Справа № 490/10292/15-а
Суддя: Гуденко О. А.
Дата ухвалення: 2016-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2016 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Гуденко О.А.,

при секретарі Гудковій Є.С.,

за участю представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради про скасування пункту 5 рішення № 48/11 від 18 червня 2015 року,-

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2015 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Миколаївської міської ради, в якому просив скасувати пункт 5 рішення Миколаївської міської ради від 18 червня 2015 року № 48/11 Про продаж земельних ділянок громадянам, юридичним особам та внесення змін до рішень міської ради забезпечення оплати за використання земель енергетичної, телекомунікаційної та газової систем, які перебувають у комунальній власності - в частині набуття цим рішенням чинності після прийняття Верховною Радою України та набрання чинності Законом України про внесення змін до прикінцевих положень Закону України Про регулювання містобудівної діяльності щодо відтермінування заборони на відведення земельних ділянок.

В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав в повному обсязі та мотивував їх тим, що положення ст. 24 ЗУ Про регулювання містобудівної діяльності не розповсюджуються на дійсні правовідносини сторін, адже спірна земельна ділянка відведена для обслуговування вже зведеного обєкта нерухомості, право власності на яке зареєстровано за ОСОБА_1 в установленому законом порядку. Крім того, оспорюване рішення не є актом нормативно-правового характеру , а є ненормативним актом індивідуальної дії, отже у міської ради відсутні повноваження стосовно відтермінування строків введення його в дію. Також зауважив, що на думку позивача, оскаржуваним рішенням порушено її право на набуття права власності на земельну ділянку із земель комунальної власності в порядку, визначеному законом, яке гарантоване їй ст.ст. 14,41 Конституції України.

Представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог з тих підстав, що оскаржуване рішення прийняте в межах компетенції та у відповідності до вимог діючого законодавства, адже з відповідно до перехідних положень ЗУ Про регулювання містобудівної діяльності з 01 січня 2015 року вступили в дію ч.ч. 3,4 ст. 24 цього Закону, отже забороняється передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам для містобудівних потреб у разі відсутності плану зонування або детального плану територоії, затвердженого відповідно до вимог цього Закону. На цей час на території міста Миколаєва такий план ще не затверджено, отже фактично діє заборона щодо передачі (надання) земельних ділянок у власність громадянам для містобудівних потреб.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступних висновків.

Правовідносини між сторонами по справі є адміністративно-правовими та урегульовані положеннями КАС України.

Рішенням Миколаївської міської ради № 48/11 від 18 червня 2015 року Про продаж земельних ділянок громадянам, юридичним особам та внесення змін до рішень міської ради міська рада п.2 вирішила громадянці ОСОБА_1 затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 306 кв.м., за рахунок земель комунальної власності м.Миколаєва, у тому числі 102 кв.м. - капітальна 1,2-поверхова забудова, 204 кв.м. - прибудинкова територія ,для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по пр. Героїв Сталінграда, 38/22 у Центральному районі м. Миколаєва. Затверджена вартість земельної ділянки в розмірі 17 157 грн. Пунктом 2.5 вирішено продати із земель комунальної власності міста ОСОБА_1П, зазначену земельну ділянку.

Пунктом 5 цього рішення зазначено, що рішення набуває чинності після прийняття Верховною Радою України та набрання чинності ЗУ Про внесення змін до прикінцевих положень ЗУ Про регулювання містобудівної діяльності щодо відтермінування заборони на відведення земельних ділянок.

За ст. 19 Конституції України , органи державної влади та органи місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі та у межах повноважень та засобами, передбаченими Конституцією та законами України.

Положеннями ст. 24 ЗУ Про регулювання містобудівної діяльності зазначено, що зміна функціонального призначення територій не тягне за собою припинення права власності або права користування земельними ділянками, які були передані (надані) у власність чи користування до встановлення нового функціонального призначення територій. Забудова земельної ділянки здійснюється в межах її цільового призначення, встановленого відповідно до законодавства.

Частиною 3 цієї статті зазначено, що у разі відсутності плану зонування або детального плану території, затвердженого відповідно до вимог цього Закону, передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам для містобудівних потреб забороняється.

Пунктом 6-1 прикінцевих положень цього Закону встановлено, що дія частин третьої та четвертої статті 24 цього Закону до 1 січня 2015 року не поширюється на території, де відповідно до цього Закону не затверджені плани зонування або детальні плани територій.

Відповідно до ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Положеннями ст. 123 цього Кодексу визначено порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування, яке здійснюється в тому числі органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та обєднання).

Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу.

Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування.

З доданих позивачем до матеріалів справи документів вбачається, що усі необхідні умови нею були дотримані, отримані необхідні погодження проекту землеустрою.

Відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 03.01.2012 року ОСОБА_1 є власником житлового будинку , загальною площею 386 кв.м., з господарськими будівлями за адресою м.Миколаїв, пр. Героїв Сталінграду, 38/22.

Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку на підставі рішення ММР від 19.12.2008 року № 31/49 ОСОБА_1 є власником земельної ділянки , площею 796 кв.м., за адресою м.Миколаїв, пр. Героїв Сталінграду, 38/22 для обслуговування житлового будинку та господарських споруд.

Згідно договору оренди землі від 09.08.2010 року за реєстровим № 69 зазначена земельна діялнка з земель комунальної власності була надана ОСОБА_1 в оренду .

З аналізу ч. 3 ст. 24 ЗУ Про регулювання містобудівної діяльності випливає, що зазначена норма не розповсюджується на оформлення змін , повязаних з майновими та часовими аспектами права користування земельною ділянкою , які вже були відведені для відповідних цілей , переоформлення діючого договру оренди , продовження дії договору оренди без зміни функціонального призначення обєкту та меж земельної ділянки таке може відбуватися і за відсутності плану зонування та детального плану території.

Якщо земельна ділянка під існуючим обєктом нерухомості, на який оформлено право власності вже сформована і надається у користування на підставі технічної документації із земелусторю, вимог ч.3 ст. 24 цього Закону не застосовуються у разі відповідності параметрів земельної ділянки рішенням містобудівної та проектної документації, згідно з якою було здійснено розміщення та будівництво об'єкту.

Таким чином, з урахуванням положень ст. 123 ЗК України, суд приходить до висновку , що зазначена норма стосуються лише надання земельних ділянок за рішенням, які приймаються на підстааві проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі формування нових землекористувань в той час як спріна земельна ділянка вже була надана позивачеві в оренду в 2010 році, розташована під існуючим обєктом нерухомості.

За такого, пункту 5 оскаржуваного рішення щодо відтермінування надання дозволу на продаж цієї ділянки позивачці є таким, що не відповідає нормам ЗУ Про регулювання містобудівної діяльності , а також положенням ч.4 ,5 ст. 59 ЗУ Про місцеве самоврядування щодо повноважень встановлення строку вступу в дію індивідуально-правових актів.

Так, оспорюване частково рішення органу місцевого самоврядування не містить державно-владні приписи загального характеру, а за змістом є конкретизованим як за суб'єктами, так і за його правами та обов'язками, не створює нового права, а лише прикладає існуюче право до конкретних суспільних відносин - офіційно фіксує суб'єктивні права та обов'язки конкретної особи позивачки ОСОБА_1 , тобто виконують функцію індивідуального регулювання.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог - в межах заявлених позивачем.

Керуючись ст. ст.2, 6-12, 71, 50, 160-163, 183-2 КАС України, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати пункт 5 рішення Миколаївської міської ради від 18 червня 2015 року № 48/11 Про продаж земельних ділянок громадянам, юридичним особам та внесення змін до рішень міської ради в частині зазначення, що рішення відносно громадянки ОСОБА_1 набуває чинності після прийняття Верховною Радою України та набрання чинності ЗУ Про внесення змін до прикінцевих положень ЗУ Про регулювання містобудівної діяльності щодо відтермінування заборони на відведення земельних ділянок.

Постанова може бути оскаржена до Одеського адміністративного апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії постанови.

Суддя Гуденко О.А.