Справа № 758/15599/15-а
Суддя: Ларіонова Н. М.
Дата ухвалення: 2016-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2016 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Ларіонової Н. М.,

при секретарі - Ткаченко І. І.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Прищепа О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в м.Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м.Києва (далі УПФУ в Подільському районі м.Києва) про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2015 року позивач звернувся до Подільського районного суду м. Києва з адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачеві у несенні відомостей про його страховий стаж та стаж державної служби до бази даних, а також зобов'язати відповідача внести до бази персональних даних достовірні відомості про його страховий стаж та стаж державної служби.

Позовні вимоги обґрунтовує Законом України «Про захист персональних даних» та мотивує тим, що з 1999 р. позивачу, як ліквідатору наслідків аварії на ЧАЕС, у 50-річному віці була призначена пенсія. Загальний страховий стаж роботи становив 31 рік 4 місяці 13 днів, з них стаж державної служби - 21 рік 9 місяців 24 дні. Стверджує, що саме такі відомості містяться у реєстрі застрахованих осіб, який веде відповідач. Після цього він продовжував працювати на державній службі і в листопаді 2011 року вийшов на пенсію у зв'язку з досягненням граничного віку перебування на державній службі. На той час страховий стаж позивача становив 43 роки 2 місяців 16 днів, а стаж державної служби - 33 роки 3 місяці 12 днів. Але відомості, які містяться в реєстрі застрахованих осіб, не відповідають дійсності, тому 01.12.2015 р. він звернувся до відповідача з заявою про внесення до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування достовірних відомостей про його страхований стаж роботи та стаж державної служби. Літом-відповіддю від 11.12.2015 р. відповідач відмовив йому у внесенні відомостей з посиланням на відсутність підстав для внесення таких змін.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі та дав пояснення, аналогічні викладеним в позові обставинам. Додавши, що він не погоджується з чисельними відповідями райПФУ на його звернення з проханням зафіксувати страховий стаж позивача становив 43 роки 2 місяців 16 днів, а стаж державної служби - 33 роки 3 місяці 12 днів, які відповідали його трудовому стажу за трудовою книжкою. При цьому такі листи райПФУ містили посилання на відсутність підстав для перерахунку йому пенсії, але він не оскаржував відповіді, тому що не ставить питання про перерахунок пенсії. Додав, що після призначення пенсії (з 1999 р.) перерахунок її розміру пенсії йому призводився і в період роботи на держслужбі по підставах, коли у нього виникало право на перерахунок. Але йому необхідно, що тривалість його трудового стажу, відомості щодо якого знаходяться в Реєстрі, відповідала даним його трудової книжки. Він не бажає нікому дарувати свої відпрацьовані роки.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти позову, просила відмовити у задоволенні позовних вимог повністю та надала письмові заперечення, посилаючись на таке. Позивач перебуває на обліку в УПФУ Подільського району м.Києва та отримує пенсію відповідно вимог Закону України «Про державну службу», яким не передбачено перерахунок по стажу державним службовцям, оскільки ст.37-1 Закону України «Про державну службу» зазначає, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначається КМ України. Станом на сьогоднішній день КМ України не прийнята постанові щодо зазначеного питання. Стосовно внесення відомостей про стаж позивача до Державного реєстру застрахованих осіб, представник відповідача зауважила, що вказаний реєстр - це автоматизований банк відомостей, створений для ведення обліку фізичних осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню, ведення якого забезпечує Пенсійний фонд України. До Реєстру вносяться відомості про фізичних осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню відповідно до законодавства, та інформація, необхідна для обчислення і призначення страхових виплат за окремими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування. На кожну застраховану особу заводиться персональна облікова картка, куди заносяться персональні дані про особу, визначені ст.20 ч.3 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Дані про стаж та заробітну плату позивача внесені до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, щодо перерахунку по стажу згідно вимог Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».. Пенсія позивачу призначена відповідно до вимог чинного законодавства. Додала, що райПФУ є держателем та користувачем реєстру застрахованих осіб, відомості щодо осіб до яких райПФУ отримує від підприємств, де працює особа, за встановленою формою, де дані відображаються в днях за кожний місяць року. Вимоги позивача щодо внесення до реєстру загальної кількості років та місяців його трудової діяльності не може бути занесені, оскільки за такою формою відомості не передбачені встановленою законом формою.

Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Статтею 9 цього Кодексу, зокрема визначено, що суд при вирішенні справи керується і принципом законності. Частиною 4 цієї статті, зокрема відзначається принцип ієрархічності нормативно-правових актів. Так, у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародного договору чи іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, що має вищу правову силу.

Відповідно до вимог ст.19 ч.2 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов'язані діяти на підставі в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частиною 3 ст. 2 КАС України встановлено перелік обставин, які підлягають перевірці з боку суду у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на обліку у відповідача - УПФУ в Подільському районі м.Києва з 25.11.1999 р.

Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» регулюються відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

Як вбачається із матеріалів справи, зокрема, із копії пенсійної справи № 142379, позивачу на підставі його заяви від 24.11.1999 р. відповідачем, згідно з протоколом райПФУ від 25.11.1999 р., призначена пенсія як ліквідатору аварії на ЧАЕС 2 категорії.

Розпорядженням відповідача від 14.05.2000 р. позивачу призначена пенсія як держслужбовцю (стаж держслужби складає 21 рік 9 місяців 24 дня, загальний стаж - 31 рік 4 місяці 12 днів), при цьому позивач продовжував працювати на посаді державного службовця.

Відповідно до ч.4 ст.42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія.

Як вбачається з матеріалів пенсійної, зі вказаного часу позивачеві неодноразово перераховувався розмір пенсії по різних підставах, в т.ч. і при продовженні роботи.

Згідно з трудовою книжко позивача, 17.11.2011 р. він був звільнений із займаної посади держслужбовця у зв'язку з досягненням граничного віку проходження державної служби.

Згідно ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" ( 1058-15 ), за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" ( 1058-15 ), у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Як вбачається із матеріалів справи, з метою усунення, на його думку, протиріч щодо стажу його роботи позивач 01.12.2015 р. звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м.Києва, щодо проведення відповідної перевірки, за результатами якої було надіслана відповідь від 11.12.2015 р. за вих..№ 306/214/2, якою позивачу роз'яснено, що база персональних даних в контексті його звернення є його електронною пенсійною справою, яка містить інформацію про трудовий стаж позивач, заробітну плату, складові пенсійної виплати позивача та інше.

Позивач не оспорює, що в зв'язку з продовженням роботи після призначення пенсії йому перераховувалася пенсія, але наполягає на тому, щоб був зафіксований його трудовий стаж за відомостями трудової книжки.

Суд вважає, що подане позивачем клопотання від 11.02.2016 р. (арк.спр.55) є зміною предмета позовних вимог, а не уточненням редакції п.3 прохальної частини адміністративного позову, як наполягав позивач, оскільки в ній позивач просить зобов'язати відповідача внести вже до розрахунку відомості про його загальний трудовий стаж та стаж держслужби, а за первісними вимогами позивач просив зобов'язати відповідача внести ці відомості до бази персональних даних. Відповідно до ст.51 ч.1 КАС України право на зміну предмета позову позивач має до початку судового розгляду справи по суті, а вказане клопотання подано позивачем в судовому засіданні 11.02.2016 р. (вже після опитування сторін, яке відбулося в судовому засіданні 29.01.2016 р., та після того, як не зміг надати відповіді по суті заявлених ним позовних вимог щодо зобов'язання внесення відомостей до конкретного реєстру). А тому суд виходить із заявлених позивачем вимог, викладених у позовній заяві від 28.12.2015 р.

Відповідно до ст.48 КЗпроП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника, в яку заносяться відомості про роботу на підприємстві, в установі, організації.

Відомості, які просить внести позивач до реєстру, є відомостями щодо його стажу саме трудової діяльності.

Відповідно до п.3 Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, Пенсійний фонд України формує та веде реєстр застрахованих осіб Державного реєстру.

Вказане вище Положення визначає порядок формування реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) з метою забезпечення ведення єдиного обліку застрахованих осіб у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування та їх ідентифікації, накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про сплату платниками єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та про набуття застрахованими особами права на отримання страхових виплат та порядок надання інформації з Реєстру застрахованих осіб, в т.ч. і відомості про облік стажу, та джерела отримання таких відомостей.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Як вбачається з наданої представником відповідача на клопотання позивача за встановленою законом формою індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_1, вона не може містити інформацію про загальний трудовий стаж позивача, в т.ч. і стаж на держслужбі, з посиланням на роки та місяці (арк.спр.37).

Позивач помилково називає свій загальний трудовий стаж загальним страховим стажем, оскільки за змістом ч. 1 ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк) протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не менші, ніж мінімальний страховий внесок, а відтак ці поняття не можуть співпадати. Відомості щодо страхового стажу позивача та стажу його державної служби, які містяться в пенсійній справі позивача, не порушують його прав, оскільки відповідають розміру призначеної позивачеві пенсії, який не оспорює позивач.

Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок, що дії відповідача щодо відмови відповідачу у зміні інформації щодо стажу позивача відповідають закону, порушень вимог Закону України «Про захист персональних даних» не встановлено, правові підстави для внесення відомостей, вказаних позивачем у позові, відсутні.

Відповідно до ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі має кожен, чиї права та свободи було порушено.

Оскільки суд прийшов до висновку про відсутність порушень в діях відповідача щодо прав позивача, тому суд вважає, що позовні вимоги є безпідставними та не заснованими на законі, а відтак не підлягають задоволенню.

Позивач звільнений від сплату судового збору, представником відповідача не надано документів на підтвердження витрат, пов'язаних з розглядом справи, а тому підстав для компенсації за рахунок державного бюджету, згідно ст.94 ч.5 КАС України, не має.

На підставі викладеного, ст.19 Конституції України, Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, керуючись ст.ст.2, 7-9, 11, 17-19, 51, 70-71, 94, 158-159, 160-163 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м.Києва про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Подільський районний суд м.Києва протягом 10 днів з дня отримання копії постанови в повному тексті.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано протягом встановленого законом строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н. М. Ларіонова