При ухваленні рішення в даній адміністративній справі суд також керувався наступним.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Суд зауважує, що в ході судового розгляду справи позивачем доведено ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, а відтак позов підлягає задоволенню повністю.

Згідно із частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В порушення вищезазначеної норми відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не надано суду жодних заперечень.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість підстав для не включення позивача до реєстру акцептованих вимог кредиторів, а тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до частини першої статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 41, 122, 158 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ ''Імексбанк'' щодо відмови у включенні ОСОБА_1 до реєстру акцентованих вимог кредиторів АТ ''Імексбанк''.

Зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в АТ ''Імексбанк'' включити ОСОБА_1 до реєстру акцентованих вимог кредиторів АТ ''Імексбанк''.

Присудити на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в АТ ''Імексбанк'' судові витрати в загальному розмірі 974,40 грн.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167,186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя підпис І.І. Соломко

З оригіналом згідно

Суддя І.І. Соломко