Справа № 696/218/16-а
Суддя: Шкреба В. В.
Дата ухвалення: 2016-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 696/218/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2016 року м. Кам'янка

Кам'янський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді - Шкреби В.В.,

при секретарі - Галіневській Р.О.,

за участі позивача - ОСОБА_1,

представників

відповідача Потапенка О.П.,

Кулинич З.М.,

третьої особи Шамрая О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кам'янка Черкаської області адміністративний позов ОСОБА_1 до відділу освіти Кам'янської райдержадміністрації Черкаської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Кам'янська районна організація Профспілки працівників освіти і науки України про скасування наказу начальника відділу освіти Кам'янської райдержадміністрації Черкаської області № 37 від 27.01.2016 року про виплату надбавки за престижність праці, педагогічним працівникам загальноосвітніх, навчальних закладів,

встановив :

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся в суд з указаним позовом. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 27.01.2016 року начальником відділу освіти Кам'янської райдержадміністрації Черкаської області видано наказ № 37 від 27.01.2016 року про виплату надбавки за престижність праці, педагогічним працівникам загальноосвітніх, навчальних закладів, згідно якого з метою економії бюджетних коштів з 11.01.2016 року встановлено надбавку з метою підвищення престижності праці педагогічним працівникам в розмірі 1%, замість встановлених раніше 20% такої надбавки. Просив скасувати вказаний наказ, так як він був прийнятий з порушенням чинного законодавства та звужує зміст та обсяг прав педагогічних працівників на оплату праці.

В судовому засіданні Позивач вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Посилався на те, що оспорюваний наказ безпосередньо торкається його прав на оплату праці як педагогічного працівника.

Представники Відповідача подали на позов письмові заперечення.

Представник третьої особи просив позовні вимоги задовольнити.

Всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків та судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Виходячи зі змісту ст.ст. 3, 17 КАС України відносини, що склалися між сторонами є публічно-правовими.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади і їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень і в спосіб, передбачений Конституцією і законами України.

У відповідності до ст. 22 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» на місцеві державні адміністрації покладаються повноваження з реалізації державної політики в галузі освіти, здійснення загального керівництва закладами освіти.

Згідно п. 2 Положення про відділ освіти Кам'янської районної державної адміністрації, затвердженого розпорядженням першого заступника РДА № 243 від 28.11.2013 року відділ освіти у своїй діяльності керується в першу чергу Конституцією України, законами України, актами Президента України і Кабінету Міністрів України.

Зі змісту п.п. 1, 3 п. 3, п.п. 1, 15, 33 п. 4 Положення випливає, що основним завданнями відділу освіти є : реалізація державної політики в галузі освіти; здійснення управління закладами освіти комунальної власності району; здійснення керівництва роботою підпорядкованих навчальних закладів; сприяння фінансовому забезпеченню шкіл; внесення пропозицій щодо обсягів бюджетного фінансування загальноосвітніх навчальних закладів та установ освіти, які перебувають у комунальній власності.

На підставі п.п.7 п. 8 Положення начальник відділу освіти видає у межах компетенції накази.

Згідно Розділу ІІ Посадової інструкції начальника він дбає про соціальний захист педагогічних працівників, здійснює економічне та матеріально-технічне забезпечення відділу освіти, установ і закладів освіти.

Як встановлено під час судового засідання, зі змісту оскаржуваного наказу вбачається, що на час виникнення правовідносин при прийнятті оскаржуваного наказу начальник відділу освіти Кам'янської райдержадміністрації Черкаської області керувався вимогами постанови Кабінету Міністрів України від 23.03.2011 року № 373 «Про встановлення надбавки педагогічним працівникам дошкільних, позашкільних, загальноосвітніх, професійно-технічних навчальних закладів, вищих навчальних закладів І-ІІ рівня акредитації, інших установ і закладів незалежно від їх підпорядкування».

Згідно пункту 1 вказаної постанови Кабінету Міністрів України відповідно до змін внесених постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2014 року № 88 установлено, що надбавка за престижність праці установлюється у граничному розмірі 20 відсотків посадового окладу педагогічного працівника.

Встановлення розміру надбавки віднесено до компетенції керівника закладу (установи) у межах фонду оплати праці.

Судовим рішенням, яке міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень, у справі № 826/5213/14 (постанова Окружного адміністративного суду м. Києва від 10.09.2014), яке залишено без змін судами вищих інстанцій в позові Профспілки працівників освіти і науки України про визнання противною та скасування постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2014 року № 88 відмовлено. А тому наділення керівника закладу (установи) правом її встановлення у межах фонду оплати праці є законним.

У відповідності до ст. 72 КАС України дана обставина встановлена рішенням суду, що набрало законної сили і доказуванню не підлягає.

У ст. 57 Закону України "Про освіту" передбачено, що держава забезпечує педагогічним працівникам належні умови праці, правовий, соціальний, професійний захист.

Згідно ст. 12 Закону України «Про оплату праці» норми оплати праці (за роботу в надурочний час; у святкові, неробочі та вихідні дні; у нічний час; за час простою, який мав місце не з вини працівника; при виготовленні продукції, що виявилася браком не з вини працівника; працівників, молодше вісімнадцяти років, при скороченій тривалості їх щоденної роботи тощо) і гарантії для працівників (оплата щорічних відпусток; за час виконання державних обов'язків; для тих, які направляються для підвищення кваліфікації, на обстеження в медичний заклад; для переведених за станом здоров'я на легшу нижчеоплачувану роботу; переведених тимчасово на іншу роботу у зв'язку з виробничою необхідністю; для вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років, переведених на легшу роботу; при різних формах виробничого навчання, перекваліфікації або навчання інших спеціальностей; для донорів тощо), а також гарантії та компенсації працівникам в разі переїзду на роботу до іншої місцевості, службових відряджень, роботи у польових умовах тощо встановлюються Кодексом законів про працю України та іншими актами законодавства України. Норми і гарантії в оплаті праці, передбачені частиною першою цієї статті та Кодексом законів про працю України, є мінімальними державними гарантіями.

У відповідності до ст. 103 КЗпП визначено, що про нові або зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника не пізніш як за два місяці до їх запровадження або зміни.

Таким чином, незалежно від правової форми, в якій здійснюється зміна оплати праці в бік її погіршення, обов'язок про це повідомлення працівника лежить на роботодавцеві.

До закінчення передбаченого статті 103 КЗпП двохмісячного строку не можуть застосовуватись нові (змінені) умови оплати праці, які погіршують становище робітників. І тільки Верховна Рада України спеціальною нормою може визначити, що погіршення умов оплати праці, що випливає з прийнятого нею закону, підлягають застосуванню до сплину вказаного строку.

Якщо працівник не був своєчасно і належно сповіщений про зміну умов оплати праці в бік погіршення, до закінчення вказаного строку повинні застосовуватися минулі умови оплати праці.

В такому разі нові умови оплати праці в силу не повинні вводитись, а отримувана заробітна плата з раніше установленими умовами по своїй юридичній та соціально-економічній природі відповідатиме поняттю належної оплати праці.

Зі змісту оскаржуваного наказу вбачається, що начальник відділу освіти РДА встановив з 11.01.2016 року надбавку за престижність праці у розмірі 1%.

Так як наказ виданий 27.01.2016 року і поширює свою дію на відносини до його видання (а саме з 11.01.2016), його зміст протирічить положенням статті 58 Конституції України - за загальновизнаним принципом права, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

У рішенні Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99 у справі про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів наголошується на тому, що до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Заборона зворотної дії є однією з важливих складових принципу правової визначеності.

У статті 97 КЗпП визначено, що форми і системи оплати праці та розміри надбавок встановлюються у колективному договорі, а якщо такий договір не укладався власник або уповноважений ним орган зобов'язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом.

Проте цих вимог при винесенні оскаржуваного наказу не було виконано.

Крім цього, зі змісту наказу вбачається, що допущено його негайну дію без виконання і вимог статті 103 КЗпП щодо двомісячного строку для повідомлення працівників про погіршення умов оплати праці.

Вказані обставини визнавались сторонами і у відповідності до ч.3 ст. 72 КАС України у суду не викликає сумніву і є такою, що доказуванню не підлягає.

Згідно ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень суб'єкта власних повноважень обов'язок доказування правомірності рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

В своїй запереченнях Відповідач не надав суду доказів правомірності винесеного оскаржуваного наказу, тоді як в судовому розгляді встановлено його неправомірність через невідповідність вимогам в першу чергу статті 58 Конституції України та статям 97,103 КЗпП.

Згідно ч.1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом власних повноважень, суд присуджує всі здійсненні нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

У зв'язку з вказаним слід присудити з відділу освіти Кам'янської райдержадміністрації Черкаської області на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати по оплаті судового збору при подачі позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1, 2, 3, 4. 6-9, 10-12, 17, 18, 41, 71, 94, 104-107, 128, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. 58 Конституції України, ст.ст. 97, 103 КЗпП, суд

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до відділу освіти Кам'янської райдержадміністрації Черкаської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Кам'янська районна організація Профспілки працівників освіти і науки України про скасування наказу начальника відділу освіти Кам'янської райдержадміністрації Черкаської області № 37 від 27.01.2016 року про виплату надбавки за престижність праці, педагогічним працівникам загальноосвітніх, навчальних закладів- задовольнити.

Скасувати наказ начальника відділу освіти Кам'янської райдержадміністрації Черкаської області № 37 від 27.01.2016 року про виплату надбавки за престижність праці, педагогічним працівникам загальноосвітніх, навчальних закладів.

Присудити ОСОБА_1 здійсненні ним витрати по оплаті судового збору при подачі позову в розмірі 551 грн. 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань відділу освіти Кам'янської райдержадміністрації Черкаської області.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Кам'янський районний суд Черкаської області протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя: