Справа № 208/3032/15-а (2а/208/102/15)
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2016-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 лютого 2016 року справа № 208/3032/15-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Богданенка І.Ю.,

суддів: Уханенка С.А. Дадим Ю.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3

на постанову Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 листопада 2015 року

у справі №208/3032/15-а

за позовом представника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3

до управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області

про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2015 року представник ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернувся у Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області з позовом до управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області про визнання протиправною бездіяльності щодо не поновлення виплати пенсії, зобов'язання взяти на облік та поновити виплату пенсій за віком з 12 лютого 2012 року.

Постановою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 листопада 2015 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нову, якою позовні вимоги задовольнити.

У письмових запереченнях управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, постанову без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є громадянами України, до жовтня 2009 року проживали у м. Донецьку та отримували пенсію за віком. У подальшому позивачі виїхали на постійне місце проживання до Ізраїлю, у зв'язку з чим їм було припинено виплату пенсій.

12 лютого 2015 року представник позивачів звернувся до управління Пенсійного фонду України у Ворошиловському районі м. Донецька із заявами про поновлення виплати пенсії за віком ОСОБА_2, ОСОБА_3. Заяви повернуті заявнику у зв'язку з відсутністю адресата за місцезнаходженням.

27 лютого 2015 року представник позивачів звернувся до Пенсійного фонду України із заявою про перенаправлення заяв від 12 лютого 2015 року до відповідного територіального органу та щодо можливості передання пенсійних справ та розгляду заяв за місцезнаходженням представника, а саме до управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області.

Пенсійним фондом України на вказану заяву надано відповідь від 17 березня 2015 року №2452/А-11 в якій зазначено, що Угода між Україною та Державою Ізраїль про соціальне забезпечення не ратифікована Верховною Радою України. Крім того, у відповідності до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», заява про поновлення виплати раніше призначеної пенсії подається пенсіонером особисто до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії.

06 квітня 2015 року представник ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернувся до управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області із заявами про поновлення виплати пенсії за віком ОСОБА_2, ОСОБА_3.

Листами від 09 квітня 2015 року №3154/05/43, №3155/05/43 управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області повідомило представника позивачів, що згідно з Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, заява на поновлення виплати пенсії подається пенсіонером особисто або його законним представником. Надання заяви на поновлення виплати пенсії за дорученням чинним пенсійним законодавством не передбачено (а.с. 9, 10).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність бездіяльності відповідача яка полягає у не поновленні виплати пенсії позивачам. В обґрунтування зазначеної позиції суд зазначив, що згідно з пунктом 1.5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, заява про переведення з одного виду пенсії на інший, перерахунок пенсії, виплату пенсії у зв'язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, а пенсіонерами, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від уповноважених органів Російської Федерації, - до органу, що призначає пенсію, визначеного Пенсійним фондом України. Переліком управлінь Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах Донецької та Луганської областей, які здійснюють повноваження з обслуговування страхувальників на період проведення антитерористичної операції, визначеного постановою Правління Пенсійного фонду України від 12 травня 2015р.№9-1, повноваження управління Пенсійного фонду України в Ворошиловському районі м. Донецька здійснює управління Пенсійного фонду України в м. Красноармійську та Красноармійському районі Донецької області, до якого і слід звертатися позивачам.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Право на отримання пенсії є конституційним правом громадянина України.

Згідно із статтею 24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального положення, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Частиною 3 статті 2 Протоколу№ 4 Конвенції про захист прав і основних свобод людини визначено, що кожна людина має право на вільне пересування і свободу вибору місця проживання. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація міста проживання чи міста перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Таким чином, кожен громадянин України, включаючи пенсіонерів, має право на вибір свого місця проживання, зі збереженням усіх конституційних прав.

Крім того, Україна гарантує піклування та захист своїм громадянам, які перебувають за її межами, що закріплено у частині 3 статті 25 Конституції України.

Враховуючи наведені норми, позивачі як громадяни України, незалежно від країни свого проживання, вправі користуватися конституційними правами, в тому числі і правом на пенсійне забезпечення.

Статтею 92 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що громадянам, які виїхали на постійне проживання за кордон, пенсії не призначаються.

Пенсії, призначені в Україні до виїзду на постійне проживання за кордон, виплачуються за 6 місяців наперед перед від'їздом за кордон. За час перебування цих громадян за кордоном виплачуються тільки пенсії, призначені внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання.

З 1 квітня 2004 року набув чинності Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», виплата пенсії припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно зі статтею 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від'їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Разом з тим, рішенням Конституційного Суду України від 7 жовтня 2009 року №25-рп/2009 положення пункту 2 частини 1 статті 49, другого речення статті 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» щодо припинення виплати пенсії пенсіонерам на час постійного проживання за кордоном у разі, якщо Україна не уклала з відповідною державою міжнародний договір з питань пенсійного забезпечення і якщо згода на обов'язковість такого міжнародного договору не надана Верховною Радою України, визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Як зазначено в Рішенні №25-рп/2009, оспорюваними нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб право на соціальний захист поставила в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Таким чином, держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов'язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов'язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами.

У відповідності до частини 2 статті 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Отже, з 7 жовтня 2009 року порядок виплати пенсій громадянам, які виїхали на постійне місце проживання за кордон регулюється нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням рішення Конституційного суду України № 25-рп/2009, тобто виплата пенсії повинна проводитися незалежно від місця проживання пенсіонера.

Згідно з пунктом 1.5 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Пенсійного фонду України №22-1 від 25 листопада 2005 року (надалі - Порядок, в редакції чинній на час виникнення спірних відносин), заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, про виплату пенсії у зв'язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім'ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, а пенсіонерами, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від уповноважених органів Російської Федерації, - до органу, що призначає пенсію, визначеного Пенсійним фондом України.

Відповідно до переліку управлінь Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах Донецької та Луганської областей, які здійснюють повноваження з обслуговування страхувальників на період проведення антитерористичної операції, визначеного постановою правління Пенсійного фонду України №9-1 від 12 травня 2015 року, повноваження управління Пенсійного фонду України в Ворошиловському районі м. Донецька здійснює управління Пенсійного фонду України в м. Красноармійську та Красноармійському районі Донецької області.

Отже, цією постановою делеговані від одного органу пенсійного фонду України до іншого окремі повноваження саме з обслуговування страхувальників, а не повноваження щодо пенсійних виплат.

Із відповідей управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області вбачається, що єдиною перешкодою для реалізації права на поновлення пенсійної виплати позивачам є подання відповідних заяв не особисто пенсіонерами, а їх представником (а.с. 9,10).

Проте, ОСОБА_1, звертаючись із заявами до управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3, діяв на підставі довіреності посвідченої нотаріально, якою зокрема, наділявся повноваженнями вчиняти дії, пов'язані з поновленням виплати пенсії (а.с.14).

Враховуючи викладене, управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області безпідставно не взяло на облік ОСОБА_2 та ОСОБА_3 як пенсіонерів, за поданням документів представником позивачів, у зв'язку з чим позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності щодо не поновлення виплати пенсій за віком та зобов'язання управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області поновити виплату пенсій за віком з 12 лютого 2012 року, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Виходячи зі змісту статей 2, 6 Кодексу адміністративного судочинства України, захисту підлягають існуючі порушені права, свободи та інтереси особи.

Статтею 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Відповідно до пункту 2.8 Порядку, поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

Фактичними обставина справи, підтверджується, що на час виникнення спірних відносин, у відповідача відсутні пенсійні справи позивачів.

Відповідно до пункту 4.1 Порядку орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

Згідно з пунктом 4.2 Порядку орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Пунктом 4.3. Порядку встановлено, що не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідачем заяви про поновлення виплати пенсій у встановленому порядку не розглядалися.

Відповідно до частини 1 статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Враховуючи те, що відповідачем рішення щодо розгляду заяв позивачів на підставі Порядку не приймалися, суд апеляційної інстанції виходить за межі апеляційної скарги та вважає за доцільним зобов'язати відповідача розглянути заяви від 06 квітня 2015 року представника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3 про поновлення пенсії за віком та прийняти відповідні рішення.

Таким чином, позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності щодо не поновлення виплати пенсій за віком та зобов'язання управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області поновити виплату пенсій за віком є передчасними та задоволенню не підлягають.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення при неповному з'ясуванні обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування постанови суду з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 195, 197, 198, 202, 207, 212 Кодексу адміністративного судочинства України,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Постанову Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 листопада 2015 року - скасувати.

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області щодо не взяття на облік ОСОБА_2, ОСОБА_3, як пенсіонерів.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області взяти на облік ОСОБА_2, ОСОБА_3, як пенсіонерів.

Визнати протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області щодо не розгляду заяв про поновлення виплати пенсії за віком ОСОБА_2, ОСОБА_3 та не прийняття рішень за заявами від 06 квітня 2015 року.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області розглянути заяви від 06 квітня 2015 року представника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3 про поновлення пенсії за віком та прийняти відповідні рішення.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя І.Ю. Богданенко

суддя: С.А. Уханенко

суддя: Ю.М. Дадим