Справа № 826/12348/15
Суддя: Швед Е.Ю.
Дата ухвалення: 2016-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2016 року м. Київ К/800/44810/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого судді Шведа Е.Ю.,

суддів Горбатюка С.А.,

Мороз Л.Л.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за

касаційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю «Патріа-Баланс» та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 липня 2015 року

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2015 року

у справі № 826/12348/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Іпотека Кредит»

до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію у Публічному акціонерному товаристві «ОМЕГА БАНК» Лемеша Миколи Володимировича,

третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

про визнання протиправним дій, визнання протиправним та скасування рішення,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Іпотека Кредит» (далі - ТОВ «ФК «Іпотека Кредит») звернулось до суду з адміністративним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) на тимчасову адміністрацію у Публічному акціонерному товаристві «ОМЕГА БАНК» (далі - ПАТ «ОМЕГА БАНК») Лемеша М.В., в якому просило:

- визнати протиправними дії та рішення Уповноваженої особи Фонду щодо визнання нікчемним договору купівлі-продажу прав вимоги від 31 грудня 2014 року, укладеного між ПАТ «ОМЕГА БАНК» та ТОВ «ФК «Іпотека Кредит», який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновим А.В. та зареєстровано в реєстрі за № 1898;

- скасування рішення Уповноваженої особи Фонду з приводу визнання нікчемним договору купівлі-продажу прав вимоги від 31 грудня 2014 року, укладеного між ПАТ «ОМЕГА БАНК» та ТОВ «ФК «Іпотека Кредит», який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновим А.В. та зареєстровано в реєстрі за № 1898.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 липня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2015 року, позов задоволено, визнано протиправними дії відповідача щодо визнання нікчемним договору купівлі-продажу прав вимоги від 31 грудня 2014 року та визнано протиправним та скасовано рішення уповноваженої особи Фонду щодо визнання нікчемним договору купівлі-продажу прав вимоги від 31 грудня 2014 року.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати, прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову. У касаційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю «Патріа-Баланс» (ТОВ «Патріа-Баланс»), посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Доводи касаційної скарги відповідача мотивовані тим, що Уповноваженою особою Фонду відповідно до вимог Закону України «Про систему гарантувань вкладів фізичних осіб» виявлено нікчемний правочин, повідомлено про це його сторону - позивача по справі та застосовано наслідки нікчемності правочину. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, на думку відповідача, є цивільно-правовими, тому адміністративний суд не мав повноважень надавати оцінку діям, рішенням відповідача, що виникли в рамках таких відносин. Виявлений відповідачем правочин є нікчемним, тому визнання його недійним у судовому порядку не вимагається.

Доводи касаційної скарги ТОВ «Патріа-Баланс» мотивовані тим, що вказане підприємство хоч і не є стороною договору купівлі-продажу прав вимоги, проте є стороною у зобов'язанні, право вимоги по якому відчужується, тому спірне рішення Уповноваженої особи Фонду на тимчасову адміністрацію у ПАТ «ОМЕГА БАНК» Лемеша М.В. щодо визнання нікчемним договору купівлі-продажу прав вимоги від 31 грудня 2014 року породжує для ТОВ «Патріа-Баланс» правові наслідки у вигляді визначення належного кредитора у зобов'язанні. Отже, розгляд справи повинен був відбутись за його участю. Також вказує, що розгляд справи повинен був відбутись також за участю ТОВ «КУА «Скай Кепітал Менеджмент», яке є новим кредитором у зобов'язанні. Крім того, рішенням виконавчої дирекції Фонду від 18 червня 2015 року створено ПАТ «Перехідний банк «РВС БАНК», якому передано активи і зобов'язання ПАТ «ОМЕГА БАНК», отже йому повинні були бути передані в тому числі права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що стали предметом договору купівлі-продажу прав вимоги від 31 грудня 2014 року, відтак існує необхідність дослідження обставин передачі прав вимоги за наведеними кредитними зобов'язаннями новому кредитору (ПАТ «Перехідний банк «РВС БАНК») та залучення його до участі у справі. Також зазначає, що судами не дано оцінки рецензії на звіт про незалежну оцінку ринкової вартості майнових прав та не призначено комісійну експертизу з визначення ринкової вартості майнових прав, відчужених за договором купівлі-продажу прав вимоги від 31 грудня 2014 року.

В запереченнях, що надійшли на адресу суду, позивач вважає касаційні скарги необґрунтованими, тому просить залишити без задоволення, рішення судів - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин справи, суд дійшов наступних висновків.

Судами встановлено, що між позивачем ТОВ «ФК «Іпотека Кредит» та ПАТ «ОМЕГА БАНК» 31 грудня 2014 року укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновим А.В. та зареєстровано в реєстрі за № 1898.

Згідно з п. 2.1 вказаного договору купівлі-продажу прав вимоги від 31 грудня 2014 року продавець (ПАТ «ОМЕГА БАНК») надав кредити позичальникам за кредитними договорами, продавець бажає продати (відступити), а покупець (ТОВ «ФК «Іпотека Кредит») бажає купити (прийняти) права вимоги за винагороду та на умовах, що визначені у цьому договорі, продавець і покупець бажають встановити в цьому договорі умови, на яких продавець продає (відступає), а покупець купує та приймає права вимоги.

П. 1.1 зазначеного договору, сторони погодили, що «права вимоги» означає всі права вимоги (як існуючі, так і майбутні, як наявні, так і умовні) продавця у якості кредитора до позичальників за кредитними договорами, а також всі права вимоги продавця до осіб, які надали забезпечення, за договорами забезпечення, включаючи будь-які та всі права вимоги та засоби захисту прав, які доступні продавцю, щодо виконання позичальниками/або особами, які надали забезпечення, будь-яких своїх обов'язків за кредитними договорами та договорами забезпечення.

На виконання умов договору купівлі-продажу прав вимоги від 31 грудня 2014 року між позивачем та ПАТ «ОМЕГА БАНК» підписано акт приймання-передачі права вимоги, а покупцем здійснено перерахування на користь банка грошових коштів у сумі 5000000,00 грн., відповідно до платіжного дорученням № 74 від 31 грудня 2014 року.

Між ПАТ «ОМЕГА БАНК» та ТОВ «ФК «Іпотека Кредит» 09 січня 2015 року укладено додатковий договір до договору купівлі-продажу прав вимоги, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновим А.В. 31 грудня 2014 року за реєстровим № 1898, згідно з умовами якого сторони домовились викласти Додаток № 1 до договору в новій редакції, яка наведена в Додатку до цього додаткового договору. Керуючись ст. 631 ЦК України умови даного Додаткового договору застосовуються до відносин між сторонами, які виникли до укладення цього Додаткового договору, а саме з 31 грудня 2014 року.

Постановою Правління Національного банку України від 02 березня 2015 року № 152 ПАТ «ОМЕГА БАНК» віднесене до категорії неплатоспроможних банків.

Виконавчою дирекцією Фонду 02 березня 2015 року прийнято рішення № 52 про запровадження з 03 березня 2015 року тимчасової адміністрації та призначено Уповноважену особу Фонду на тимчасову адміністрацію у ПАТ «ОМЕГА БАНК» Лемеша М.В.

Тимчасову адміністрацію в ПАТ «ОМЕГА БАНК» запроваджено строком на 3 місяці з 03 березня 2015 року по 02 червня 2015 року.

Уповноваженою особою Фонду 21 травня 2015 року листом № 582 ТОВ «ФК «Іпотека Кредит» про те, що у відповідності до ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» здійснено перевірку договору купівлі-продажу прав вимоги від 31 грудня 2014 року за реєстровим № 1898, укладеного між ТОВ «ФК «Іпотека кредит» та ПАТ «ОМЕГА БАНК» та виявлено, що вказаний договір є нікчемним з підстав, визначених п. 3 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Позивач, не погодившись з такими діями відповідача, звернувся до суду з даним позовом про визнання протиправним дій, визнання протиправним та скасування рішення.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з відсутності правових підстав для визнання договору купівлі-продажу прав вимоги від 31 грудня 2014 року нікчемним.

Суд касаційної інстанції погоджується з таким висновком судів та зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами регулюється Законом України «Про систему гарантувань вкладів фізичних осіб» (далі - в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 4 вказаного закону основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює такі функції, зокрема: веде реєстр учасників Фонду; здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організовує відчуження активів і зобов'язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку.

Згідно з ч. 3 ст. 34 Закону України «Про систему гарантувань вкладів фізичних осіб» виконавча дирекція Фонду не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних призначає з числа працівників Фонду уповноважену особу Фонду. Уповноважена особа Фонду повинна відповідати вимогам, встановленим Фондом. Рішення про призначення уповноваженої особи Фонду доводиться Фондом до головного офісу банку та до кожного відокремленого підрозділу банку негайно.

Ч. 1 ст. 35 вказаного закону передбачено, що тимчасовим адміністратором неплатоспроможного банку та ліквідатором банку (крім ліквідації банку за рішенням власників) є Фонд. Здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків Фонд здійснює через призначену виконавчою дирекцією уповноважену особу Фонду, яка має високі професійні та моральні якості, бездоганну ділову репутацію, повну вищу освіту в галузі економіки, фінансів чи права (не нижче кваліфікаційного рівня "спеціаліст") та професійний досвід, необхідний для виконання заходів у межах здійснення тимчасової адміністрації.

З метою забезпечення прав Фонду, Уповноважена особа, як зазначено в ч. 2 ст. 38 Закону України «Про систему гарантувань вкладів фізичних осіб», забезпечує перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених ч. 3 цієї статті.

За змістом ч. 3 ст. 38 зазначеного закону правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»; банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Зі змісту наведених норм слідує висновок, що Уповноважена особа Фонду наділена повноваженнями перевірки правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних.

В той же час, як це випливає зі змісту вказаного, таке право не є абсолютним, а кореспондується з обов'язком встановити перед прийняттям рішення обставини, з якими Закон пов'язує нікчемність правочину. Одного лише твердження про нікчемність правочину недостатньо для визнання його таким, оскільки воно, у випадку який розглядається, нівелюється протилежним твердженням особи про дійсність вкладу.

Таким чином, за обставин відсутності у розпорядчому рішенні посилань на передбачені законом підстави визнання правочину нікчемним, таке рішення суб'єкта владних повноважень є необґрунтованим.

Як встановлено судами, на думку відповідача, договір купівлі-продажу прав вимоги від 31 грудня 2014 року є нікчемним з підстави, передбаченої п. 3 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантувань вкладів фізичних осіб», відповідно до якої правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з підстав того, що банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору.

Роблячи висновок про нікчемність договору купівлі-продажу прав вимоги від 31 грудня 2014 року, Уповноваженою особою Фонду на тимчасову адміністрацію у ПАТ «ОМЕГА БАНК» Лемешем М.В. не вказано обставин, які б свідчили про наявність підстави, передбаченої п. 3 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантувань вкладів фізичних осіб» для визнання вказаного договору нікчемним, а саме про відчуження банком прав вимоги за цінами, нижчими від звичайних.

Натомість, як встановлено судами, ціна договору купівлі-продажу прав вимоги від 31 грудня 2014 року ґрунтується на звіті від 30 грудня 2014 року про незалежну оцінку ринкової вартості майнових прав за кредитним договором, що укладені з юридичними та фізичними особами згідно додатку № 1, виконаного за замовленням ПАТ «ОМЕГА БАНК», суб'єктом оціночної діяльності - ТОВ « Незалежна експертна компанія «Правий Берег» (сертифікат суб'єкта оціночної діяльності № 14878/13, виданий Фондом державного майна України від 17 липня 2013 року) та оцінювачем ОСОБА_5 (кваліфікаційне свідоцтво оцінювача НОМЕР_3 від 21 грудня 2000 року, свідоцтво про реєстрацію у Державному реєстрі оцінювачів НОМЕР_4 від 12 грудня 2005 року), згідно з яким ринкова вартість майнових прав вимоги за Кредитними договорами, що укладені з юридичними та фізичними особами згідно з додатком № 1 визначена на рівні 4919493,60 грн.

При цьому варто зауважити, що судом апеляційної інстанції вірно відхилено доводи відповідача про наявність рецензії на звіт про належну оцінку ринкової вартості майнових прав від 25 вересня 2015 року № 65-ЕР, відповідно до якої вказаний звіт від 30 грудня 2014 року класифікується як такий, що не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, є неякісним і не може бути використаним з метою по тексту звіту, з огляду на те, що суд перевіряє рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України на час їх вчинення, прийняття. Оскільки станом на час визнання договору купівлі-продажу прав вимоги від 31 грудня 2014 року нікчемним, тобто на час вчинення відповідачем спірних дій, такої рецензії не існувало, остання не може свідчити про правомірність дій відповідача.

Наведені обставини спростовують твердження відповідача про нікчемність укладеного між банком та позивачем правочину.

За таких обставин, дії Уповноваженої особи Фонду на тимчасову адміністрацію у ПАТ «ОМЕГА БАНК» Лемеша М.В. щодо визнання договору купівлі-продажу прав вимоги від 31 грудня 2014 року нікчемним не відповідають вимогам закону та є протиправними, оскільки у нього були відсутні правові підстави вважати вказаний договір нікчемним на підставі п. 3 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», про що вірно вказано судами.

Посилання ТОВ «Патріа-Баланс» на ту обставину, що його, а також ТОВ «КУА «Скай Кепітал Менеджмент» та ПАТ «Перехідний банк «РВС БАНК», як осіб, чиїх прав може стосуватись рішення суду, не було залучено до участі в розгляді справи не можуть бути взяті судом до уваги з огляду на те, що предметом розгляду даної справи є перевірка дій, рішення саме суб'єкта владних повноважень - Уповноваженої особи Фонду на тимчасову адміністрацію у ПАТ «ОМЕГА БАНК», а не цивільних правовідносин, що виникли між їх суб'єктами, що одночасно спростовує доводи відповідача про неналежність даного спору до адміністративного.

Між тим, посилання ТОВ «Патріа-Баланс» на те, що визнання нікчемним договору купівлі-продажу прав вимоги від 31 грудня 2014 року породжує для ТОВ «Патріа-Баланс» правові наслідки у вигляді визначення належного кредитора у зобов'язанні також не може бути взято судом до уваги з огляду на те, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. (ст. 516 ЦК України). Оскільки інше не встановлено ні договором, ні законом, заміна кредитора у зобов'язанні ніяким чином не залежить від волі боржника (ТОВ «Патріа-Баланс») щодо таких дій.

За таких обставин, суди дійшли обґрунтованого висновку про задоволення позову шляхом визнання протиправними дій відповідача та скасування його рішення щодо визнання нікчемним договору купівлі-продажу прав вимоги від 31 грудня 2014 року. Судом першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, ухвалено законне та обґрунтоване рішення, яке постановлене з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Інші доводи касаційних скарг є необґрунтованими та не мають значення для правильного вирішення спору, спростовуються викладеними нормами права та встановленими обставинами справи, у зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення касаційних скарг та скасування оскаржуваних судових рішень.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм матеріального чи процесуального права, на які не було посилання в касаційній скарзі.

Відповідно до ч. 3 ст. 2201 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 220, 2211, 223, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Касаційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Патріа-Баланс» та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відхилити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 липня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та не підлягає оскарженню, проте може бути переглянута з підстав, у строк та у порядку, визначених статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: