Справа № 812/1057/14
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2016-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2016 року м. Київ К/800/35370/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Конюшка К.В.,

Чалого С.Я.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства "Алчевський коксохімічний завод" на постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2014 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Алчевський коксохімічний завод» до Луганської митниці Міндоходів, Головного управління Державної казначейської служби України в Луганській області про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості, картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, повернення надміру сплаченого податку на додану вартість,

в с т а н о в и л а:

Публічне акціонерне товариство «Алчевський коксохімічний завод» звернулось до суду з позовом до Луганської митниці Міндоходів, Головного управління Державної казначейської служби України в Луганській області про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості № 702020001/2013/000662/2 від 20.09.2013 р., картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 702020001/2013/00141, повернення надміру сплаченого податку на додану вартість.

Позовні вимоги мотивовано тим, що Луганською митницею Міндоходів протиправно, на підставі хибного висновку щодо не підтвердження поданими позивачем документами заявленої митної вартості товарів, що ввозилися на територію України, прийнято необґрунтоване рішення щодо її коригування, що призвело до заподіяння позивачеві збитків у вигляді надмірно сплаченого податку на додану вартість.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2014 року позов задоволено: визнано протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості від 20.09.2013 №702020001/2013/000662/2; скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 702020001/2013/00141; повернуто публічному акціонерному товариству «Алчевський коксохімічний завод» надмірно сплачений податок на додану вартість у сумі 68 951,62 грн.; вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2014 року постанову Луганського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2014 року скасовано; прийнято нову, якою у задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі публічне акціонерне товариство «Алчевський коксохімічний завод» із посиланням на порушення судом апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просило скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що між позивачем та компанією «Сібуглемет Імпекс Лімітед» (Кипр) 31.07.2013 укладено зовнішньоекономічний контракт № SІ-АК-01/2013, в межах якого позивачем на митну територію України в серпі 2013 року на умовах DАР станція Комунарськ (ІНКОТЕРМС 2010) ввезено вантаж: вугільний концентрат марки «КС», який надійшов для розмитнення на Луганську митницю. На підставі зазначеного контракту та додатків до нього позивачем шляхом подання ВМД № 702020001/2013/009257 зазначений товар заявлено до митного оформлення в режимі імпорту за ціною договору, а саме 127 доларів США за одну тону, та надано декларацію митної вартості за формою ДМВ-1 і необхідний пакет документів, передбачений Митним кодексом України.

У зв'язку з виникненням у митному органу сумніву щодо достовірності заявленої митної вартості Луганською митницею 20.09.2013 від декларанта позивача витребувано: рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами визначеними договором (угодою, контрактом); виписки з бухгалтерської документації; каталогів, специфікацій, прейскурантів виробника, інших додаткових наявних документів; оригіналу імпортної ліцензії, рахунку, висновку ДЗІ, ТТН.

У зв'язку з ненаданням декларантом запитуваних документів та неможливістю визначення митної вартості за ціною угоди Луганською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 20.09.2013 № 702020001/2013/000662/2, згідно з яким митну вартість скориговано за ціною договору щодо подібних товарів у відповідності до раніше проведеного митного оформлення товару - вугілля кам'яне бітумінозне коксівне марки «КС» на однакових умовах поставки із розрахунку 136 доларів США/тн. (МД від 14.08.2013 р. №702020001/2013/007935, контракт N U-2012.60.028.01 від 26.12.11, доповнення U-2012.60.028.01.17 від 22.03.2013 р.).

20.09.2013 Луганською митницею карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 702020001/2013/00141 відмовлено позивачеві в митному оформленні товару.

Вказуючи на протиправність рішення про коригування митної вартості товарів від 20.09.2013 №702020001/2013/000662/2 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №702020001/2013/00141, публічне акціонерне товариство «Алчевський коксохімічний завод» звернулось до суду із даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з протиправності рішення митного органу про коригування митної вартості товарів як такого, що прийнято за відсутністю факту доведення з боку митного органу наявності у поданих декларантом документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що мають значення для визначення митної вартості, а також за наявності факту надання декларантом відповідачеві достовірних відомостей про визначення митної вартості за ціною угоди, які базувалися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддавалися обчисленню.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з доведеності з боку митного органу обґрунтованого сумніву у достовірності заявленої митної вартості, що обумовлений, у тому числі, неповнотою відомостей щодо складових митної вартості товарів, що у сукупності із відсутністю факту надання позивачем додаткових документів унеможливило застосування у спірних правовідносинах першого методу визначення митної вартості імпортованого товару.

Колегія суддів, виходячи з меж касаційного перегляду, встановлених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, зважаючи на обставини, встановлені судами попередніх інстанцій на підставі доказів, досліджених під час судового розгляду справи, погоджується із позицією суду апеляційної інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний: здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 53 Митного кодексу України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з частиною третьою статті 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Частиною четвертою статті 53 Митного кодексу України визначено, що у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) визначені у частині четвертій цієї статті документи.

Аналіз наведених положень свідчить про те, що орган доходів і зборів при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов'язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України (у разі визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за першим методом).

При цьому, орган доходів і зборів має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, або ж у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що товар ввезено позивачем на митну територію України з Російської Федерації за непрямими зовнішньоекономічним контрактом. Так, вугілля відвантажено напряму із Російської Федерації від виробника ВАТ «Междуречье» через декларанта ВАТ «Сібуглемет» в Україну через кіпрського посередника компанію «Сібуглемет Імпекс Лімітед», при цьому посередник не є ані виробником, ані експортером вантажу.

Відповідачем в обґрунтування наявності підстав для витребування від декларанта додаткових документів вказано на відсутність в сертифікаті якості вугілля №001598 розрахунку ціни з урахуванням якості вугілля; зазначено, що якість товару, що був предметом дослідження згідно з висновком ДП «Укрзовнішекспертиза» від 12.09.2013 р. № 10/424, не відповідає якості товару, заявленого до митного оформлення згідно з митною декларацією № 702020001/2013/009257.

Митним органом також зазначено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що відповідно до графи 4 товарно-транспортних накладних оплата за транспортування російською залізницею здійснюється за рахунок ВАТ «Сібуглемет», відповідно до графи 11 вагони є власністю ВАТ «ФГК», у той же час з наданих позивачем документів неможливо встановити, чи включені витрати з оренди вагонів у вартість товару.

Судом апеляційної інстанції зазначено, що ВАТ «Сібуглемет» вугільний концентрат марки «КС» продається компанії «Сібуглемет Імпекс Лімітед» за ціною 126 доларів США/тн, при цьому не підтверджено жодними документами, чи включено в цю ціну транспортні витрати, витрати з оренди залізничних вагонів тощо.

Враховуючи викладене, зважаючи на те, що транспортні витрати є однією із складових митної вартості товару при визначенні її за ціною угоди, а також зважаючи на обґрунтованість сумніву митного органу щодо достовірності розрахунку ціни товару відповідно до його якості, колегія суддів погоджується із позицією суду апеляційної інстанції щодо доведеності з боку митного органу наявності обставин, з якими стаття 53 Митного кодексу України пов'язує наявність підстав для витребування додаткових документів.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивачем додаткових документів на підтвердження заявленої митної вартості не надано.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновками суду апеляційної інстанції щодо наявності у митного органу підстав для коригування заявленої митної вартості товару, у зв'язку з чим вказує на обґрунтованість позиції суду щодо відсутності підстав для задоволення позову.

Доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Правова оцінка встановлених обставин справи судом апеляційної інстанції дана вірно, порушень норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваного судового рішення судом не допущено.

Відповідно до частини третьої статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 220-1, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Алчевський коксохімічний завод" відхилити, а постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута в порядку статей 235-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: