Справа № 826/1597/16
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2016-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

08 лютого 2016 року м. Київ № 826/1597/16

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Качур І.А., ознайомившись з позовною заявою

за позовом ОСОБА_1
до Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві
про визнання протиправним та скасування рішення,
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, в якому просить:

- скасувати рішення від 18.11.2011 року про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 (податковий номер НОМЕР_1), реєстраційний номер об'єкта 35192004;

- скасувати рішення державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 23 листопада 2013 року про проведення державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 (податковий номер НОМЕР_1), реєстраційний номер об'єкта 00;

- скасувати запис в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 (податковий номер НОМЕР_1), реєстраційний номер об'єкта 00;

- зобов'язати Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про скасування державної реєстрації прав на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 (податковий номер НОМЕР_1), реєстраційний номер об'єкта 00, що здійснена на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 107 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтею 106 цього Кодексу.

Ознайомившись з позовною заявою, суд приходить до висновку про необхідність залишення її без руху, виходячи з наступного.

Статтею 106 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено вимоги до позовної заяви.

В аспекті наведеного, суд звертає увагу на те, що ч.1 ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно ч. 2 ст. 99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Водночас, позивачем не надано жодних пояснень та доказів стосовно причин пропущення строку звернення до суду.

При цьому, суд звертає увагу на те, що відповідно до ч.2 ст.106 КАС України на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач надає докази, а в разі неможливості - зазначає докази, які не може самостійно надати, із зазначенням причин неможливості подання таких доказів.

Письмовими доказами є документи, які за змістом ч.2 ст.69, ч.4 ст.79, п.6 ч.1 ст.106 Кодексу адміністративного судочинства України подаються в оригіналах або належним чином засвідчених копіях. Водночас, згідно із визначенням, наведеним у частині 1 статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Відсутність наведених доказів створює перешкоди для перевірки дотримання строків звернення до суду, встановлених статтею 181 КАС України.

Крім того, у відповідності до пункту 4 частини 1 статті 106 КАС України, у позовній заяві має зазначатись зміст позовних вимог згідно з частинами четвертою і п'ятою статті 105 цього Кодексу і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів, - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

В аспекті викладеного, суд звертає увагу на те, що наведена вимога до особи, яка звернулась до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів, порушення яких спричинено конкретними рішеннями (діями, бездіяльністю) суб'єкта владних повноважень обумовлена необхідністю здійснення судом під час розгляду справи по суті перевірки оскаржуваних рішень (дій, бездіяльності) на предмет їх відповідності критеріям, визначеним у ч.3 ст.2 КАС України.

Так, у вступній частині позовної заяви, відповідачем визначено Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, натомість згідно прохальної частини позову, а саме пункт 2 та 4 прохальної частини, не вбачається однозначно до кого саме заявлені позовні вимоги, а відтак суд позбавлений можливості встановлення суб'єктного складу у спірних правовідносинах.

Таким чином, позивачу необхідно уточнити позовні вимоги, а саме зазначити належних відповідачів у справі.

Крім того, згідно з частиною 2 статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач надає докази, а в разі неможливості - зазначає докази, які не може самостійно надати, із зазначенням причин неможливості подання таких доказів.

Ознайомившись з позовною заявою, суд встановив, що позивач у своїй позовній заяві посилається на:

- договір купівлі-продажу майнових прав №16-627/к359 від 20.07.2010;

- договір про відступлення права вимоги №16-627/У15 від 23.03.2011;

- заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень поданої позивачем до Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 31.07.2015 №12606375.

Однак всупереч нормі ч.2 статті 106 позивач не долучив до позовних матеріалів належним чином засвідчені копії вищезазначених документів.

Частиною третьою ст. 106 Кодексу адміністративного судочинства України також визначено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" (надалі також - Закон) судовий збір справляється, зокрема за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Згідно ч. 2 ст. 4 вказаного Закону (у редакції чинній на момент звернення до суду) ставка судового збору за подання позовної заяви немайнового характеру який подано фізичною особою становить 0,4 розміру мінімальної заробітної плати.

Разом з тим, п. 2 ч. 3 ст. 6 Закону визначено, що у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Позивачем у позовній заяві пред'явлено 4 позовні вимоги немайнового характеру, в той час як до позовного матеріалу долучено квитанцію про сплату судового збору у розмірі 551, 21 грн., тобто за пред'явлення однієї позовної вимоги немайнового характеру.

Відповідно до ч. 1 ст. 108 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених ст. 106 Кодексу адміністративного судочинства України, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків.

Зважаючи на вищевикладене, суд прийшов до висновку про наявність правових підстав для залишення позовної заяви без руху із встановленням позивачу строку для усунення недоліків шляхом подання до суду:

- письмових пояснень стосовно пропущення встановленого строку звернення до суду;

- уточнених позовних вимог та/або визначення належних відповідачів у справі;

- належним чином засвідчені копії документів на які посилається позивач у своїй позовній заяві;

- оригінал квитанції про сплату судового збору за пред'явлення трьох вимог немайнового характеру.

Керуючись ст. 106, ч. 1 ст. 108, ст. 160, ст. 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя -

У Х В А Л И В:

1.Залишити позовну заяву ОСОБА_1 без руху .

2.Встановити позивачу строк 5 днів з моменту отримання ухвали про залишення без руху для усунення недоліків позовної заяви.

3.Попередити позивача про наслідки недотримання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, передбачені п. 1 ч.3 ст. 108 КАСУ.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя І.А. Качур