Справа № 2а-7775/10/1570
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2016-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АдміністративниЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

Іменем України

23.02.2016 № К/800/43419/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів: головуючого судді Юрченко В.П., суддів: Голубєвої Г.К., Сіроша М.В., розглянувши в попередньому судовому засіданні
касаційну скаргуДержавної податкової інспекції у Біляївському районі Головного управління ДФС в Одеській області
на постановуОдеського окружного адміністративного суду від 15.08.2012
та ухвалуОдеського апеляційного адміністративного суду від 22.09.2015
у справі №2а-7775/10/1570
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Ас-Транс Одеса»
доДержавної податкової інспекції у Біляївському районі Одеської області ДПС
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ас-Транс Одеса» звернулося до суду із адміністративним позовом, у якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Біляївському районі №/0 від 10.03.2010, №/1 від 17.05.2010, №/2 від 21.06.2010, №/2 від 21.06.2010, №/3 від 02.09.2010, №/3 від 02.09.2010, а також визнати протиправним та скасувати рішення ДПА в Одеській області про результати розгляду повторної скарги (вих. №21812/10/25-0007) від 14.06.2010 в частині збільшення суми податкового зобов'язання плати за землю з юридичних осіб в сумі 244693,21 грн., в тому числі, основного платежу у розмірі 162902,17 грн. та штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 81791,04 грн.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 15.08.2012, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 22.09.2015, позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Біляївському районі Одеської області №/0 від 10.03.2010, №/1 від 17.05.2010, №/2 від 21.06.2010, №/3 від 02.09.2010 в частині нарахування Товариству з обмеженою відповідальністю «Ас-Транс Одеса» податкового зобов'язання з плати за землю з юридичних осіб по Усатовській сільській раді у розмірі 618194,84 грн., в тому числі за основним платежем - 412233,62 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 205961,22 грн.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Біляївському районі Одеської області № /2 від 21.06.2010, №/3 від 02.09.2010, якими позивачу визначено суму податкового зобов'язання з плати за землю з юридичних осіб по Усатовській сільській раді у розмірі 244693,21 грн., в тому числі за основним платежем - 162902,17 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 81791,04 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки вважає, що постанову та ухвалу було прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В письмовому запереченні на касаційну скаргу позивач, посилаючись на те, що вимоги касаційної скарги є необґрунтовані та не можуть бути задоволені, просить в задоволенні касаційної скарги відмовити, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишити без змін.

Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги та з урахуванням посилань відповідача у касаційній скарзі на незаконність рішень судів попередніх інстанцій в задоволеній частині позовних вимог, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про наявність підстав для відхилення касаційної скарги, виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідачем проведена позапланова виїзна перевірка ТОВ «Ас-Транс Одеса» з питання повноти нарахування та своєчасності сплати податку на землю за період з 16.10.2007 по 30.06.2009, за результатами якої складено акт від 05.02.2010 №188/23/35502634, яким встановлено порушення позивачем:

- ст.2, ст.15, ч.ч.1,2 ст.8 Закону України «Про плату за землю» від 03.07.1992 №2535-ХІІ із змінами та доповненнями, в результаті чого занижено суму земельного податку на загальну суму 412254,92 грн., в тому числі за 2 місяці 16 днів 2007 року (з 16.10.2007 по 31.12.2007) на 332,58 грн.; за 2008 рік (з 04.06.2008 по 31.12.2008) на 220396,88 грн., за І півріччя 2009 року (з 01.01.2009 по 30.06.2009) на 191525,46 грн., а саме за: 16 днів жовтня 2007 року на 68,92 грн., листопад-грудень 2007 року по 132,18 грн., січень-травень 2008 року по 135,91 грн., червень 2008 року на 28747,43 грн., липень-листопад 2008 року по 31941,58 грн., грудень 2008 року на 31941,55 грн., січень-червень 2009 року по 31920,91 грн.;

- п.п.4.1.4 ст.4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21.12.2000 року № 2181-III, в результаті неподання податкового розрахунку земельного податку за 2007 рік.

На підставі вказаного акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 10.03.2010 №/0, яким позивачу за порушення ст.2, ст.15, ч.ч.1,2 ст.8 Закону України «Про плату за землю» визначено суму податкового зобов'язання з плати за землю з юридичних осіб по Усатовській с/р у розмірі 618556,09 грн., в тому числі за основним платежем - 412254,92 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 206301,17 грн.

Внаслідок оскарження прийнятого відповідачем спірного рішення в адміністративному порядку, прийнято наступні податкові повідомлення-рішення:

- №/1 від 17.05.2010, яким позивачу за порушення ст.2, ст.15, ч.ч.1,2 ст.8 Закону України «Про плату за землю» визначено суму податкового зобов'язання з плати за землю з юридичних осіб по Усатовській с/р у розмірі 618556,09 грн., в тому числі за основним платежем - 412254,92 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 206301,22 грн.;

- №/2 від 21.06.2010, яким позивачу за порушення ст.2, ст.15, ч.ч.1,2 ст.8 Закону України «Про плату за землю» визначено суму податкового зобов'язання з плати за землю з юридичних осіб по Усатовській с/р у розмірі 618556,09 грн., в тому числі за основним платежем - 412254,92 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями -206301,22 грн.;

- №/2 від 21.06.2010, яким позивачу за порушення ст.2, ст.15, ч.ч.1,2 ст.8 Закону України «Про плату за землю» визначено суму податкового зобов'язання з плати за землю з юридичних осіб по Усатовській с/р у розмірі 244693,21 грн., в тому числі за основним платежем - 162902,17 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями -81791,04 грн.;

- №/3 від 02.09.2010, яким позивачу за порушення ст.2, ст.15, ч.ч.1,2 ст.8 Закону України «Про плату за землю» визначено суму податкового зобов'язання з плати за землю з юридичних осіб по Усатовській с/р у розмірі 618556,14 грн., в тому числі за основним платежем - 412254,92 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями -206301,22 грн.;

- №/3 від 02.09.2010, яким позивачу за порушення ст.2, ст.15, ч.ч.1,2 ст.8 Закону України «Про плату за землю» визначено суму податкового зобов'язання з плати за землю з юридичних осіб по Усатовській с/р у розмірі 244693,21 грн., в тому числі за основним платежем - 162902,17 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями -81791,04 грн.

Підставою для висновків акту перевірки про заниження плати за землю з юридичних осіб стало те, що згідно з рішенням №1 від 15.10.2007, зареєстрованим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мустафаєвою Е.Б. 15.10.2007 в реєстрі за № 168, створено юридичну особу товариство з обмеженою відповідальністю «AC-ТРАНС ОДЕСА» та затверджено статут із наступним розподілом часток між учасниками: ОСОБА_2 - 100%.

Статут ТОВ «Ас-Транс Одеса» зареєстровано Малиновською Райадміністрацією Одеської області 16.10.2007 за №0029534. Відповідно до п. 6.2 Статуту ОСОБА_2, який є учасником, передає до Статутного капіталу ТОВ «AC-ТРАНС ОДЕСА» індивідуально визначене майно у вигляді земельної ділянки, яка розташована на 1664 км. Автошляху С.Петербург-Київ-Одеса, загальною площею 3,7255 га, оціночною вартістю 33753796,00 грн., що складає 100% Статутного капіталу.

Вказана земельна ділянка придбана ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 20.08.2007 серії BEX №130722 за 7698598,75 грн.

Згідно п. 6.4 Статуту та ст.53 Закону України «Про господарські товариства» від 19.09.1991 №1576-ХІІ учасник ТОВ «Ас-Транс Одеса» ОСОБА_2 продав 50% своєї частки у статутному капіталі юридичній особі - Товариству з обмеженою відповідальністю «АКТИВ-ІНВЕСТ ПЛЮС» згідно договору купівлі-продажу частки статутного капіталу від 25.10.2007.

У подальшому рішенням Господарського суду Харківської області від 10.11.2008 визнано недійсним, з моменту прийняття, рішення засновника товариства з обмеженою відповідальністю «Ас-Транс Одеса» ОСОБА_2 в частині визначення розміру статутного капіталу товариства з обмеженою відповідальністю «Ас-Транс Одеса», яке оформлено рішенням №1 від 15.10.2007 ТОВ «Ас-Транс Одеса».

Враховуючи викладене, податковий орган з посиланням на ч.1 ст.8 Закону України «Про плату за землю», постанову КМУ від 12.05.2000 №783 «Про проведення індексації грошової оцінки земель», лист Державного комітету України із земельних ресурсів від 09.01.2009 №14-22-6/87, п.7 розділу II Закону від 28.12.2007 №107-VІ «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», яким внесені зміни до Закону України №2535-ХІІ «Про плату за землю» в частині розрахунку суми земельного податку, зазначає, що у разі придбання земельних ділянок на підставі цивільно-правових угод, - розмір податку розраховується від суми, що дорівнює грошовій оцінці землі, але в будь-якому разі сума, від якої розраховується розмір податку, не може бути меншою ціни земельної ділянки, що зазначена в угоді.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції, з чим погодився апеляційний суд, виходив з того, що позивач мав сплачувати земельний податок з моменту отримання правовстановлюючого документа на земельну ділянку, а операція з внесення до статутного капіталу товариства земельної ділянки не є підставою для нарахування земельного податку, оскілки не є цивільно-правовою угодою міни, купівлі-продажу, дарування, тощо.

Судова колегія касаційної інстанції погоджується з позицією судів першої та апеляційної інстанцій, виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 20.08.2007 між ОСОБА_4 (Продавець) та ОСОБА_2 (Покупець) укладений договір купівлі-продажу серії ВЕХ 130722, відповідно до якого громадянка ОСОБА_4 продала, а громадянин ОСОБА_2 купив земельну ділянку (без номеру) площею 3,7255 га (з них 3,7255 га ріллі), (кадастровий номер НОМЕР_1), розташовану за адресою: Одеська область, Біляївський район, на території Усатівської сільської ради, 1664 км автошляху С.Петербург-Київ-Одеса, надану для будівництва та обслуговування торговельного центру для потреб та обслуговування населення. Продаж за домовленістю сторін вчиняється за 7698598,75 грн.

Рішенням TOB «Ас-Транс Одеса» від 15.10.2007 № 1, зареєстрованим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мустафаєвою Е.Б. 15.10.2007, реєстровий №168, вирішено: створити та зареєструвати юридичну особу - Товариство з обмеженою відповідальністю «Ас-Транс Одеса»; визначити статутний капітал товариства у вигляді індивідуально визначеного майна - земельної ділянки, загальною площею 3,7255 га, розташованої на 1664 км автошляху С.Петербург-Київ-Одеса, оціночною вартістю 33753796,00 грн., що складає 100% статутного капіталу та затвердити Статут товариства; призначити на посаду директора ТОВ «Ас-Транс Одеса» ОСОБА_2

Статут ТОВ «Ас-Транс Одеса» зареєстровано Малиновською райадміністрацією Одеської області 16.10.2007 за №0029534. Відповідно до п. 6.2 Статуту ОСОБА_2, який є учасником, передає до статутного капіталу ТОВ «Ас-Транс Одеса» індивідуально визначене майно у вигляді земельної ділянки, яка розташована на 1664 км. автошляху С.Петербург-Київ-Одеса, загальною площею 3,7255 га, оціночною вартістю 33753796,00 грн., що складає 100% статутного капіталу.

15.10.2007 ОСОБА_2, який є учасником Товариства з обмеженою відповідальністю «Ас-Транс Одеса», передано до статутного капіталу товариства з обмеженою відповідальністю «Ас-Транс Одеса» індивідуально визначене майно у вигляді земельної ділянки, яка розташована на 1664 км. автошляху С.Петербург-Київ-Одеса, загальною площею 3,7255 га, оціночною вартістю 33753796,00 грн., що складає 100% статутного капіталу, а директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Ас-Транс Одеса» ОСОБА_2 прийнято індивідуально-визначене майно у вигляді вищезазначеної земельної ділянки відповідно до акту приймання-передачі індивідуально визначеного майна у вигляді земельної ділянки.

25.10.2007 між ОСОБА_2 (Продавець), який є засновником ТОВ «Ас-Транс Одеса» та ТОВ «АКТИВ-ІНВЕСТ ПЛЮС» (Покупець) укладено договір купівлі-продажу частки статутного капіталу, згідно п.1 якого ОСОБА_2 продав, а ТОВ «АКТИВ-ІНВЕСТ ПЛЮС» купило частку в статутному капіталі ТОВ «Ас-Транс Одеса», яка складає 50% статутного капіталу товариства. До вказаного договору сторонами були укладені додатки №1, №2, №3, №4, №5, №6.

12.06.2008 між ОСОБА_2 (Продавець), який є засновником ТОВ «Ас-Транс Одеса» та ТОВ «АКТИВ-ІНВЕСТ ПЛЮС» (Покупець) укладено договір купівлі-продажу частки статутного капіталу, згідно п.1 якого ОСОБА_2 продав, а ТОВ «АКТИВ ІНВЕСТ ПЛЮС» купило частку в статутному капіталі ТОВ «Ас-Транс Одеса», яка складає 9% статутного капіталу товариства. До вказаного договору сторонами були укладені додатки №1, №2, №3, №4, №5, №6.

На підставі заяви про передачу земельної ділянки до статутного капіталу, посвідченої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мустафаєвою Е.Б. від 18.12.2007 за №431, відділом земельних ресурсів у Біляївському районі Одеської області видано Товариству з обмеженою відповідальністю «Ас-Транс Одеса» державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 27.12.2007.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 10.11.2008 по справі №53/318-08 вх.№7852/1-53, яке набрало законної сили, визнано недійсним, з моменту прийняття, рішення засновника Товариства з обмеженою відповідальністю «Ас-Транс Одеса» ОСОБА_2 в частині визначення розміру статутного капіталу товариства з обмеженою відповідальністю «Ас-Транс Одеса», яке оформлено рішенням №1 від 15.10.2007 ТОВ «Ас-Транс Одеса».

Статтею 2 Закону України «Про плату за землю», який діяв на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено, що використання землі в Україні є платним. Плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати, що визначається залежно від грошової оцінки земель. Розміри податку за земельні ділянки, грошову оцінку яких не встановлено, визначаються до її встановлення в порядку, визначеному цим Законом.

Об'єктом плати за землю є земельна ділянка, а також земельна частка (пай), яка перебуває у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди. Суб'єктом плати за землю (платником) є власник земельної ділянки, земельної частки (паю) і землекористувач, у тому числі орендар (ст.5 Закону України «Про плату за землю»).

Підставою для нарахування земельного податку, як визначено статтею 13 Закону України «Про плату за землю», є дані державного земельного кадастру.

Відповідно до ст.15 Закону України «Про плату за землю» власники землі та землекористувачі сплачують земельний податок, а також орендну плату за земельні ділянки державної та комунальної власності з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Згідно з ч.1 ст. 125 Земельного кодексу України, у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України (ч.1 ст. 126 Земельного кодексу України).

Як встановлено судами попередніх інстанцій, позивачем отримано акт на право власності на земельну ділянку 27.12.2007, відтак судами зроблено правильний висновок, що в силу вимог ст.15 Закону України «Про плату за землю» позивач мав сплачувати земельний податок з моменту отримання правовстановлюючого документа на земельну ділянку, тобто з 27.12.2007, а не з 16.10.2007, як на тому наполягав податковий орган.

Окрім того, судова колегія касаційної інстанції вважає правильним висновок судів про те, що, оскільки позивач набув право власності на земельну ділянку з 27.12.2007, не подавши при цьому відповідного розрахунку земельного податку за грудень 2007 року, тому з урахуванням самостійного визначення контролюючим органом суми податкового зобов'язання зі сплати земельного податку за грудень 2007 року підлягає застосуванню штрафна (фінансова) санкція у розмірі 170 грн. згідно пп. 17.1.2 п.17.1 ст.17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

Мотивом донарахування позивачу податкового зобов'язання з земельного податку у 2008 році та першому півріччі 2009 року стали висновки податкових органів про те, що у разі придбання земельної ділянки на підставі цивільно-правової угоди, суми земельного податку мали бути розраховані, виходячи з грошової оцінки землі, але в будь-якому разі сума, від якої розраховується розмір податку, не може бути меншою ціни земельної ділянки, що зазначена в угоді. Разом з цим, на думку відповідача, внесення до статутного фонду підприємства нерухомого майна фізичною особою є угодою міни, до якої застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, а інвестування фізичною особою до статутного фонду господарського товариства належного їй на праві власності нерухомого майна (в т.ч. земельної ділянки) є з її боку відчуженням такого майна.

Так, в силу вимог ст. 7 та ч.1 статті 8 Закону України «Про плату за землю», у разі придбання земельної ділянки на підставі цивільно-правової угоди розмір податку розраховується від суми, що дорівнює грошовій оцінці землі, але в будь-якому разі сума, від якої розраховується розмір податку, не може бути меншою ціни земельної ділянки, що зазначена в угоді.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 ГК України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Згідно п. 1.8 ст. 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин, корпоративні права - це право власності на статутний фонд (капітал) юридичної особи або його частку (пай), включаючи права на управління, отримання відповідної частки прибутку такої юридичної особи, а також активів у разі її ліквідації відповідно до чинного законодавства, незалежно від того, чи створена така юридична особа у формі господарського товариства, підприємства, заснованого на власності однієї юридичної або фізичної особи, або в інших організаційно-правових формах.

Пунктом 1.28.2 статті 1 вказаного Закону передбачено, що під фінансовою інвестицією слід розуміти господарську операцію, яка передбачає придбання корпоративних прав, цінних паперів, деривативів та інших фінансових інструментів.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про господарські товариства» господарським товариством є юридична особа, статутний (складений) капітал якої поділений на частки між учасниками.

Статтею 12 цього ж Закону та ст. 115 ЦК України передбачено, що товариство є власником: майна, переданого йому учасниками у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу; продукції, виробленої товариством в результаті господарської діяльності; одержаних доходів; іншого майна, набутого на підставах, не заборонених законом.

Вкладом до статутного (складеного) капіталу господарського товариства, відповідно до ч. 2 ст. 115 ЦК України можуть бути гроші, цінні папери, інші речі або майнові чи інші відчужувані права, що мають грошову оцінку, якщо інше не встановлено законом.

Частиною першою ст.82 Земельного Кодексу України передбачено, що юридичні особи (засновані громадянами України або юридичними особами України) можуть набувати у власність земельні ділянки для здійснення підприємницької діяльності у разі: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; внесення земельних ділянок її засновниками до статутного фонду; прийняття спадщини; виникнення інших підстав, передбачених законом.

Аналіз вищенаведених норм права дає підстави для висновку, що внесення земельних ділянок її засновниками до статутного фонду є самостійною законодавчо визначеною підставою набуття юридичною особою земельної ділянки на праві власності, поряд з окремо визначеною підставою у разі придбання за договором купівлі-продажу, міни тощо.

Як наслідок внесення фізичною особою до статутного фонду господарського товариства майна в обмін на емітовані такою юридичною особою корпоративні права за правовою природою є придбанням фізичною особою інвестиційного активу.

Відтак, суди попередніх інстанцій дійшли цілком обґрунтованого висновку, що операція з внесення до статутного капіталу товариства земельної ділянки не є підставою для нарахування земельного податку, у зв'язку з чим на таку операцію не поширюється дія ст. 7, ч.1 ст. 8 Закону України «Про плату за землю».

Враховуючи вищенаведене та з урахуванням вимог частини 3 статті 2, частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, судова колегія касаційної інстанції погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, не спростованими доводами касаційної скарги, про наявність законних підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Суд касаційної інстанції не вбачає порушень судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права при вирішенні даної справи та вважає, що суди повно встановили обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та надали їм правову оцінку на підставі норм закону, що підлягали застосуванню до даних правовідносин.

Відповідно до пункту 3 статті 2201 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

За наведених обставин та з урахуванням викладеного, колегія суддів Вищого адміністративного суду України не знаходить підстав, які могли б призвести до скасування оскаржуваних судових рішень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 220, 2201, 223, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Біляївському районі Головного управління ДФС в Одеській області відхилити.

2. Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 15.08.2012 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 22.09.2015 залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копій особам, що беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, передбачених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України, у порядку та в строки, встановлені статтями 236 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя В.П.Юрченко
Судді Г.К.Голубєва
М.В.Сірош