Справа № 821/3724/15-а
Суддя: Циганій С.І.
Дата ухвалення: 2016-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2016 р.м. ХерсонСправа № 821/3724/15-а

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Циганій С.І.,

при секретарі: Пономаренко М.М.,

за участі позивача - ОСОБА_1, представника позивача - ОСОБА_2, представника відповідачів - Сімеоніді І.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області, Головного управління Національної поліції в Херсонській області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі,

встановив:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Херсонській області (далі по тексту - відповідач - 1), Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області (далі по тексту - відповідач-2), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ від 06.11.2015р. №417 о/с, виданий УМВС України в Херсонській області, в частині звільнення ОСОБА_1 з посади виконуючого обов'язки старшого оперуповноваженого міжрайонного відділу №1 управління протидії злочинності у сфері економіки УМВС у запас Збройних сил за пунктом 64 «г»;

- поновити ОСОБА_1 на посаді виконуючого обов'язки старшого оперуповноваженого міжрайонного відділу №1 управління протидії злочинності у сфері економіки УМВС України в Херсонській області з 06.11.2015р. або на рівнозначній посаді.

- визнати протиправним заперечення відділу інспекції по особовому складу управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Херсонській області, які стали підставою відмови ОСОБА_1 у проходженні служби в лавах Національної поліції України, згідно рішення засідання комісії УМВС України в Херсонській області з розгляду питань кадрового забезпечення від 03.11.2015р. №2/4038;

- визнати протиправним та скасувати рішення засідання комісії УМВС України в Херсонській області з розгляду питань кадрового забезпечення від 03.11.2015р. №2/4038 в частині, щодо відмови ОСОБА_1 у проходженні служби в лавах Національної поліції України;

- визнати протиправним та скасувати рішення управління кадрового забезпечення Головного управління національної поліції в Херсонській області від 19.11.2015р. про відмову в прийнятті на службу до поліції ОСОБА_1;

- зобов'язати Головне управління Національної поліції в Херсонській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про прийняття на службу до поліції.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27.10.2015р. позивачем подано начальнику УМВС України в Херсонській області рапорт про бажання продовжувати службу в лавах Національної поліції України, проте 06.11.2015р. позивача наказом №417 о/с звільнено за пунктом 64 «г» (через скорочення штатів). Позивач вважає оскаржуваний наказ протиправним, необґрунтованим, безпідставним оскільки ОСОБА_1 виявив бажання працювати в органах Національної поліції України в Херсонській області, а тому просить позов задовольнити.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити у повному обсязі.

У судовому засіданні представник відповідачів позовні вимоги не визнав, зазначивши, що 02.07.2015р. прийнято Закон України "Про Національну поліцію", який передбачає звільнення працівників міліції, які не були призначені на службу до поліції упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону. 16.09.2015р. постановою Кабінету Міністрів України №730 ліквідовано органи Міністерства внутрішніх справ та утворено територіальні органи Національної поліції. У зв'язку з тим, що УМВС України в Херсонській області ліквідоване, а позивача до спливу вказаного тримісячного терміну не прийнято на службу в поліцію, тому наказом УМВС України в Херсонській області від 06.11.2015р. №417о/с ОСОБА_1 звільнено у запас Збройних Сил України з 06.11.2015р. згідно із п.п.10, 11 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" та відповідно до п.64 "г" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС (через скорочення штатів) в силу закону. Представник відповідачів у судовому засіданні пояснив, що право на звільнення особи зі служби та прийняття на службу належить керівнику Управління. Про те, що буде ліквідація МВС, всі працівники ознайомлені в силу закону "Про Національну поліцію". Вказаний Закон, зокрема, Прикінцеві та перехідні положення визначають умови, за яких працівник міліції може бути прийнятий на службу до поліції, та у разі відповідності працівників таким умовам та їх дотримання, видається наказ про призначення. Представник відповідачів зазначає, що оскільки ОСОБА_1 не виявив бажання працювати в органах національної поліції України в Херсонській області, тому позивача було звільнено відповідно до вимог ЗУ «Про національну поліцію». Просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Заслухавши представників сторін, розглянувши матеріали справи, вивчивши доводи позову, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Позивач проходив службу в органах внутрішніх справ з 01.09.2002р.

Наказом №417 о/с від 06.11.2015р., виданим начальником Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області, майора міліції ОСОБА_1 звільнено з посади виконуючого обов'язки старшого оперуповноваженого міжрайонного відділу №1 управління протидії злочинності у сфері економіки УМВС за пунктом 64 "г" Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом ОВС України (за скороченням штатів).

Вказаний наказ прийнято відповідно до пунктів 10 та 11 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" та Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Суд зазначає, що спірні відносини регулюються Законом України "Про Національну поліцію" та Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 р. №114 (далі - Положення №114).

Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України "Про утворення Національної поліції України" від 02.09.2015р. №641 вирішено утворити Національну поліцію України як центральний орган виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ" від 16.09.2015р. №730 утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Національної поліції, у в тому числі Головне управління Національної поліції у Херсонській області, а також ліквідовано як юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства внутрішніх справ, у тому числі Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області.

Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015р. №580-VIII (далі - Закон №580-VIII) визначено правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Законом України №580-VIII передбачено утворення Національної поліції України як центрального органу виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку та діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Щодо твердження представника відповідачів про те, що позивача звільнено за скороченням штату у зв'язку з ліквідацією територіальних органів Міністерства внутрішніх справ, при цьому Законом №580-VIІI не закріплено обов'язку відповідачів працевлаштовувати працівників міліції, посади яких були скорочені, в лавах Національної поліції, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 81 Цивільного кодексу України юридичні особи, залежно від порядку їх створення, поділяються на юридичних осіб приватного права та юридичних осіб публічного права. Юридична особа публічного права створюється розпорядчим актом Президента України, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування.

Частиною третьою вказаної вище статті передбачено, що порядок утворення та правовий статус юридичних осіб публічного права встановлюються Конституцією України та законом.

Порядок утворення, реорганізації та ліквідації міністерств та інших центральних органів виконавчої влади врегульовано статтею 5 Закону України "Про центральні органи виконавчої влади" від 17.03.2011р. №3166-VI (далі - Закон №3166-VI).

Частиною 3 стаття 5 Закону №3166-VI, утворення, реорганізація та ліквідація міністерства, іншого центрального органу виконавчої влади здійснюються з урахуванням завдань Кабінету Міністрів України, а також з урахуванням необхідності забезпечення здійснення повноважень органів виконавчої влади і недопущення дублювання повноважень.

Міністерство, інший центральний орган виконавчої влади утворюється шляхом утворення нового органу влади або в результаті реорганізації (злиття, поділу, перетворення) одного чи кількох центральних органів виконавчої влади (ч.4 ст.5 Закону №3166-VI).

Частина 5 стаття 5 Закону №3166-VI, міністерство, інший центральний орган виконавчої влади припиняється шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації.

Згідно ч.7 ст.5 Закону №3166-VI, міністерства, інші центральні органи виконавчої влади, щодо яких набрав чинності акт Президента України про їх припинення, продовжують здійснювати повноваження та функції у визначених сферах компетенції до завершення здійснення заходів з утворення міністерства, іншого центрального органу виконавчої влади, до якого переходять повноваження та функції міністерства, іншого центрального органу виконавчої влади, що припиняється, та можливості забезпечення здійснення ним цих функцій і повноважень, про що видається відповідний акт Кабінету Міністрів України.

Відповідно до ч.8 ст.5 Закону №3166-VI, актом Кабінету Міністрів України про ліквідацію міністерства, іншого центрального органу виконавчої влади визначається орган виконавчої влади, якому передаються повноваження та функції міністерства, іншого центрального органу виконавчої влади, що ліквідується.

Порядок здійснення заходів, пов'язаних з утворенням, реорганізацією чи ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, визначається Кабінетом Міністрів України (ч.9 ст.5 Закону №3166-VI).

Постановою Кабінету Міністру України 20.10.2011р. №1074, затверджено Порядок здійснення заходів, пов'язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади (далі по тексту - Порядок №1074). Вказаний Порядок визначає механізм здійснення заходів, пов'язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та їх територіальних органів.

Пунктом 4 Порядку №1074 передбачено, що орган виконавчої влади утворюється шляхом утворення нового органу виконавчої влади або в результаті реорганізації (злиття, поділу, перетворення) одного чи кількох органів виконавчої влади.

Згідно п.5 Порядку №1074, орган виконавчої влади припиняється шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації.

Відповідно до 6 Порядку №1074, права та обов'язки органів виконавчої влади переходять:

- у разі злиття органів виконавчої влади - до органу виконавчої влади, утвореного внаслідок такого злиття;

- у разі приєднання одного або кількох органів виконавчої влади до іншого органу виконавчої влади - до органу виконавчої влади, до якого приєднано один або кілька органів виконавчої влади;

- у разі поділу органу виконавчої влади - до органів виконавчої влади, утворених внаслідок такого поділу;

- у разі перетворення органу виконавчої влади - до утвореного органу виконавчої влади;

- у разі ліквідації органу виконавчої влади і передачі його завдань та функцій іншим органам виконавчої влади - до органів виконавчої влади, визначених відповідним актом Кабінету Міністрів України.

Орган виконавчої влади припиняється шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації.

Права та обов'язки органів виконавчої влади переходять у разі ліквідації органу виконавчої влади і передачі його завдань та функцій іншим органам виконавчої влади - до органів виконавчої влади, визначених відповідним актом Кабінету Міністрів України.

Системний аналіз наведених вище норм Цивільного кодексу України, Закону №3166-VI та Порядку №1074 дає підстави для висновку, що порядок утворення та припинення юридичних осіб публічного права є відмінним від порядку утворення та припинення юридичних осіб приватного права. Тобто, у разі ліквідації органу виконавчої влади, держава відповідним актом Кабінету Міністрів України передає його завдання та функції новоствореному центральному органу виконавчої влади, забезпечуючи у такий спосіб безперервне виконання функцій держави. Таким чином, територіальні органи міністерств не можуть діяти інакше, ніж це передбачено актами Президента України чи Кабінету Міністрів України, виданими для забезпечення виконання відповідними міністерствами своїх функцій.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що встановлена законодавством можливість ліквідації державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) установи, що ліквідується, не виключає, а передбачає зобов'язання роботодавця (держави) по працевлаштуванню працівників ліквідованої установи.

Пунктом 8 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №580-VIІI передбачено, що з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Згідно п.9 Закону №580-VIІI, працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Відповідно пункт 10 Розділу XI Закону №580-VIІI, працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Проаналізувавши вказане, суд приходить висновку, що для реалізації наведених пунктів Розділу XI Закону №580-VIІI щодо звільнення працівників міліції за скороченням штатів необхідними є умови: скорочення штату, пропонування посад, згода працівника.

Пунктом 64 "" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991р. №114, (в редакції постанови Кабінету Міністрів України №885 від 28.10.2015р. №885 чинної на день звільнення) передбачено, що особи рядового і молодшого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.

З вказаних правових норм слідує, що звільнення працівників міліції зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів відбувається за наступних підстав: у разі відмови працівника міліції від проходження служби в поліції; у разі невідповідності вимогам до поліцейських, визначених Законом №580-VIІI при виявленні бажання проходити службу; та у разі відсутності можливості подальшого використання на службі.

При цьому, пунктом 9 Розділу XI №580-VIІI закріплено обов'язок пропонування особам, які виявили бажання працювати в поліції та відповідають вимогам до поліцейських, рівнозначні посади, або посади вищі чи нижчі щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Судом встановлено, що 27.10.2015р. позивачем подано начальнику УМВС України в Херсонській області рапорт про бажання продовжувати службу в лавах Національної поліції України та 06.11.2015р. подано відповідачу-1 заяву про бажання проходити службу в поліції.

03.11.2015р. відповідно до протоколу засідання комісії УМВС України в Херсонській області з розгляду питань кадрового забезпечення №2/4038, комісія ухвалила: погодитись з пропозиціями щодо відмови наступним працівникам служби в лавах Національної поліції України, а саме ОСОБА_1

В листі-відповіді Головного управління національної поліції в Херсонській області від 14.12.2015р. №2/403 зазначено, що під час проведення засідання вказаної комісії, матеріали службових розслідувань стосовно ОСОБА_1 на розгляд комісії не надавались. Інформація негативного характеру стосовно вказаної особи надавалась в усній формі. Зважаючи на те, що інформація негативного характеру стосовно ОСОБА_1 надавалась відділом внутрішньої безпеки в Херсонській області ДВБ МВС України та відділом інспекції з особового складу, з питанням надання копій матеріалів службових розслідувань відносно вказаної вище особи рекомендовано звернутися до зазначених підрозділів.

Відповідно до листа Національної поліції України Департаменту внутрішньої безпеки УВБ в Херсонській області від 03.01.2016р. №3за/42-21/01-16, повідомлено, що за наявними даними управління внутрішньої безпеки в Херсонській області ДВБ НП України, до УМВС України в Херсонській області з відділу внутрішньої безпеки в Херсонській області ДВБ МВС України документи щодо можливості проходження служби ОСОБА_1 в Лавах Національної поліції України не направлялися.

Відповідно до листа Управління захисту економіки в Херсонській області Національної поліції України від 02.02.2016р. №4/2-314 повідомлено, що 27.10.2015р. на адресу УКЗ УМВС каналами електронної пошти надіслано списки працівників УПЗСЕ УМВС України в Херсонській області, які бажають продовжити службу (роботу) в лавах Національної поліції. Відповідно до зазначених списків, ОСОБА_1 виявив бажання працювати в лавах Національної поліції.

Відповідно до довідки №47/25 від 22.02.2016р. Головного управління Національної поліції в Херсонській області повідомлено, що станом на 07.11.2015р. заява про прийняття на службу до Головного управління Національної поліції в Херсонській області від ОСОБА_1 не надходила, у журналах вхідної кореспонденції не реєструвалася, у зв'язку з чим, керівництвом ГУНП в Херсонській області не розглядалася.

Вимоги до кандидатів на службу в поліції, передбачені ст.49 Закону №580-VIІI, відповідно до якої, на службу в поліції можуть бути прийняті громадяни України віком від 18 років, які мають повну загальну середню освіту, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, які володіють українською мовою.

Частиною 2 статті 61 Закону №580-VIІI визначені обмеження, пов'язані зі службою в поліції.

Незалежно від професійних та особистих якостей, рівня фізичної підготовки та стану здоров'я на службу в поліції не можуть бути прийняті особи у випадках, визначених частиною другою статті 61 цього Закону, а також особи які:

- відмовляються від взяття на себе зобов'язань дотримуватися обмежень та/або від складання Присяги поліцейського, визначених законом;

- особи, які звільнені або мали бути звільнені з посад на підставі Закону України "Про очищення влади".

Суд зазначає, що пункт 9 Розділу XI Закону №580-VIІI передбачає у разі виявлення працівником бажання проходити службу в поліції та за умови відповідності його кандидатури вимогам до поліцейських, впродовж трьох місяців із дня опублікування цього Закону обов'язок керівника запропонування посад у будь-якому органі (закладі, установі) поліції, що можуть бути рівнозначною, вищою або нижчою щодо посади, яку ця особа обіймала під час проходження служби в міліції.

Отже, начальник органу прямо зобов'язаний розглянути можливість подальшого використання на службі особи, яку звільняють за скороченням штату, як це передбачено п.64 "г" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС.

Так, в ході розгляду справи судом встановлено, що позивач проходив службу в органах внутрішніх справ з 01.09.2002р. та був звільнений з посади виконуючого обов'язки старшого оперуповноваженого міжрайонного відділу №1 управління протидії злочинності у сфері економіки УМВС. Обмежень, пов'язаних зі службою у поліції згідно до ст.61 Закону №580-VIІI не має, що не спростовано представником відповідачів.

Рапорт (заява) позивача від 27.10.2015р. розглянуті відповідачем не були, що унеможливило розгляд питання щодо можливості подальшого використання ОСОБА_1 на службі в лавах поліції.

Суд критично ставиться до тверджень представника відповідачів на те, що від позивача не надходило заяви про бажання продовжувати службу в лавах Національної поліції України, оскільки відповідно до відповіді Управління захисту економіки в Херсонській області Національної поліції України від 02.02.2016р. №4/2-314, в якому зазначено, що 27.10.2015р. на адресу УКЗ УМВС каналами електронної пошти надіслано списки працівників УПЗСЕ УМВС України в Херсонській області, які бажають продовжити службу (роботу) в лавах Національної поліції. Відповідно до зазначених списків, ОСОБА_1 виявив бажання працювати в лавах Національної поліції.

Отже, суд приходить до висновку, що відповідач-2, звільняючи позивача на підставі пунктів 10 та 11 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №580-VIІI та пункту 64 г Положення за скороченням штатів, не запропонувавши позивачу іншу посаду, не дослідивши можливість використання останнього на службі в поліції, допустив порушення вимог діючого законодавства, а тому суд дійшов висновку, що зазначені порушення є підставою для скасування оскаржуваного наказу та поновлення позивача на роботі.

Згідно виписки з ЄДРПОУ УМВС в Херсонській області перебуває в стані припинення. Станом на день розгляду справи запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про припинення юридичної особи УМВС України у Херсонській області не внесено.

Частиною 2 статті 33 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", юридична особа є такою, що припинилася, з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи. За приписами ч.9 цього Закону дата внесення до Єдиного державного реєстру запису про проведення державної реєстрації припинення юридичної особи в результаті її ліквідації є датою державної реєстрації припинення юридичної особи.

Право громадянина на працю та гарантії захисту від незаконного звільнення, а також створення умов та гарантування можливостей для громадян заробляти собі на життя працею, рівних можливостей у виборі професії та роду трудової діяльності, та забезпечення гарантій захисту працівника від незаконного звільнення закріплено статтею 43 Конституції України.

Суд зазначає, що пунктом 19 Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року №9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" працівник, який був незаконно звільнений до реорганізації, поновлюється на роботі в тому підприємстві, де збереглося його попереднє місце роботи. Працівник не вправі вимагати поновлення його на роботі на заново утвореному підприємстві, якщо він не був переведений туди в установленому порядку.

З огляду на вищезазначене, суд вважає, що позивач обрав не належний спосіб захисту своїх прав, врахувавши норми ст.11 КАС України, вважає, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом поновлення його на посаді виконуючого обов'язки старшого оперуповноваженого міжрайонного відділу №1 управління протидії злочинності у сфері економіки УМВС України в Херсонській області з 06.11.2015р. Суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправним заперечень відділу інспекції по особовому складу управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Херсонській області які стали підставою відмови ОСОБА_1 у проходженні служби в лавах Національної поліції України, згідно рішення засідання комісії УМВС України в Херсонській області з розгляду питань кадрового забезпечення від 03.11.2015р. №2/4038; визнання протиправним та скасування рішення засідання комісії УМВС України в Херсонській області з розгляду питань кадрового забезпечення від 03.11.2015р. №2/4038 в частині, що стосується ОСОБА_1 та щодо відмови ОСОБА_1 у проходженні служби в лавах Національної поліції України; визнання протиправним та скасування рішення управління кадрового забезпечення Головного управління національної поліції в Херсонській області від 19.11.2015р. про відмову в прийнятті на службу до поліції ОСОБА_1; зобов'язати Головне управління Національної поліції в Херсонській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про прийняття на службу до поліції.

Суд зазначає, що рішення засідання комісії УМВС України в Херсонській області від 03.11.2015р. №2/4038 та заперечення відділу інспекції по особовому складу управління кадрового забезпечення ГУНП в Херсонській області не створює для позивача ні яких правових наслідків.

Стосовно вимоги про визнання протиправним та скасування рішення управління кадрового забезпечення Головного управління національної поліції в Херсонській області від 19.11.2015р. про відмову в прийнятті на службу до поліції ОСОБА_1 суд зазначає наступне.

09.11.2015р. позивач звернувся до т.в.о. начальника ГУНП України в Херсонській області стосовно повідомлення ОСОБА_1 про офіційні причини звільнення.

Листом від 19.11.2015р. головне управління національної поліції в Херсонській області надано ОСОБА_1 відповідь в якій зазначено, що позивача звільнено з органів внутрішніх справ на підставі п.п.10,11 розділу ХІ ЗУ «Про національну поліцію» та відповідно до положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Суд зазначає, що відповідачем-1 надано відповідь на заяву ОСОБА_1 та враховуючи те, що правових наслідків зазначений лист відповідь для позивача не має, суд приходить до висновку про залишення без задоволення позовної вимоги про визнання протиправним та скасування рішення управління кадрового забезпечення Головного управління національної поліції в Херсонській області від 19.11.2015р. про відмову в прийнятті на службу до поліції ОСОБА_1

Стосовно позовної вимоги ОСОБА_1 про зобов'язання Головне управління Національної поліції в Херсонській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про прийняття на службу до поліції суд зазначає, що вона є передвчасною, а тому задоволенню не підлягає.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.256 КАС України, негайно виконуються постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Частиною 2 статті 8 КАС України встановлено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Обов'язковою для застосування в Україні є практика Європейського суду з прав людини, яка статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визнана джерелом права.

Згідно п.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997р., набула чинності для України 11.09.1997р.) "Кожен має право на ... розгляд його справи упродовж розумного строку ... судом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру...".

Вирішуючи питання стосовно застосування ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд бере до уваги, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі "Бендерський проти України" (Заява N22750/02§42) суд нагадує, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов'язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді "заслухані", тобто належним чином вивчені судом.

Серед критеріїв оцінювання судом рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, є принцип законності, що закріплений у ч.2 ст.19 Конституції України, відповідно до якого органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст.86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд дійшов висновку, що в даному випадку відповідачами не надано достатньо належних та допустимих доказів правомірності своїх дій та бездіяльності.

У зв'язку з цим, суд, аналізуючи викладене приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Херсонській області, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі підлягає частковому задоволенню.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Керуючись ст.ст. 8, 9, 12,17,18, 19,71, 72 158, 159, 160-163, 167 КАС України, суд -

постановив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області від 06.11.2015р. №417 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 з посади виконуючого обов'язки старшого оперуповноваженого міжрайонного відділу №1 управління протидії злочинності у сфері економіки УМВС України в Херсонській області.

Поновити ОСОБА_1 на посаді виконуючого обов'язки старшого оперуповноваженого міжрайонного відділу №1 управління протидії злочинності у сфері економіки УМВС України в Херсонській області з 06.11.2015р.

Решту позовних вимог - залишити без задоволення.

Допустити негайне виконання постанови в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді виконуючого обов'язки старшого оперуповноваженого міжрайонного відділу №1 управління протидії злочинності у сфері економіки УМВС України в Херсонській області з 06.11.2015р.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 10 березня 2016 р.

Суддя Циганій С.І.

кат. 12.3