Справа № 813/6497/15
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2016-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2016 року № 813/6497/15

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Брильовського Р.М.,

при секретарі Зубач С.А.

розглянувши у відкритому судовому з асіданні у місті Львові справу за адміністративним позовом приватного підприємства "Злата П'ять" до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

Встановив:

Приватне підприємство "Злата П'ять" звернулося з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

В обгрунтування позовних вимог Приватне підприємство "Злата П'ять" зазначає, що за результатами перевірки складено акт №71/03-20-22-04-07/ від 09.11.2015 та прийнято податкові повідомлення-рішення від 30.11.2015 року №, від 30.11.2015 року № та від 02.12.2015 року №, які вважає незаконними, передчасними і такими, що підлягають скасуванню, оскільки у разі виявлення відповідачем розбіжності між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, останній вправі витребувати від декларанта додаткові документи та здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують або спростовують сумнів у правильності визначення митної вартості товарів. Також, відповідач вправі був направити відповідні запити до компетентних органів. Вважає, що Головне управління ДФС у Волинській області мало дослідити реальний рух активів у конкретній господарській операції, його відповідні митну і податкову вартість, зокрема визначену іноземною стороною ціну, оплату товару, подальше формування ціни реалізації, що зроблено не було. Стверджує, що позивачем правильно визначено класифікацію товарів, що ввозились на територію України, що свідчить про протиправність рішень, а відповідач не проводив технічного дослідження транспортного засобу з метою з'ясування його конструктивного призначення, а відповідно, і правильності визначення групи в УКТЗЕД. Просить позов задовольнити.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання.

Відповідач проти позову заперечив, вважає оскаржувані податкові повідомлення-рішення такими, що винесені з урахуванням вимог чинного законодавства. Просить в задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання.

Суд дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази, оцінив їх в сукупності і встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України (далі - МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу (частина перша статті 51 МК України). Відповідно до пункту 2 частини другої статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Частиною першою статті 257 МК України передбачено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та оформлення.

Згідно з частиною першої статті 266 МК України декларант зобов'язаний здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим МК України, надати органу доходів і зборів передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей, у випадках, визначених МК України та Податковим кодексом України (далі - ПК України), сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X цього Кодексу; у випадках, визначених цим МК України та іншими законами України, сплатити інші платежі, контроль за справлянням яких покладено на органи доходів і зборів.

З моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації (частина восьма статті 264 МК України).

Як визначено частиною першою статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. При цьому пунктами 4, 5 частини п'ятої вказаної статті передбачено, що орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості.

Судом встановлено, що Головним управлінням ДФС у Волинській області проведено документальну невиїзну перевірку дотримання вимог митного законодавства Приватного підприємства «Злата П'ять» (скорочене найменування- ПП «Злата П'ять») при митному оформленні Волинською митницею ДФС товарів:

1. Автомобіль вантажний б/в, марки «OPEL»; модель «VIVARO»; номер кузова - W0LF7AMA68V648020;

2. Автомобіль вантажний б/в, марки «MERCEDES-BENZ» ; модель « 111 CDI VITO» ; номер кузова - WDF1911;

3. Автомобіль вантажний б/в, марки «FORD», модель «TRANSIT», кузов № WF0XXXTTFX8C06316;

4. Автомобіль вантажний б/в, марка «FIAT», модель «DOBLO», кузов № ZFA9285;

5. Автомобіль вантажний б/в, марка згідно «FIAT», модель «DOBLO», кузов № ZFA8046.

За результатами перевірки складено акт №71/03-20-22-04-07/ від 09.11.2015 та прийнято податкові повідомлення-рішення від 30.11.2015 року №, від 30.11.2015 року № та від 02.12.2015 року №.

ПП «Злата П'ять» для ввезення на митну територію України було здійснено декларування автомобілів: згідно МД від 24.08.2013 року № 205100000/2013/018200 транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ, модель « 111 CDI VITO», номер кузова - WDF191; згідно МД від 19.09.2014 року № 205100000/2014/008491 транспортний засіб марки FORD, модель TRANSIT, номер кузова - WF0XXXTTFX8C06316; згідно МД від 30.04.2013 року № 205100000/2013/007737 транспортний засіб марки OPEL, модель VIVARO, номер кузова -W0LF7АMА68V648020.

До митного оформлення товару позивачем були надані інвойси та інші документи зазначені у графі 14 МД і самостійно розраховано митну вартість товару, з якої сплачено суму податкового зобов'язання з ПДВ і ввізного мита, за резервним методом визначення митної вартості, про що свідчить графа 43 МД.

Об'єктом оподаткування ПДВ є операції платників податку з ввезення товарів на митну територію України, що встановлено пунктом 185.1 статті 185 ПК України. Відповідно до пункту 190.1 статті 190 ПК України базою оподаткування при ввезенні товарів на митну територію України є договірна (контрактна) вартість, але не менша митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до МК України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті та включаються до ціни товарів/послуг згідно із законом.

Згідно з пунктом 54.1 статті 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Разом з тим, у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей щодо країни походження, вартісних, кількісних або якісних характеристик, які мають значення для оподаткування товарів і предметів при ввезенні (пересиланні) на митну територію України або територію вільної митної зони або вивезенні (пересиланні) товарів і предметів з митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, контролюючий орган має право самостійно визначити базу оподаткування та податкові зобов'язання платника податків шляхом проведення дій, визначених пунктом 54.3 цієї статті, на підставі відомостей, зазначених у таких документах (пункт 54.4статті 54 ПК України).

Такі ж положення містяться у МК України. Так, пунктом 2 частини другої статті 351 МК України передбачено, що у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих органові доходів і зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України, проводиться документальна невиїзна перевірка. Предметом вказаної перевірки є дані про своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України підприємствами, а також при переміщенні товарів через митний кордон України громадянами з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств (частина перша статті 351 МК України).

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, невиїзна документальна перевірка позивача з приводу дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо повноти нарахування та сплати до бюджету мита та ПДВ при митному оформленні товарів - автомобілів (марки MERCEDES-BENZ, модель « 111 CDI VITO», номер кузова - WDF191; марки FORD, модель TRANSIT, номер кузова - WF0XXXTTFX8C06316; марки OPEL, модель VIVARO, номер кузова -W0LF7АMА68V648020), проведена відповідачем у зв'язку з отриманням від митних органів Литовської Республіки документів (копій декларацій країни відправлення, рахунків-фактур (інвойсів)), які свідчать про те, що вартість товару є вищою, ніж та, що була задекларована при митному оформленні.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 352 МК України отримані від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджені відомості щодо вартісних, кількісних або якісних характеристик, країни походження, складу та інших характеристик, які мають значення для оподаткування товарів, їх ввезення (пересилання) на митну територію України або на територію вільної митної зони чи вивезення (пересилання) за межі митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення можуть бути використані посадовими особами органів доходів і зборів під час проведення перевірок.

Контролюючий орган під час перевірки провів порівняння відомостей, надісланих від митних органів Литовської Республіки та документів, які були підставою для митного оформлення товарів на Ягодинській митниці Міндоходів. В результаті порівняння та співставлення виявлено повну ідентичність транспортних засобів, що експортовані з Литви та імпортовані в Україні.

Повна відповідність номерів кузовів (VIN-код - це унікальний серійний номер, що застосовується в автомобільній промисловості для індивідуального розпізнання кожного механічного транспортного засобу) та інших характеристик автомобілів (співпадають марка, модель, рік випуску, об'єм двигуна, вид палива, потужність тощо) із оформленими в Україні дала можливість контролюючому однозначно ідентифікувати транспортні засоби, зазначені у документах, як ті самі товари, митне оформлення яких здійснювалося за МД, що підлягали перевірці та стверджувати, що дані транспортні засоби були оформлені на експорт в Литовській Республіці для відправлення в країну призначення - Україну.

Разом з тим, під час перевірки виявлено невідповідність вартісних показників товарів: заявлена під час митного оформлення на Ягодинській митниці вартість транспортних засобів та їх вартість, що вказана в експортних митних деклараціях іноземної держави - Литовської Республіки, відрізняються.

Судом встановлено, що вартість транспортних засобів при їх експорті з Литовської Республіки відображена у деклараціях країни відправлення та рахунках-фактурах (інвойсах) є значно вищою від тієї, що заявлена позивачем під час митного оформлення в Україні.

Відповідно до статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно пункту другого частини другої статті 52 МК України відомості про визначення митної вартості товарів повинні базуватися на об'єктивних документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Тобто, митна вартість товару країни відправлення (експорту) має бути основою при її ввезенні (імпорті) в іншу країну.

Аналізуючи вищезазначені норми ПК України та МК України, суд приходить до висновку, що отримані від уповноважених органів Литовської Республіки документально підтверджені відомості щодо вартісних характеристик, які мають значення для оподаткування товару, відрізняються від задекларованих позивачем під час митного оформлення, і правомірно були використані посадовими особами ГУ ДФС у Волинській області в ході проведення перевірки; використані документи є належними та допустимими доказами і можуть бути прийняті судом при вирішені даного спору. При цьому суд зауважує, що позивач самостійно визначив митну вартість товару, а не за рішенням контролюючого органу, а тому його доводи про неможливість подальшого визначення податкових зобов'язань судом до уваги не беруться з наведених вище підстав.

Суд вважає безпідставними покликання позивача на правову позицію Верховного Суду України, яка викладена у постановах від 31.03.2015 року по справі №21-127а15 та від 31.03.2015 року по справі №21-53а15, оскільки відповідні судові рішення стосуються дослідження правовідносин - митного оформлення та контролю товару безпосередньо при його ввезенні на територію України, до випуску у вільний обіг, при яких декларантом заявлено основний (перший) метод визначення митної вартості товару, за ціною договору (контракту), а контролюючим органом витребовуються додаткові документи та приймаються рішення про коригування митної вартості, які в подальшому оскаржуються.

У даній справі досліджується правомірність прийняття податкових повідомлень-рішень прийнятих за результатами проведеного митного аудиту після випуску товару у вільний обіг. Крім того, згадана правова позиція Верховного Суду України ґрунтується на нормах Митного кодексу України від 11.07.2002 року №92-IV, що втратив чинність на час відповідних митних оформлень, які регулювалисяМК України від 13.03.2012 року № 4495-VI.

Також, суд критично ставиться до тверджень позивача про необхідність дослідження під час перевірки обставин можливої наявності штучного завищення вартості товару у країні відправлення, а також необхідність з'ясування реальних рух активів у конкретній господарській операції.

Досліджена під час перевірки та судового розгляду інформація, що стала підставою для висновків про порушення з боку позивача вимог податкового та митного законодавства, отримана від уповноваженого органу іноземної держави на підставі Протоколу про взаємну допомогу в митних питаннях від 26.01.1998 року до Угоди про партнерство та співробітництво між Європейськими співтовариствами та Україною від 16 червня 1994 року, ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року № 237/94-ВР.

Компетентні органи іноземної держави не зацікавлені у відтстоюванні позиції контролюючого органу України чи платника податків, а забезпечують дотримання національного Литовського законодавства та виконують міжнародні договірні зобов'язання.

Норми МК України та ПК України не покладають обов'язок на контролюючі органи перевіряти законність митного оформлення в іноземній державі. Більше того, такі дії можуть сприйматися як порушення суверенітету іноземної держави.

Хронологічне порівняння дати оформлення автомобілів в Литовській Республіці та комерційних документів про придбання автомобілів і їх розмитнення в Україні позивачем свідчить, що товари відправлені на експорт до України з Литовської Республіки та не могли бути перепродані, оскільки в даному випадку досліджуються незавершені процедури експорту товарів.

Крім того, актом перевірки №71/03-20-22-04-07/ від 09.11.2015 року встановлено порушення в частині правильності класифікації товару позивачем згідно з УКТЗЕД.

Статтею 69 МК України передбачено, що товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД.

Частиною четвертою статті 69 МК України встановлено, що у випадку виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів орган доходів і зборів має право самостійно класифікувати такі товари.

Судом встановлено, що ПП «Злата П'ять» було ввезено на митну територію України транспортні засоби за МД від 06.08.2014 №205100000/2014/006566, від 09.09.2014 №205100000/2014/008003 з описом товару у графі 31:

1. Автомобіль вантажний б/в, марка «FIAT», модель «DOBLO», календарний рік виготовлення-2006, модельний рік виготовлення-2006,кузов № ZFA9285, тип кузова -вантажний фургон, об'єм двигуна-1910 см3 (дизель,74kW), № двигуна-223B2000, колісна формула-4х2, загальна кількість місць,включаючи водія-2, вантажопідйомність- 680 кг, маса в разі повного навантаження-2010 кг, категорія ТЗ за документами виробника-N1. Внутрішній простір ДТЗ не має стаціонарно встановлених місць для сидіння пасажирів та пристосування для їх кріплення,відсутні місця кріплення ременів безпеки, відсутні ознаки комфорту вантажного відділення. Транспортний засіб не виготовлений на базі кузова легкового автомобіля. Виробник- «Fiat Auto Spa»,IT. Торговельна марка-«FIAT». Транспортний засіб оформлений за кодом УКТЗЕД.

2. Автомобіль вантажний б/в, марка «FIAT», модель «DOBLO», календарний рік виготовлення-2007,модельний рік виготовлення-2007,кузов № ZFA8046, тип кузова-вантажний фургон, об'єм двигуна-1910 см3 (дизель,77 kW), № двигуна-5685539,колісна формула-4х2,загальна кількість місць, включаючи водія-2, вантажопідйомність-615 кг, маса в разі повного навантаження-2010 кг,категорія ТЗ за документами виробника-N1.Внутрішній простір ДТЗ не має стаціонарно встановлених місць для сидіння пасажирів та пристосування для їх кріплення, відсутні місця кріплення ременів безпеки, відсутні ознаки комфортувантажного відділення . Транспортний засіб не виготовлений на базі кузова легкового автомобіля. Виробник- «Fiat Auto Spa»,IT. Торговельна марка-«FIAT». Транспортний засіб оформлений за кодом УКТЗЕД.

Частинами першою - четвертою статті 67 цього ж Кодексу визначено, що Українська класифікація товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД) складається на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів та затверджується законом про Митний тариф України. В УКТ ЗЕД товари систематизовано за розділами, групами, товарними позиціями, товарними підпозиціями, найменування і цифрові коди яких уніфіковано з Гармонізованою системою опису та кодування товарів. Для докладнішої товарної класифікації використовується сьомий, восьмий, дев'ятий та десятий знаки цифрового коду. Структура десятизнакового цифрового кодового позначення товарів в УКТ ЗЕД включає код групи (перші два знаки), товарної позиції (перші чотири знаки), товарної підпозиції (перші шість знаків), товарної категорії (перші вісім знаків), товарної підкатегорії (десять знаків).

Згідно із частиною першою статті 68 МК України ведення УКТ ЗЕД здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 2, 3 Порядку ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 року № 428, УКТЗЕД є товарною номенклатурою Митного тарифу України, затвердженого Законом України «Про Митний тариф України», що використовується для цілей тарифного та інших видів регулювання зовнішньоекономічної діяльності, ведення статистики зовнішньої торгівлі та здійснення митного оформлення товарів. УКТЗЕД складається на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів Всесвітньої митної організації (далі - Гармонізована система) з урахуванням Комбінованої номенклатури Європейського Союзу (далі - Комбінована номенклатура).

Як передбачено статтею 1 Закону України «Про Митний тариф України» від 19.09.2013 року № 584-VII, цим Законом встановлюється Митний тариф України. Митний тариф України є невід'ємною частиною цього Закону та містить перелік ставок загальнодержавного податку - ввізного мита на товари, що ввозяться на митну територію України і систематизовані згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД), складеною на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів.

На виконання статті 68 МК України Державною митною службою України були розроблені Методичні рекомендації щодо класифікації окремих товарів згідно з вимогами УКТЗЕД, які були надіслані для роботи начальникам регіональних митниць листом від 05.03.2013 року №11.1/2-16.2/2165-ЕП. Так, додатком 4 передбачені Методичні рекомендації щодо класифікації згідно з вимогами УКТЗЕД моторних транспортних засобів.

Згідно Методичних рекомендацій щодо класифікації згідно з вимогами УКТ ЗЕД моторні транспортні засоби (далі - МТЗ) за призначенням поділяються на такі основні групи: пасажирські, вантажні, спеціальні. Деякі пасажирські МТЗ характеризуються певними ознаками, які свідчать про те, що вони сконструйовані для перевезення пасажирів, а не для перевезення вантажів.

Згідно пояснень УКТ ЗЕД до товарної позиції 8703 включаються автомобілі легкові та інші моторні транспортні засоби, призначені головним чином для перевезення людей (крім моторних транспортних засобів товарної позиції 8702), включаючи вантажопасажирські автомобілі-фургони та гоночні автомобілі.

У цій товарній позиції термін "вантажопасажирський автомобіль-фургон", означає транспортний засіб, що має максимально 9 місць для сидіння (включаючи водія), внутрішній простір якого може без конструктивних змін використовуватися для перевезення як людей, так і вантажів.

Деякі моторні транспортні засоби цієї товарної позиції характеризуються певними ознаками, які свідчать про те, що дані транспортні засоби сконструйовані для перевезення пасажирів, а не для перевезення вантажів (товарна позиція 8704). Такі ознаки враховуються у випадку, якщо моторний транспортний засіб, зазвичай, має повну масу не більш як 5 т і має єдиний замкнутий внутрішній простір, який включає одну зону для водія і пасажирів і другу зону, яка може бути використана для перевезення як пасажирів так і вантажів. До цієї групи моторних транспортних засобів відносяться автомобілі, відомі як "багатоцільові транспортні засоби", (наприклад, транспортні засоби типу "фургон", автомобілі для активного відпочинку (sport utility vehicle - SUV), деякі автомобілі з кузовом типу "пікап"). Характерними ознаками конструкції цих транспортних засобів, як правило, є:

(a) наявність постійно встановлених сидінь із пристроями безпеки (наприклад, з ременями безпеки або із місцями для кріплення та/або пристосуваннями для встановлення ременів безпеки) для кожного пасажира, або наявність стаціонарних місць для кріплення та/або пристосувань для встановлення сидінь і пристроїв безпеки у задній зоні салону позаду зони для водія і передніх пасажирів, такі сидіння можуть бути фіксованими, такими, що складаються, такими, що знімаються, на анкерному кріпленні, або виносними;

(b) наявність вікон у двох бокових панелях задньої частини кузова;

(c) наявність дверей з вікнами, що ковзають, відкриваються назовні або піднімаються вгору, розташованих на бокових панелях або у задній частині кузова;

(d) відсутність стаціонарної панелі або перегородки між зоною для водія з передніми пасажирами і задньою зоною, яка може бути використана для перевезення як пасажирів, так і вантажів;

(e) наявність ознак комфорту і оздоблення внутрішнього простору, а також пристосувань (аксесуарів) у внутрішньому просторі всього салону транспортного засобу, які властиві пасажирським салонам транспортних засобів (наприклад, килимове покриття, вентиляція, внутрішнє освітлення, попільнички).

До товарної позиції 8704 включаються, зокрема:

звичайні вантажні автомобілі та автофургони (відкриті, з брезентовим верхом, закриті і т. п.); автомобілі для доставляння товарів та автофургони усіх видів, автофургони для перевезення домашніх речей; вантажні автомобілі з автоматичними розвантажувальними пристроями (з перекидним кузовом і т. п.); автомобілі-цистерни (незалежно від того, обладнані вони насосами чи ні); авторефрижератори або автомобілі з ізотермічними кузовами; багатоярусні вантажні автомобілі для перевезення кислоти в суліях, балонів з бутаном і т. п.; важкі вантажні автомобілі з низькорозташованими рамами і навантажувальними похилими трапами для перевезення танків, підіймачів або екскаваторів, електричних трансформаторів і т. п.; вантажні автомобілі, спеціально призначені для перевезення свіжого бетону, крім бетономішалок товарної позиції 8705; машини для вивезення сміття, незалежно від того, обладнані вони навантажувальними, трамбувальними, демпфірувальними та іншими пристроями чи ні.

Класифікація деяких транспортних засобів у цій товарній позиції визначається певними ознаками, які вказують на те, що дані транспортні засоби, головним чином, призначені для перевезення вантажів, а не для перевезення людей (товарна позиція 8703). Ці ознаки застосовуються при класифікації моторних транспортних засобів, які, зазвичай, мають повну масу транспортного засобу менш як 5 тон і які мають або окрему закриту задню зону, або відкриту задню платформу, звичайно, використовувану для перевезення вантажів, але можуть мати задні сидіння вздовж бортів типу лавки, без ременів безпеки, місць для кріплення ременів безпеки або зручностей для пасажирів, і які складаються, з метою повного використання задньої платформи для перевезення вантажів. До цієї групи моторних транспортних засобів можуть відноситись транспортні засоби, відомі як "багатоцільові транспортні засоби" (наприклад, транспортні засоби типу фургон, автомобілі з кузовом типу "пікап", деякі автомобілі для активного відпочинку (sport utility vehicle - SUV). Ознаки транспортних засобів, які включаються до цієї товарної позиції:

наявність сидінь типу лавок, які не мають пристроїв безпеки (наприклад, ременів безпеки або місць для кріплення і пристосувань для встановлення ременів безпеки) або зручностей для пасажирів в задній зоні позаду зони для водія і передніх пасажирів. Такі сидіння, зазвичай, бувають складаними або виносними для можливості повного використання підлоги задньої зони (транспортні засоби типу "фургон") або окремої платформи (транспортні засоби типу "пікап") для транспортування вантажів;

наявність окремої кабіни для водія і пасажирів та окремої платформи з боковими бортами і відкидним заднім бортом (транспортні засоби типу "пікап");

відсутність вікон в двох бокових панелях задньої частини кузова; наявність дверей без вікон, що ковзають, відкриваються назовні або піднімаються вгору для вивантаження або завантаження вантажів, розташованих на бокових панелях або у задній частині кузова (транспортні засоби типу "фургон");

наявність стаціонарної панелі або бар'єру між зоною для водія і передніх пасажирів і задньою зоною;

відсутність в зоні вантажного відділення ознак комфорту і внутрішнього оздоблення, а також пристосувань, які притаманні пасажирським салонам моторних транспортних засобів (наприклад, килимове покриття, вентиляція, внутрішнє освітлення, попільнички).

У відповідності до Методичних рекомендацій багатоцільові транспортні засоби можуть класифікуватись у товарній позиції 8703 або 8704 в залежності від конструктивних особливостей транспортного засобу.

У разі наявності в моторних транспортних засобах (далі - МТЗ) доступних місць, отворів, пристосувань для встановлення сидінь, такі МТЗ не вважаються вантажними. МТЗ, випущений заводом-виробником у відповідності до товарознавчої експертизи у вантажному варіанті шляхом закриття доступних місць для кріплення сидінь будь-якими матеріалами, які знімаються за допомогою звичайних інструментів і, таким чином, являються доступними, вважаються вантажопасажирськими або пасажирськими.

Зміни в конструкції автомобіля, виконані після його виробництва та продажу (демонтаж сидінь та їх накриття, заміна підлоги, знаття засобів безпеки або пристосувань для засобів безпеки, закриття вікон заглушками за допомогою болтів або зварюванням тощо), не призводить до зміни категорії транспортного засобу з пасажирського моторного транспортного засобу (вантажопасажирського) на вантажний при класифікації для цілей митного оформлення незалежно від того, чи зазначені ці зміни в свідоцтві про реєстрацію чи ні.

Невідповідність відомостей, наведених у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу із зазначення категорії «вантажного автомобіля», та встановлення за результатами митного органу, коли МТЗ має ознаки товарної позиції 8703, не може бути підставою для класифікації у товарній позиції 8704.

У випадку, коли є розбіжності у наданих до митного оформлення документах, та/або результати митного огляду не дають однозначної відповіді про кількість місць для сидіння моторного транспортного засобу, задекларованого як вантажний (наприклад у задній зоні транспортного засобу позаду місця для водія, наявні місця для можливого кріплення або встановлення сидінь та/або засобів безпеки (пасів безпеки тощо)), а декларантом не надані документи від заводу виробника про те, що автомобіль конструктивно виготовлений заводом виробником у вантажному варіанті, такі автомобілі класифікуються у товарній позиції 8703 за УКТ ЗЕД.

В межах заходів митного контролю Волинською митницею ДФС були направлені листи-запити до офіційного дилера компанії «FIAT» в Україні ТОВ «Автоторино» з метою отримання інформації щодо типу транспортних засобів, кількості місць для сидіння, наявності вікон в бокових панелях та ознак комфорту.

Згідно отриманої від ТОВ «Автоторино» інформації заводу-виробника (лист від 01.10.2014 №106/1), транспортні засоби марки «FIAT» моделі «DOBLO» кузови №№ ZFA9285, ZFA046 є легковими типу PANORAMA та COMBI відповідно. З них «FIAT DOBLO PANORAMA» є пасажирським автомобілем (5-7 місць для сидіння), «FIAT DOBLO COMBI» - вантажопасажирським (5 місць для сидіння).

Згідно з вимогами УКТЗЕД до товарної позиції 8703 включаються автомобілі легкові та інші моторні транспортні засоби, призначені головним чином для перевезення людей (крім моторних транспортних засобів товарної позиції 8702), включаючи вантажопасажирські автомобілі-фургони та гоночні автомобілі.

Крім того, ТОВ «Автоторино» в листі від 23.10.2014 №113 повідомило, що відповідно до заводського електронного каталогу запасних частин концерна FIAT GROUP AUTOMOBILES S.P.A. - e-Per «software release 14.10.01» на момент виготовлення згадані транспортні засоби FIAT DOBLO оснащені двигунами з об'ємом, типом та потужністю: № ZFA9285- дизельний, об'єм - 1910 см3, потужністю - 105 к.с.; № ZFA046 - дизельний, об'єм - 1910 см3, потужністю - 105 к.с.

Неправильне декларування потужності двигуна вплинуло на заниження бази оподаткування (митних платежів).

Судом враховано, що зазначена інформація отримана від офіційного дилера на виконання Меморандуму про взаєморозуміння та співпрацю підписаного між Міндоходів України та Всеукраїнською асоціацією автомобільних імпортерів та дилерів (далі - ВААІД) від 03.12.2014 року. Листом ВААІД № 45 від 21.03.2014 року повідомлено контролюючий орган про перелік офіційних автоімпортерів, у якому є ТОВ «Автоторино», а тому суд вважає його належним розпорядником інформації заводу-виробника автомобілів марки FIAT.

Отже, згідно правил 1, 6 Основних правил інтерпретації УКТЗЕД, наведених у Законі України від 19.09.2013 № 584 «Про Митний тариф України», враховуючи отриману інформацію від ТОВ «Автоторино, вищевказані транспортні засоби «FIAT» моделі «DOBLO» кузови №№ ZFA9285, ZFA046 класифікуються в товарній позиції 8703 (зі сплатою акцизного податку).

Також судом взято до уваги, що декларантом при митному оформленні автомобіля марки FIAT, модель DOBLO, номер кузова - ZFA046, надавалась довідка авто товарознавця ТОВ «Експерт-Сервіс Волинь» від 04.09.2014 року № 261/5 (експерт/товарознавець - Калиш В.В.), в якій вказано тип автомобіля - вантажний.

Разом з тим, під час перевірки встановлено та відображено в акті перевірки, що згідно Реєстру атестованих судових експертів Калишу В.В. відповідно до свідоцтва експерта надано дозвіл на проведення товарознавчих (в т.ч. автотоварознавчих) експертиз, індекс і вид експертної спеціальності - 12.2 «Визначення вартості колісних транспортних засобів, розмір збитку, завданого власнику транспортного засобу», що не відноситься до питання визначення типу транспортних засобів.

Таким чином, суд погоджується з відповідачем, що згаданий експерт не мав повноважень визначати тип транспортного засобу, а тому складений ним документ не підтверджує заявлений під час декларування код товару та позицію заявника викладену в позові.

Суд розцінює помилковим покликання позивача як підтвердження правомірності класифікації товару згідно УКТЗЕД, на довідку Управління ДАІ МВС України у Волинській області від 04.12.2014 року №329 згідно якої транспортний засіб марки FIAT DOBLO, номер кузова ZFA9285 був зареєстрований як вантажний, оскільки до повноважень підрозділів ДАІ МВС України не належить віднесення транспортних засобів до тої чи іншої товарної позиції (визначення типу кузова), що є виключною компетенцію органів Державної фіскальної служби України. Крім того, реєстрація транспортного засобу відбувалася за заявою особи в якій вона зазначала інформацію про автомобіль згідно даних митного оформлення, що містилась у відповідній МД, яка, в свою чергу, заповнювалась декларантом (позивачем) - зацікавлено в занижені митних платежів особою.

Позивачем, як під час митного оформлення, при проведенні перевірки, так і при судовому розгляді не було надано документів, які б однозначно підтвердили правомірність віднесення задекларованих транспортних засобів до категорії вантажних (8704 згідно УКТ ЗЕД).

Разом з тим, враховуючи, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийнято ГУ ДФС у Волинській області як суб'єктом владних повноважень, то при вирішенні даного спору вони перевірялись судом на відповідність вимогам частини третьої статті 2 КАС України.

Згідно зі статтею 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, та його представник:) у судовому засіданні належними та допустимими доказами довели суду обґрунтованість та правомірність прийнятих податкових повідомлень-рішень від 30.11.2015 року №, від 30.11.2015 року № та від 02.12.2015 року №, а тому у задоволенні позовних вимог ПП «Злата П'ять» слід відмовити повністю.

Відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України відшкодування судових витрат позивачеві, якому відмовлено у позові не передбачено.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-14, 23, 69, 70, 71, 86, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України,-

Постановив:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Суддя Р.М. Брильовський