Справа № 813/4771/14
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2016-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2016 року № 876/6725/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гінди О.М.

суддів: Качмара В.Я., Курильця А.Р.

за участю секретаря судових засідань: Гользбергер А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, до якої приєдналася Львівська незалежна профспілка журналістів «Нео-Республіканський Союз» на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 10 червня 2015 року у справі за адміністративним позовом Львівської міської ради до Львівського міського управління юстиції, Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, треті особи: Рудненська селищна рада, Брюховицька селищна рада, Винниківська міська рада, Головне управління юстиції у Львівській області, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_2, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_3, ОСОБА_18, ОСОБА_19, Громадська правозахисна організація «Народна солідарність», Львівська незалежна профспілка журналістів «Нео-Республіканський Союз» про визнання протиправним і скасування наказу, зобов'язання вчинити дії, -

встановив:

03.07.2015 Львівська міська рада, в особі в.о. міського голови ОСОБА_20 поштою скерувала у Львівський окружний адміністративний суд позов до Львівського міського управління юстиції у якому просила визнати протиправним та скасувати наказ Львівського міського управління юстиції № 3-Р від 09.01.2014 «Про відмову у державній реєстрації змін до статуту територіальної громади», а також зобов'язати відповідача провести державну реєстрацію змін до статуту територіальної громади міста Львова, затверджених ухвалою Львівської міської ради від 28.01.2010 № 3153 «Про статут територіальної громади м. Львова».

26.08.2015 Львівською міською радою, в особі в.о. міського голови ОСОБА_20 подано заяву про зміну предмету адміністративного позову, з урахуванням якої, позивач відповідачем зазначає Реєстраційну службу Львівського міського управління юстиції і Львівське міське управління юстиції та просить суд: визнати протиправним та скасувати наказ Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції № 3-Р від 09.01.2014 «Про відмову у державній реєстрації змін до статуту територіальної громади»; зобов'язати Львівське міське управління юстиції провести державну реєстрацію змін до статуту територіальної громади міста Львова, затверджених ухвалою Львівської міської ради від 28.01.2010 № 3153 «Про статут територіальної громади м. Львова».

Позовні вимоги, з урахуванням заяви про зміну предмету позову, обґрунтовані тим, що Реєстраційна служба Львівського міського управління юстиції, вчиняючи дії щодо відмови позивачу у реєстрації змін до Статуту територіальної громади м. Львова, перевищила свої повноваження, оскільки державну реєстрацію змін до Статуту мало провести Львівське міське управління юстиції згідно приписів постанови КМ України від 27.07.1998 №1150. Позивач вважає, що Реєстраційна служба Львівського міського управління юстиції забезпечує реалізацію повноважень Укрдержреєстру, а отже до її повноважень не входить реєстрація статуту територіальної громади м. Львова, оскільки Укрдержреєстр реєструє виключно статут територіальної громади м. Києва.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 10.06.2015 позов задоволено частково. Скасовано наказ Львівського міського управління юстиції № 3-Р «Про відмову у державній реєстрації змін до статуту територіальної громади» від 09.01.2014. Стягнуто з Державного бюджету України на користь Львівської міської ради 36,54 грн сплаченого судового збору. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Із цією постановою суду першої інстанції не погодились треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до якої приєдналася Львівська незалежна профспілка журналістів «Нео-Республіканський Союз». Вважають, що така прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справ та з порушенням норм матеріального і процесуального права, а тому просять її скасувати, а адміністративний позов залишити без розгляду. ОСОБА_3 просить скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження у справі закрити.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянти посилаються на те, що адміністративний позов та заява про зміну предмету позову від імені Львівської міської ради подані неповноважною особою ОСОБА_20 і судом не перевірено його повноваження, що має наслідком залишення позовної заяви без розгляду. Також, вказують, що судом не було з'ясовано адміністративно-правовий статус Львівської міської ради та його представника, оскільки не витребував свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи. Крім цього, апелянти звертають увагу суду апеляційної інстанції на те, що позивачем не сплачено судовий збір, оскільки згідно наявної у справі квитанції такий сплачено фізичною особою ОСОБА_21 від імені юридичного управління Львівської міської ради. Звертають увагу апелянти також на те, що суд першої інстанції скасував наказ, який виданий належним органом, а відтак такий не може бути скасованим. Вказують апелянти і на те, що судом першої інстанції Реєстраційній службі Львівського міського управління юстиції повістки про виклик в суд надсилалися не за юридичною адресою, під час судового розгляду суд проявляв упереджене ставлення, не залучив до участі у справі ГО «Центр суспільних інновацій», яка є співініціатором з розроблення нової редакції статуту територіальної громади м. Львова.

Треті особи та їх представники, які прибули у судові засідання, апеляційні скарги підтримали та просять їх задовольнити.

Представник Львівського міського управління юстиції апеляційні скарги підтримав та просить їх задовольнити.

Представники позивача та Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції у судові засідання не прибули, що згідно ч. 4 ст. 196 КАС України не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які прибули у судові засідання, перевірив матеріали справи та обговорив підстави і межі апеляційних вимог, вважає, що апеляційні скарги належить задовольнити частково.

Судом встановлено, що міський голова ОСОБА_22 звернувся до начальника Головного управління юстиції у Львівській області п. А.Багряка з заявою від 19.11.2013 № 1.4 вих.-167 про державну реєстрацію змін до Статуту територіальної громади міста Львова, що затверджені 28.01.2010 ухвалою Львівської міської ради № 3153 (том 2 а.с. 24).

Згідно опису до цінного листа від 29.11.2013, до заяви позивачем було також долучено статут 2 примірники, рішення Львівської міської ради, витяг з протоколу засідання, платіжне доручення № 689, оригінал свідоцтва про державну реєстрацію (том 2 а.с. 4).

Листом від 23.12.2013 № 35948/0/1-13 начальником Реєстраційної служби ГУ юстиції у Львівській області скеровано вказану заяву з доданими документами для розгляду та прийняття рішення начальнику Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції Салюку І.З. Такий лист обґрунтований положеннями ч. 2 ст. 19 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та п. 12.21 Положення про районні, районні у містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні, міжрайонні управління юстиції, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 23.06.2011 № 1707/5 (том 2 а.с. 6).

09.01.2014 Начальником Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції Салюком І.З. видано наказ № 3-Р «Про відмову у державній реєстрації змін до статуту територіальної громади» з покликанням на положення ст. 9 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та п. 7 Положення про державну реєстрацію статутів територіальних громад, затвердженого Постановою КМ України від 27.07.1998 № 1150 (том 1 а.с. 14).

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позов належить задовольнити в частині визнання протиправним та скасування наказу Львівського міського управління юстиції № 3-Р від 09.01.2014, оскільки згідно додатку 1 постанови КМ України від 27.07.1998 № 1150 (зразок заяви), у правому верхньому кутку такої вказується начальник органу, що здійснює реєстрацію, прізвище та ініціали. У заяві Львівської міської ради від 19.11.2013 № 1.4 вих.-167 про державну реєстрацію змін до Статуту територіальної громади міста Львова у правому верхньому кутку вказано, що вона адресована до начальника Головного управління юстиції у Львівській області п. А.Багряка. Отже, Львівське міське управління юстиції не могло розглядати заяву від 19.11.2013 № 1.4 вих.-167, оскільки така не була йому адресована. Що стосується позовних вимог про зобов'язання здійснити реєстрацію змін до статуту, то суд першої інстанції в цій частині позову відмовив, оскільки заява була адресована не тому органу, якого позивач просить зобов'язати вчинити дії.

Суд апеляційної інстанції переглядаючи постанову суду першої інстанції в апеляційному порядку, зазначає наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, первинний адміністративний позов від імені Львівської міської ради поданий в.о. міського голови ОСОБА_20 (а.с. 4-12), який на підтвердження своїх повноважень надав розпорядження Львівського міського голови ОСОБА_22 від 26.06.2014 № 386-К про покладення 27.06.2014 обов'язків міського голови на першого заступника ОСОБА_20, у зв'язку з відпусткою ОСОБА_22

Однак, суд першої інстанції прийнявши до розгляду заяву про зміну предмету адміністративного позову від 22.08.2014 (а.с. 76-87 Т.1) не звернув увагу на те, що така також підписана в.о. міського голови ОСОБА_24, яким не долучено нового розпорядження про покладення на нього обов'язків міського голови, а розпорядження від 26.06.2014 № 386-К вичерпало свою дію.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 КАС України позивач може протягом всього часу судового розгляду збільшити або зменшити розмір позовних вимог, подавши письмову заяву, яка приєднується до справи. До початку судового розгляду справи по суті позивач може змінити підставу або предмет адміністративного позову, подавши письмову заяву, яка приєднується до справи. Заява про зміну позовних вимог повинна відповідати вимогам, які встановлені цим Кодексом для позовних заяв. У разі невідповідності такої заяви вимогам статті 106 цього Кодексу суд своєю ухвалою повертає її позивачу.

Згідно ч. 4 ст. 106 КАС України позовна заява підписується позивачем або його представником із зазначенням дати її підписання.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 58 КАС України повноваження представників, які беруть участь в адміністративному процесі на основі договору, на здійснення представництва в суді повинні бути підтверджені довіреністю. Повноваження законних представників підтверджуються документами, які стверджують займану ними посаду чи факт родинних, опікунських тощо відносин з особою, інтереси якої вони представляють.

Судом апеляційної інстанції, з метою з'ясування усіх обставин справи, 09.02.2016 скеровано запит Львівській міській раді про надання документів щодо підтвердження повноважень на підписання заяви про зміну предмету позову вих. № 1104-вих.-982 від 22.08.2014 в.о. міського голови, першим заступником міського голови ОСОБА_20

На вказаний запит, 10.02.2016 представником Львівської міської ради ОСОБА_21 подано клопотання (а.с. 199-200 Т.5), яким повідомлено, що відповідно до розпорядження Львівського міського голови від 19.08.2014 № 546-к на час відрядження міського голови його обов'язки були покладені на першого заступника ОСОБА_20.

Однак, вказане розпорядження судом апеляційної інстанції прийнятим бути не може, оскільки з його змісту вбачається, що воно видавалося від імені міського голови ОСОБА_22 у зв'язку з вибуттям ним у відрядження на період з 20.08.2014 по 22.08.2014, проте підписане це розпорядження не ОСОБА_22, а ОСОБА_20.

Отже, враховуючи те, що Львівською міською радою на вимогу суду не надано належного документа, який підтверджував би повноваження ОСОБА_20 на підписання заяви про зміну предмету позову вих. № 1104-вих.-982 від 22.08.2014, що з огляду на приписи ч. 1 ст. 137 та ч. 4 ст. 106 КАС України, виключає можливість прийняття такої заяви до розгляду, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вимоги які заявлені у цій заяві не можуть вирішуватись по суті, оскільки заявлені від імені позивача неповноважною на те особою.

Таким чином, вирішенню у цій справі підлягають вимоги, які заявлені у первинному адміністративному позові у якому позивач відповідача зазначив Львівське міське управління юстиції та просить: визнати протиправним і скасувати наказ Львівського міського управління юстиції № 3-Р від 09.01.2014 «Про відмову у державній реєстрації змін до статуту територіальної громади», а також зобов'язати його провести державну реєстрацію змін до статуту територіальної громади міста Львова, затверджених ухвалою Львівської міської ради від 28.01.2010 № 3153 «Про статут територіальної громади м. Львова» .

Разом з тим, як вбачається із наявного у справі розпорядження від 09.01.2014 № 3-Р таке видане начальником Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, хоча позивач просить скасувати наказ Львівського міського управління юстиції.

У процесі апеляційного розгляду Львівським міським управління юстиції надано копію журналу реєстрації наказів з основної діяльності за 2014 рік, з якого вбачається, що такий наказ від 09.01.2014 № 3-Р у Львівському міському управлінні юстиції не зареєстрований та як вказує його начальник у поясненнях від 03.03.2016 № 233/01-19/98 такий Львівським міським управлінням юстиції не виносився.

Натомість, згідно витребуваних судом апеляційної інстанції доказів, вказаний вище наказ зареєстрований у журналі реєстрації наказів з питань легалізації та реєстрації громадських формувань Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції (а.с. 85-86 Т.6), копію якого надано на вимогу Львівського апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до п. 1 Положення про районні, районні у містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні, міжрайонні управління юстиції, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2011 № 1707/05, районні, районні у містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні, міжрайонні управління юстиції (далі - управління юстиції) є територіальними органами Міністерства юстиції України (далі - Мін'юст). Управління юстиції підпорядковуються Мін'юсту та безпосередньо Головним управлінням юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - головні управління юстиції). У складі управлінь юстиції діють реєстраційні служби, які є структурними підрозділами управлінь юстиції, що забезпечують реалізацію повноважень Державної реєстраційної служби України (далі - Укрдержреєстр), та підпорядковані реєстраційним службам головних управлінь юстиції та безпосередньо Укрдержреєстру.

Відповідно до п. 11 цього Положення, основними завданнями структурного підрозділу управління юстиції, що забезпечує реалізацію повноважень Укрдержреєстру (далі - реєстраційна служба), є забезпечення реалізації державної політики у сферах державної реєстрації актів цивільного стану, державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, реєстрації (легалізації) об'єднань громадян, громадських спілок, інших громадських формувань, статутів.

За приписами п. 12.21 Реєстраційна служба відповідно до покладених на неї завдань приймає рішення, зокрема, щодо реєстрації статутів територіальних громад сіл, селищ, міст (крім міст Києва та Севастополя).

Отже, з наведеного можна дійти висновку, що позивачем заявлено вимогу про скасування наказу Львівського міського управління юстиції від 09.01.2014 № 3-Р, яке такого наказу не приймало.

За змістом ст. 6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Водночас суб'єктивна оцінка порушення права не є абсолютною. У деяких випадках сам законодавець визначає коло осіб, права яких можуть бути порушені внаслідок бездіяльності, вчинення суб'єктом владних повноважень певних дій чи прийняття актів, правомірно обмежуючи право інших осіб на звернення до суду по захист порушених прав, свобод або інтересів.

Право на захист - це самостійне суб'єктивне право, яке з'являється у володільця регулятивного права лише в момент порушення чи оспорення останнього.

Таким чином, відсутність порушень прав позивача з боку Львівського міського управління юстиції у зв'язку з неприйняттям оскаржуваного наказу виключає можливість задоволення адміністративного позову вимоги у якому заявлені саме до Львівського міського управління юстиції.

При цьому, суд першої інстанції вірно дійшов висновку, що виходячи з пунктів 1, 2, 10 Порядку державної реєстрації статутів територіальних громад сіл, селищ, міст та змін до статутів затвердженого постановою КМ України від 27.07.1998 №1150 «Про затвердження Положення про державну реєстрацію статутів територіальних громад» реєстрація змін до статуту здійснюється за заявою встановленого зразка.

Як вбачається з додатку 1 до цієї постанови (зразок заяви), у правому верхньому кутку такої вказується начальник органу, що здійснює реєстрацію, прізвище та ініціали.

У заяві Львівської міської ради від 19.11.2013 № 1.4 вих.-167 про державну реєстрацію змін до Статуту територіальної громади міста Львова у правому верхньому кутку вказано, що вона адресована до начальника Головного управління юстиції у Львівській області п. А.Багряка, тобто заява адресована не тому органу, якого позивач просить зобов'язати здійснити реєстрацію змін до статуту, а отже така вимога також задоволеною бути не може.

Суд апеляційної інстанції не приймає до уваги посилання апелянтів на те, що судом першої інстанції не встановлено правоздатність позивача у цій справі, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 49 КАС України здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов'язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить органам державної влади, іншим державним органам, органам влади Автономної Республіки Крим, органам місцевого самоврядування, їхнім посадовим і службовим особам, підприємствам, установам, організаціям (юридичним особам).

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» система місцевого самоврядування включає, зокрема, сільську, селищну, міську раду.

Відповідно до ч. 4 ст. 87 ЦК України юридична особа вважається створеною з дня її державної реєстрації.

Як вбачається із наявних у справі свідоцтва про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Серії А00 № 762362, а також витягу з цього реєстру, які є належним та допустимими доказами, Львівська міська рада 04.08.1994 зареєстрована в установленому порядку як юридична особа, а відтак має адміністративно-процесуальну дієздатність.

Також, не можуть бути прийняті до уваги посилання апелянтів на те, що судовий збір у цій справі сплачено не Львівською міською радою, а ОСОБА_21, оскільки частина перша статті 56 КАС України визначає можливість використання в адміністративному судочинстві процесуального представництва, згідно з яким сторона, а також третя особа в адміністративній справі можуть брати участь в адміністративному процесі особисто і (або) через представника.

Першою стадією, на якій може бути реалізовано представництво, є стадія звернення до суду.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_21 здійснює процесуальне представництво Львівської міської ради, що охоплює і стадію звернення до суду на якій і було сплачено судовий збір. Її повноваження перевірені судом і підтверджуються оригіналом довіреності, яку на вимогу суду апеляційної інстанції долучено до матеріалів справи.

Отже, викладені вище порушення норм процесуального є безумовними підставами для скасування постанови суду першої інстанції та відмови у задоволенні позову, а інші доводи наведені у апеляційних скаргах, не впливають на зміст судового рішення про відмову у задоволенні позову, а від так судом не досліджуються.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 6 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції або Верховний Суд України, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки позов задоволенню не підлягає, відповідно у позивача відсутнє право на відшкодування судових витрат, а іншими особами, які беруть участь у справі не надано доказів понесення ними таких витрат. Тому питання розподілу судових витрат судом апеляційної інстанції не вирішується.

З огляду те, що постанова суду першої інстанції в частині задоволення позову прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про її скасування в цій частині та прийняття нової постанови, якою у задоволенні цих позовних вимог відмовити.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд -

постановив:

апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, до якої приєдналася Львівська незалежна профспілка журналістів «Нео-Республіканський Союз» задовольнити частково.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 10 червня 2015 року у справі № 813/4771/14 скасувати в частині задоволення позову та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову в цій частині відмовити.

У решті постанову Львівського окружного адміністративного суду від 10 червня 2015 року у справі № 813/4771/14 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення.

На постанову протягом двадцяти днів, з дня складення її у повному обсязі, може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: О.М. Гінда

Судді: В.Я. Качмар

А.Р. Курилець

Постанова у повному обсязі складена та підписана 09.03.2016.