Справа № 807/886/15
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2016-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2016 року Справа № 876/12212/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Дяковича В.П., Хобор Р.Б.,

з участю секретаря судових засідань Гелецького П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Закарпатської митниці ДФС про визнання неправомірними дій, зобов'язання вчинити дії, відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ :

У травні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому після уточнення своїх вимог просив:

визнати неправомірними дії Закарпатської митниці ДФС (далі - Митниця) щодо припинення нарахування та виплати йому різниці у заробітній платі, як посадовій особі митного посту «Чоп-залізничний» Митниці, з моменту введення в дію наказу Чопської митниці Міндоходів «Про особовий склад» № 93-о від 19 лютого 2014 року;

зобов'язати Митницю здійснити перерахунок, нарахування та виплату йому різниці у заробітній платі у період з 19 лютого 2014 року по 31 березня 2015 року;

відшкодувати моральну шкоду у розмірі 7000 грн. та 1000 грн. витрат на правову допомогу.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2015 року у справі № 807/886/15 у задоволенні позову було відмовлено.

Зазначену постанову в апеляційному порядку оскаржено представником позивача, який у апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове, яким задовольнити позов ОСОБА_2 у повному обсязі. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було зроблено невірний висновок щодо безпідставності доводів позивача про зміну лише назви структурного підрозділу, назви посади та виду структурного підрозділу відповідача, де він працював, без зміни в обсягах роботи і його функціональних обов'язках. Вважає, що суд першої інстанції помилково вважав, що внаслідок проведення реорганізації митного посту «Чоп-залізничний» і переведення позивача відбулася також зміна його трудових функцій. Тому дії відповідача щодо припинення нарахування та виплати з 20.02.2014 року різниці у заробітній платі позивача є протиправними, оскільки суперечать приписам ст. 103 КЗпП України.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання апеляційного суду не з'явилися, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності згідно із ч. 4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, апеляційний суд приходить до переконання, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з таких міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із того, що з 01.01.2014 року було змінено структуру митного посту «Чоп-залізничний» і зазначена реорганізація супроводжувалась зміною трудових обов`язків позивача. Право на отримання різниці між заробітною платою (без премії), грошовим забезпеченням (без премії) мають працівники, які до і після прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 07.08.2013 року № 597 «Деякі питання оплати праці працівників Міністерства доходів і зборів та його територіальних органів» перебували на тій же посаді відповідно до трудової угоди.

Згідно з наказом від 19.02.2014 року № 93-о позивача з 20.02.2014 року було переведено на іншу посаду - старшого державного інспектора відділу митного оформлення № 2 митного посту «Чоп залізничний» у відповідності до п. 1 ст. 32 КЗпП України. Тому йому правомірно виплачувалась різниця між заробітною платою до переведення на іншу посаду (на посаду старшого державного інспектора відділу митного оформлення № 2 митного поста «Чоп залізничний») у зв'язку із зміною істотних умов праці до 20 лютого 2014 року. Доказів про заподіяння моральної шкоди відповідачем суду позивачем надано не було.

Даючи оцінку оскаржуваному судовому рішенню та вимогам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, апеляційний суд виходить із таких міркувань.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно із приписами ст. 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу.

Положеннями ч. 1 ст. 32 КЗпП України передбачено, що переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством.

У відповідності до ч. 3 ст. 32 КЗпП України у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

Як безспірно встановлено судом першої інстанції, позивач ОСОБА_2 працював у Чопській митниці Міндоходів з 19.06.2013 року на посаді старшого інспектора відділу митного оформлення № 4 митного поста «Чоп залізничний» Чопської митниці Міндоходів.

29.10.2013 року позивача під розписку було попереджено про зміну істотних умов праці (розмірів оплати праці та найменування посад особового складу митниці) згідно із постановами Кабінету Міністрів України від 07.08.2013 року № 597 «Деякі питання оплати праці працівників Міністерства доходів і зборів та його територіальних органів» (далі - Постанова № 597) та від 09.03.2006 року № 268 «Про упорядкування структури та умово плати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» (далі - Постанова № 268).

Пунктом 2 Постанови № 597 було визначено, що у разі зменшення у зв'язку із прийняттям цієї постанови розміру заробітної плати (без премії), грошового забезпечення (без премії) в окремих працівників, умови оплати праці яких визначені цією постановою, на час роботи на займаній посаді виплачується різниця між заробітною платою (без премії), визначеними за умовами оплати праці згідно з нормативно-правовими актами, що втратили чинність, та розміром заробітної плати, встановленим за новими умовами оплати праці.

Відтак, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими доводи відповідача про те, що зазначена норма передбачає надання працівникам додаткових гарантій збереження рівня заробітної плати за умови перебуванням на тій самій посаді, яку працівник обіймав на дату набрання нею чинності.

16.12.2013 року ОСОБА_2 був переведений на посаду старшого державного інспектора відділу митного оформлення № 4 митного поста «Чоп-залізничний» Чопської митниці Міндоходів.

Окрім того, 16.12.2013 року відповідачем було прийнято наказ № 499 «Перелік змін № 1 до організаційної структури», «Перелік змін № 2 до штатного розпису на 2013 рік» та 24.01.2014 року наказ № 28 «Про введення в дію штатного розпису Чопської митниці Міндоходів», у відповідності до яких змінено структуру митного поста «Чоп-залізничний» - відділи митного оформлення № 1, № 2, № 3. № 4 було замінено на відділи митного оформлення № 1 та № 2.

У відповідності до приписів ст. 49-2 КЗпП України позивача було попереджено про можливе наступне звільнення із займаної посади на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку із скороченням штатної чисельності працівників Чопської митниці Міндоходів та запропоновано іншу вакантну посаду на митному посту «Чоп-залізничний» Чопської митниці Міндоходів, на що він погодився.

На підставі заяви позивача ОСОБА_2 наказом Чопської митниці Міндоходів від 19.02.2014 року № 93-о його було переведено з 20.02.2014 року на посаду старшого державного інспектора відділу митного оформлення № 2 митного поста «Чоп залізничний».

При цьому суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що виходячи із наявних у матеріалах справи копій посадових інструкцій позивача внаслідок проведеної реорганізації відбулися зміни у посадових обов'язках ОСОБА_2 шляхом додання нових обов'язків, зокрема:

реалізація заходів з управління ризиками під час митного контролю та оформлення при переміщенні товарів і транспортних засобів, (п.2.1.2);

здійснення обміну електронною інформацією між Укрзалізницею та іншими перевізниками про товари (п.2.2.1.1);

реалізація заходів системи раннього попередження виникнення надзвичайних ситуацій у зоні діяльності митного посту (п.2.2.1.4);

виконання митних формальностей щодо товарів, які переміщуються через митний кордон України уповноваженими економічними операторами (п.2.2.15);

виконання спрощених митних процедур відповідно до Митного кодексу України та Рамкових стандартів безпеки та спрощення міжнародної торгівлі (п.2.2.1.6);

здійснення державного контролю нехарчової продукції (п.2.2.1.25);

виконання митних формальностей щодо комплектних об'єктів (п.2.2.2.7);

здійснення митного контролю та митного оформлення товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України для забезпечення участі підрозділів збройних Сил України у проведенні на території України (за межами України) міжнародних військових навчань, (п.2.2.6.2.).

Після проведеного переведення позивача з 20.02.2014 року за ним зберігався його попередній середній заробіток у відповідно до приписів ч. 1 ст. 114 КЗпП України протягом двох тижнів, після чого була припинена доплата у різниці заробітної плати, яка була передбачена п. 2 Постанови № 597.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, оскільки з 20.02.2014 року позивача було переведено на іншу посаду з іншою трудовою функцією у відповідності до приписів п. 1 ст. 32 КЗпП України, тобто укладено новий трудовий договір із зміною істотних умов праці, то відповідачем було правомірно припинено проведення доплат, передбачених пунктом 2 Постанови № 597.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а відтак апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України апеляційний суд,

УХВАЛИВ :

апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2015 року у справі № 807/886/15 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді В.П.Дякович

Р.Б.Хобор

Постанова у повному обсязі складена 10 березня 2016 року.