Справа № 804/6456/15
Суддя: Павловський Дмитро Павлович
Дата ухвалення: 2015-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 листопада 2015 р. справа № 804/6456/15
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Павловський С.В., одноособово розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Лінксервіс" до Криворізької північної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу, -
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.05.2015 р. відкрито провадження у адміністративній справі, та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.
У судове засідання 26.11.2015 р. представник позивача та представник відповідача не прибули.
Представник позивача надав до суду клопотання про розгляд справи без його участі в порядку письмового провадження.
Представник відповідача у судове засідання не прибув з не відомих суду причин.
Керуючись приписами ст. ст. 122, 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалив розглянути справу в порядку письмового провадження, за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши матеріали справи та подані до суду сторонами письмові докази, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Так, судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Лінксервіс» зареєстровано як юридична особа 29.08.2005 року, та перебуває на податковому обліку в Криворізькій північній об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпроптеровській області.
З долучених до матеріалів справи доказів вбачається наступне.
06.01.2015 року Криворізькою ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровскій області направлено на адресу позивача лист № 213/10/04-83-15-01 про надання інформації та її документального підтвердження, в якому податковий орган просив надати інформації та її документальне підтвердження щодо взаємовідносин з ТОВ «Ланто Союз» за період з 01.10.2014 року по 31.10.2014 року.
Листом від 19.01.2015 року № 07/01 позивачем було надано до контролюючого органу інформацію та її письмове підтвердження щодо з взаємовідносин з ТОВ «Ланто Союз» за період з 01.10.2014 року по 31.10.2014 року.
Згідно висновків вказаної Довідки, позаплановою виїзною перевіркою ТОВ «Лінксервіс» за період жовтень 2014 року по взаємовідносинам з контрагентом ТОВ «Ланто Союз» в частині придбання товарів (робіт, послуг) та їх подальшої реалізації порушень не встановлено.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, серед іншого, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 3 ст. 2 КАС України).
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно пункту 21.1. ст. 21 Податкового кодексу України, посадові особи контролюючих органів зобов'язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами, а також не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.
Згідно п.п. 20.1.4. п. 20.1. ст. 20 Податкового кодексу України, контролюючі мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Статтею 62 Податкового кодексу України встановлено, що податковий контроль здійснюється шляхом: ведення обліку платників податків; інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності органів державної податкової служби; перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.
Відповідно до п. 73.3 ст. 73 ПК України, контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб'єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.
Такий запит підписується керівником (заступником керівника) контролюючого органу і повинен містити перелік інформації, яка запитується, та документів, що її підтверджують, а також підстави для надіслання запиту.
Відповідно до п. 75.1 ст. 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Перелік обставин, наявність яких є підставою для проведення документальної позапланової перевірки визначений пунктом 78.1 ст. 78 ПК.
Так, підпункт 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК України (на який посилається контролюючий орган в оскаржуваному наказі), передбачає проведення позапланової перевірки у разі, коли за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків податкового, валютного та іншого законодавства протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.
Наведена норма встановлює декілька умов, за яких контролюючий орган може признати позапланову перевірку:
виявлення фактів, що свідчать про порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства;
обов'язковий письмовий запит контролюючого органу до платника податків, в якому зазначаються порушення цим платником законодавства;
не надання платником податків на такий запит пояснень та їх документальних підтверджень у встановлений законом строк.
Отже, в наказі про призначення перевірки повинна бути наведена аргументація з яких саме причин признпачена перевірка з посиланням на недоліки пояснень субєкта господарювання та їх документальне обгрунтування.
Окрім того, за змістом п. 81.1 ст. 81 ПК України, підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, повинні бути зазначені в наказі про проведення перевірки.
Судом встановлено, що єдиний запит до позивача, який має відношення до господарських відносин позивача та ТОВ «Ланто Союз» є запит від 06.01.2015 року № 213/10/04-83-15-01.
За результатами вказаного запиту позивачем надавалась відповідь та відповідні документи (лист від 19.01.2015 року).
Окрім того, на підставі вказаного запиту, та за результатом аналізу наданих позивачем документів, контролюючим органом приймався наказ № 46 від 27.01.2015 року та скаладено Довідку від 30.01.2015 року.
Приймаючи оскаржуваний у даній справі наказ від 15.05.2015 року № 306 контролюючий орган не зазначає жодних посилань на факти, що вказували б на порушення позивачем податкового, валютного та іншого законодавства; в тому числі по взаємовідносинам з ТОВ «Ланто Союз» за жовтень 2014 року, окрім того відсутність таких порушень підтверджується довідкою від 30.01.2015 року, а відтак у контролюючого органу не має підстав для проведення перевірки з посиланням на 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК.
Всупереч п. 81.1 ст. 81 ПК України, в оскаржуваному наказі також не зазначено будь-яких підстав для позапланової перевірки позивача; посилання лише на норми ПК України не є виконанням вимог вказаної статті.
Суд вважає, що підстави для перевірки мають викладатись в такий спосіб, щоб вони були зрозумілими не лише контролюючому органу, але й платнику податків, а тому лише посилання на норми ПК України недостатньо. Наказ повинен нести достатню інформацію для платника податків про підстави проведення перевірки саме щодо нього, тобто ці підстави повинні мати індивідуальні ознаки. Саме при таких обставинах платник податків буде мати можливість реалізувати своє право щодо оцінки правомірності наказу як акта індивідуальної дії, скористатись своїм правом на недопуск до проведення перевірки та у, разі необхідності, визначитись з підставами звернення до суду.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що наказ від 15.05.2015 року № 306 є протиправним та підлягає скасуванню.
Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до частини першої ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Отже, на підставі вищезазначених норм законодавства, встановлених судом обставин справи та наданих сторонами доказів на підтвердження своєї позиції, суд робить висновок, що відповідачем не надано беззаперечних належних та допустимих письмових доказів на підтвердження своєї позиції, тому, суд вважає наказ протиправним та таким, що підлягають скасуванню, а адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Лінксервіс» підлягає задоволенню в повному обсязі.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінксервіс» при зверненні до суду понесені судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 146,16 грн., що документально підтверджується платіжним дорученням № 362 від 18.05.2015 р. та платіжним дорученням № 363 від 18.05.2015 р. (том 1, а.с. 3, 4).
Отже, сплачений позивачем судовий збір за подачу адміністративного позову до суду в сумі 146,16 грн. підлягає поверненню.
Керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 11, 14, 69 - 71, 86, 94, 122, 128, 158 - 163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Адміністратвиний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Лінксервіс» до Криворізької північної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпроптеровській області про визнання протиправним та скасування наказу - задовольнити.
Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд, в порядку та у строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, та набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.П. Павловський