Справа № 817/3471/14
Суддя: Жизневська А.В.
Дата ухвалення: 2016-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Жуковська Л.А.
Суддя-доповідач:Жизневська А.В.
УХВАЛА

іменем України

"09" березня 2016 р. Справа № 817/3471/14

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Жизневської А.В.

суддів: Малахової Н.М.

Моніча Б.С.,

при секретарі Єрикаловій О.О. ,

за участю представника Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "07" грудня 2015 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" про скасування податкового повідомлення - рішення, ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 7 грудня 2015 року відмовлено у задоволені позову.

Апелянт в апеляційній скарзі просить скасувати вказану постанову та прийняти нову про задоволення позову.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що у червні 2014 року Державною податковою інспекцією у м. Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області (далі-ДПІ) отримано від Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" лист з наданням інформації про прощення боргу ОСОБА_3 (лист від 24.04.2014 року №2014/04/Б06.05.2014 року вх. від 06.05.2014 року №9204/10/03-01-25). У додаток до листа було надіслано лист-повідомлення від 18.10.2013 року.

На підставі отриманої інформації, податковим органом проведено документальну позапланову невиїзну перевірку щодо отримання доходу у вигляді додаткового блага ОСОБА_3 за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року (акт від 25.06.2014 року №96//17-100). За результатами прийнято податкове повідомлення-рішення, яким ДПІ визначило податкове зобов'язання за платежем "Податок на доходи фізичних осіб" у сумі 109970,35 грн., з яких: 87976,28 грн. - за основним платежем; 21944,07 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

За висновками податкового органу ОСОБА_3 порушив підпункт 14.1.47 пункту 14.1 статті 14, підпункт 49.18.4 пункту 49.18 статті 49, абзац "д" підпункту 164.2.17 пункту 162.2 статті 164, пункт 179.1 статті 179 Податкового Кодексу України, не подав податкову декларацію за період, що перевірявся та не сплатив до бюджету податок на доходи фізичних осіб в сумі 87976,28 грн.

ОСОБА_3 не погодився з податковим повідомленням-рішенням та оскаржив його.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що розгляд та вирішення даного спору залежить від доведеності факту отримання позивачем суми додаткового блага, його обізнаності у відповідності до законодавства про отримання такого блага та сплати податку від отриманої суми додаткового блага у вигляді анулювання (прощення боргу). При розгляді справи доведено факт обізнаності ОСОБА_3 про анулювання (прощення) боргу, оскільки цими питаннями займався його представник, яка і підтвердила даний факт у суді.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.

Так, при розгляді справи суд першої інстанції встановив, що в червні 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" дійшло згоди з ОСОБА_3 щодо врегулювання заборгованості за Кредитним договором №1701/0108/71-009 від 25.01.2008 року шляхом внесення ОСОБА_3 відступного у сумі 242060,00 грн. Для врегулювання вказаного питання йому було запропоновано підписати відповідний Додатковий договір про припинення зобов'язання переданням відступного та фактичного передання відступного на відповідний рахунок Кредитора у встановленому порядку.

В ході розгляду справи суд першої інстанції з'ясував, що ОСОБА_3 погодився на запропоновані умови, але, у зв'язку із тим, що він перебував за кордоном, доручив укласти відповідну угоду представнику ОСОБА_4 на підставі довіреності від 22.01.2013 року, зареєстрованої у реєстрі за №570/4/55-28 від 22.01.2013 року, посвідченої радником з консульських питань Посольства України в Італійській Республіці.

Згідно п.1.1 ч.1 Додаткового Договору від 25.01.2008 року сторони дійшли домовленості про припинення первісних зобов'язань Боржника, які виникли на підставі Кредитного договору зо всіма змінами та доповненнями, і за якими Боржник зобов'язується повернути Кредитору суму кредиту у розмірі 63000,00 доларів США за Кредитним договором не пізніше 24.01.2038 року, сплатити відсотки за користування кредитами в порядку та на умовах, які визначені Кредитним договором, сплачувати неустойки, а також здійснювати всі інші платежі, як це передбачено Кредитним договором. Станом на 25 червня 2013 року, загальна сума заборгованості Боржника за Кредитним договором складає 95 195,41 (дев'яносто п'ять тисяч сто дев'яносто п'ять) доларів США 41 цент, що за офіційно встановленим курсом НБУ на дату укладання цього договору становить 760 896,91 (Сімсот шістдесят тисяч вісімсот дев'яносто шість) гривень 91 копійка, а саме: сума кредиту 61425,00 (шістдесят одна тисяча чотириста двадцять п'ять) доларів США 00 центів, що за офіційно встановленим курсом НБУ на дату укладання цього договору становить 490 970,02 (чотириста дев'яносто тисяч дев'ятсот сімдесят) гривень 02 копійки; сума відсотків за користування кредитом 33 770,41 (тридцять три тисячі сімсот сімдесят) доларів США 41 цент, що за офіційно встановленим курсом НБУ на дату укладання цього договору становить 269 926,39 (Двісті шістдесят дев'ять тисяч дев'ятсот двадцять шість) гривень 89 копійок.

За пунктом 1.2. статті 1 Додаткового договору первісні зобов'язання припиняються переданням Боржником Кредиторові відступного.

У відповідності до пункту 1.3. розділу 1 Додаткового договору відступним за даним Договором є грошові кошти в національній валюті України в сумі 242 060,00 (Двісті сорок дві тисячі шістдесят) гривень 00 копійок.

Підпунктами 1.5.1, 1.5.2 пункту 1.5 статті 1 Додаткового договору передбачено, що відступне передається Боржником Кредиторові шляхом безготівкового перерахування суми, що визначена на підставі пунктів 1.3-1.4 даного Договору, на рахунок Кредитора № НОМЕР_3 в ПАТ "Альфа-Банк", МФО 300346, в наступному порядку: у строк до 25 червня 2013 року Боржник зобов'язується передати Кредиторові грошові кошти у розмірі 159 860 (сто п'ятдесят дев'ять тисяч вісімсот шістдесят) гривень 00 копійок на рахунок Кредитора № НОМЕР_2 в ПАТ "Альфа-Банк", МФО 300346, ; починаючи з 26 липня 2013 року у строк до 26 червня 2014 року Боржник зобов'язується передати Кредиторові грошові кошти у розмірі 82 200 (вісімдесят дві тисячі двісті) гривень 00 копійок Проте, погоджений Сторонами розмір щомісячного платежу повинен складати не менше ніж 6 850 (шість тисяч вісімсот п'ятдесят) гривень 00 копійок та вноситись не пізніше 26 числа кожного календарного місяця починаючи з 26 липня 2013 року на рахунок № 0421 в ПАТ "Альфа-Банк". МФО 300346, .

Підпунктом 1.5.4. пункту 1.5. статті 1 Додаткового договору передбачено, що сторони домовились змінити діючий порядок виконання Позичальником зобов'язань щодо повернення заборгованості за Договором, встановивши розмір процентної ставки за користування кредитом на рівні 0.01 % (нуль цілих одна сота відсотка) річних.

Згідно пункту 1.7. статті 1 Додаткового договору датою отримання відступного Кредитором є календарна дата фактичного зарахування суми, що визначена на підставі пунктів 1.3-1.5 даного Договору, на рахунок Кредитора, який вказаний в пункту 1.5 Договору.

У відповідності до пункту 2.1. статті 2 Додаткового договору з дати отримання Кредитором грошових коштів, які передані Боржником Кредитору в якості відступного в сумі 242 060 (Двісті сорок дві тисячі шістдесят) гривень 00 копійок за рішенням Кредитора здійснюється анулювання залишку боргу за Кредитним договором в сумі: 518 898,16 (п'ятсот вісімнадцять тисяч вісімсот дев'яносто вісім) гривень 16 копійок. Таким чином, після отримання Кредитором грошових коштів в якості відступного в сумі, вказаній в пункті 1.3. цього Договору, припиняються всі та кожне із зобов'язань, визначені Кредитним договором, а сам кредитний договір вважається таким, що припинив свою дію.

Підпунктом 2.2. статті 2 Додаткового договору з дати отримання Кредитором грошових коштів, які передані Боржником Кредитору в якості відступного на підставі даного Договору, припиняються всі та кожен із договорів, які були укладені в забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором.

У пункті 3.2. статті 3 Додаткового договору боржник заявляє і гарантує те, що всі зобов'язання, які пов'язані із сплатою податків зборів та/чи будь-яких інших обов'язкових платежів до бюджетів будь-якого рівня чи державних цільових фондів, та які стосуються Боржника і можуть виникнути на підставі даного Договору, Боржник виконує особисто. Підписанням цього Договору Боржник підтверджує, що він повідомлений Кредитором про анулювання боргу за Кредитним договором в сумі, вказаній в пункті 2.1. цього Договору, за самостійним рішенням.

У відповідності до пункту 4.1. Додаткового договору цей Договір є реальним, тобто набуває чинності з моменту вчинення Боржником дій, що передбачені пунктами 1.2 - 1.5 статті 1 даного Договору.

Відповідно до пункту 4.6. статті 4 Додаткового договору цей Договір складений при повному розумінні Сторонами його умов та термінології українською мовою у двох автентичних примірниках, які мають однакову юридичну силу, - по одному для кожної із Сторін.

Суд першої інстанції правильно визначив характер спірних правовідносин і зазначив про застосовування положень Податкового кодексу України у редакції чинній на момент прийняття судом рішення та у редакції, що діяла на момент укладення Додаткового договору про анулювання (прощення) боргу.

Так, згідно з підпунктом 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу);

За підпунктом 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України дохід з джерелом їх походження з України це будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді: процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України; доходів від надання резидентам або нерезидентам в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих в Україні портів; доходів від продажу рухомого та нерухомого майна, доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів; доходів, отриманих у вигляді внесків та премій на страхування і перестрахування ризиків на території України; доходів страховиків - резидентів від страхування ризиків страхувальників - резидентів за межами України; інших доходів від діяльності, у тому числі пов'язаних з повною або частковою переуступкою прав та обов'язків за угодами про розподіл продукції на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем контролюючих органів (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо); спадщини, подарунків, виграшів, призів; заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору; доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю.

Як передбачено підпунктом 49.18.4 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: 49.18.4. календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу;

У відповідності до підпунктів 162.1.1, 162.1.3 пункту 162.1 статті 162 Податкового кодексу України платниками податку є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

Відповідно до пункту 164.1. статті 164 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Згідно з абзацом "д" підпункту 164.2.17. пункту 164.2. статті 164 Податкового кодексу України (у редакції на момент укладення Додаткового договору про анулювання (прощення) боргу) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються: основні суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов'язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов'язаний виконати всі обов'язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Аналізуючи вказані норми, суд першої інстанції зробив правильний висновок, що законом чітко визначено поняття "додаткове благо" та передбачено умови, за яких боржник вважається повідомленим про отримання такого додаткового блага. При цьому, передбачено не виключно одну умову, а декілька, а саме: перша умова - направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення, друга умова - укладення відповідного договору під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу, третя умова - надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу. Тобто, боржник вважається повідомленим про анулювання (прощення) боргу у будь який вищевказаний окремий спосіб, який в сукупності є альтернативним для обрання кредитором. Це означає, що укладення із боржником договору про анулювання (прощення ) боргу не потребує здійснення додаткових повідомлень цьому ж боржнику про анулювання (прощення) такого боргу.

В ході розгляду справи встановлено, що Додатковий договір про анулювання (прощення) боргу ОСОБА_3 було укладено від його імені з кредитором представником за довіреністю ОСОБА_4 Статтею 239 Цивільного Кодексу України передбачено, що правочин вчинений представником, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє. Таким чином, правові наслідки укладеного представником Додаткового договору про анулювання (прощення) боргу настають для довірителя, що наразі є обов'язком зі сплати податку.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_4 повідомила, що про укладення Додаткового договору про анулювання (прощення) боргу вона у телефонному режимі повідомила ОСОБА_3, та підтвердила його обізнаність про такий факт. Проте, є безпідставним і таким, що ні до чого не зобов'язує, твердження свідка про запевнення її працівниками банку, що жодних податків сплачувати не потрібно, оскілки в силу статті 68 Конституції України незнання закону не звільняє від юридичної відповідальності.

При розгляді справи було встановлено, що факт про анулювання (прощення боргу) ОСОБА_3 був відомий через його уповноважену особу ОСОБА_4, що нею не заперечується. Факт передання ОСОБА_3 відступного Товариству з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" підтверджено дослідженими в судовому засіданні квитанціями та виписками по особовим рахункам, відповідно до яких: платник ОСОБА_4 сплатила суму заборгованості - 159860,00 грн. (квитанція від 25.06.2013 року №626325), 51156,00 грн. (квитанція від 25.06.2013 року №626898), 8000,00 грн. виписка по особовому рахунку від 23.07.2013, 7000,00 грн. виписка по особовому рахунку від 23.08.2013 року, 8000,00 грн. виписка по особовому рахунку від 23.09.2013 року, 8045,00 грн. виписка по особовому рахунку від 18.10.2013 року, що і не заперечувалось представником позивача та свідком. В усіх перелічених платіжних документах вказано:сплата за кредитним договором від 25.01.2008 року №1701/0108/71-009, отримувач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи", клієнт ОСОБА_3

Порядок подання річної декларації про майновий стан і доходи (податкової декларації) передбачено статтею 179 Податкового Кодексу України. Так, згідно з підпунктом 179.1 статті 179 платник податку зобов'язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

Відтак, суд дійшов обґрунтованого висновку, що будучи обізнаним про анулювання (прощення) суми боргу, позивач мав би показати отриманий дохід у річній декларації та сплатити суму податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за 2013 рік.

Оскільки справа слухалася неодноразово, то при вирішенні спору по суті заявлених вимог судом першої інстанції було досліджено та взято до уваги обставини, на які посилався Вищий адміністративний суд України при постановлені ухвали від 06.10.2015 щодо направлення вказаної справи на новий розгляд.

Так, суд зазначив, що згідно приписів пункту 167.1 статті 167 ПК України, ставка податку на доходи фізичних осіб становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.5 цієї статті), у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами; виграшу в державну та недержавну грошову лотерею, виграш гравця (учасника), отриманий від організатора азартної гри. Якщо база оподаткування, яка визначена з урахуванням норм пункту 164.6 статті164 цього розділу щодо доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року, до суми такого перевищення застосовується ставка 17 відсотків.

При розгляді справи судом першої інстанції встановлено, що станом на дату спірних правовідносин мінімальна заробітна плата становила 1 147 грн. З огляду на ту обставину, що сума прощеного боргу, а отже, і база оподаткування становить 518 856,96 грн., то у відповідності до вищезазначеної норми оподаткування вищевказаної бази оподаткування здійснюється з розбивкою на суму, що не перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати - 11 470 грн., за ставкою 15% (11 470*15%=1 720,5) - сума ПДФО - 1 720,5 грн. та сума що перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати (518 856,96-11 470=507 386,96) за ставкою 17% (507 386,96* 17%=86 255,78).

Відтак, суд першої інстанції дійшов висновку, що 11 470 грн. є не сумою нарахування податку на доходи фізичних осіб, а є десятикратним розміром мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року, до суми такого перевищення застосовується ставка 17%.

Крім того, сума прощеного боргу була визначена на підставі курсу НБУ на дату укладення Додаткового Договору (п. 1.1 ст. 1), а сума прощеного боргу обрахована згідно діючого Додаткового договору.

Суд вірно зазначив, що фактично, кредитором було здійснено реструктуризацію боргу, відтак первинний Кредитний договір з моменту укладання Додаткового Договору вважається розірваним, а боржник приймає умови Додаткового Договору та визнає суму заборгованості визначену Додатковим Договором.

Відповідно до статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Суд першої інстанції належним чином дослідив представлені докази та обставини справи, надав їм відповідну правову оцінку і дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Доводи апелянта про те, що мало місце не анулювання (прощення боргу), а припинення зобов'язання переданням відступного, є безпідставними, оскільки податковим органом при прийнятті рішення було враховано не тільки письмове повідомлення ОСОБА_3 про анулювання боргу, а сам факт реального отримання ОСОБА_3 суми додаткового блага, про що Товариством з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" було відображено в розрахунку суми доходу нарахованого (сплаченого) на користь платників податків, і сум утриманого з них податку за формою №1ДФ за 4 квартал 2013 року з кодом доходу 126 "Додаткове благо". А саме, було вказано сума доходу боржника - ідентифікаційний код НОМЕР_1 у вигляді суми анульованого боргу 518856,00 грн.

Щодо доводів апелянта про те, що у відповідності до пп.168.1.5 п.168.1 ст.168 Податкового кодексу України спірний податок на отримане благо має сплачуватися банківською установою (податковим агентом), то вони є безпідставними, оскільки згідно умов Додаткового договору (п.3.2. ст.3) боржник заявляв і гарантував те, що всі зобов'язання, які пов'язані зі сплатою податків зборів та/чи будь-яких інших обов'язкових платежів до бюджетів будь-якого рівня чи державних цільових фондів, та які стосуються Боржника і можуть виникнути на підставі даного Договору, він виконує особисто.

Постанову судом прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "07" грудня 2015 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.В. Жизневська

судді: Н.М. Малахова

Б.С. Моніч

Повний текст cудового рішення виготовлено "10" березня 2016 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу ОСОБА_3 АДРЕСА_1,33000

пред. позивача, ОСОБА_5, АДРЕСА_2

3- відповідачу/ Державна податкова інспекція у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області вул. Відінська,8,м.Рівне,33023

4-третій особі: Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" - бульвар Незалежності,14,м.Бровари,Київська область,03057,