Справа № 823/144/16
Суддя: А.М. Бабич
Дата ухвалення: 2016-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2016 року справа № 823/144/16

12 год. 10 хв. м. Черкаси

Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Бабич А.М., розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Придніпровського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції про зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся у Черкаський окружний адміністративний суд з адміністративним позовом про зобов'язання Придніпровського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції (далі - відповідач) скасувати арешт та заборону відчуження квартири АДРЕСА_1, накладений постановою державного виконавця від 27.05.2014 №40939296.

Позов мотивовано тим, що відповідач не виконав обов'язку щодо зняття арешту на вищевказану квартиру, що належала на праві власності його померлому сину, після завершення виконавчих проваджень, у зв'язку з чим позивач позбавлений можливості оформити належне йому спадкове майно. Тому просив задовольнити позов.

Відповідач явку свого представника у судове засідання не забезпечив, заперечень на позов не надав, хоча повідомлений про час та місце судового розгляду справи в установленому законом порядку.

Розгляд справи розпочато у відкритому судовому засіданні, однак у зв'язку з прибуттям не всіх осіб, які беруть участь у справі, продовжено та вирішено в порядку письмового провадження на підставі ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). З огляду на ч.1 ст.41 КАС України не здійснювалося фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши докази у справі, надавши їм оцінку з точки зору достовірності, належності, допустимості та повноти, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Суд встановив, що на виконанні Придніпровського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції перебувало виконавче провадження №109436 з примусового виконання виконавчого листа Соснівського районного суду м.Черкаси від 29.07.2004 №2-758 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 боргу в сумі 3000,00грн., а також виконавче провадження №40939296 з примусового виконання постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11.10.2013 №3/711/1826/13 про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави штрафу в сумі 51,00грн.

У межах виконавчого провадження №40939296 постановою державного виконавця від 27.05.2014 накладено арешт та заборону відчуження квартири АДРЕСА_1, що належить на праві власності боржнику.

Виконавче провадження №109436 закінчене 16.11.2011 у зв'язку з відсутністю майна боржника, а №40939296, в межах якого накладений арешт та заборона на відчуження вищевказаної квартири, закінчене 29.05.2014 у зв'язку зі встановленою забороною законом щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника. Однак зазначений арешт не знятий.

Свідоцтвом про народження (а.с.9) підтверджується, що боржник у вищенаведених виконавчих провадженнях є сином позивача. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується даними копії свідоцтва про смерть від 29.07.2015 серії НОМЕР_2 (а.с.8).

З метою оформлення документів для прийняття спадщини, що залишилась від померлого сина позивач (вищеаказана квартира), 02.12.2015 звернувся до відповідача із заявою про зняття арешту з вищевказаного нерухомого майна та надав квитанцію від 06.11.2015 (а.с.14) про сплату витрат виконавчого збору в сумі 3516,10грн., пов'язаного з організацією та проведенням виконавчих дій у вищевказаних виконавчих провадженнях.

Листом від 22.12.2015 №43306 (а.с.13) відповідач відмовив позивачу у знятті арешту у зв'язку з тим, що сплата заборгованості відбулася після завершення виконавчого провадження, та роз'яснив про його право на звернення в суд для вирішення цього питання.

Надаючи оцінку доводам, твердженням та доказам на їх підтвердження суд врахував вимогу ч.2 ст.19 Конституції України, згідно з якою органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Повноваження державного виконавця під час вчинення виконавчих дій передбачені Законом України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 №606-ХІV (далі - Закон №606-ХІV) (у редакції станом на час прийняття оскаржуваного рішення).

Ч.1 ст.1 Закону №606-ХІV встановлено, що виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст.11 Закону №606-ХІV встановлений обов'язок державного виконавця вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 5 ч.1 вказаної статті передбачено право державного виконавця накладати арешт на майно боржника в установленому законодавством порядку.

Частинами 1-2 ст. 57 Закону №606-ХІV встановлено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Відповідно до п.4.1.8. Розділу 4 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 за №512/5, розпочинаючи виконання рішення про стягнення коштів, державний виконавець зобов'язаний винести постанову відповідно до частини другої статті 57 Закону.

Отже, державний виконавець на виконання вимог Закону №606-ХІV зобов'язаний вжити всі заходи для виконання виконавчого документа, в т.ч. з цією метою винести постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

При цьому, відповідно до частин 1-2 ст.50 Закону №606-ХІV у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Суд встановив, що виконавче провадження №40939296, в межах якого накладений арешт та заборона на відчуження вищевказаної квартири, закінчене 29.05.2014 у зв'язку зі встановленою забороною закону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника. Отже відповідач мав обов'язок зняти арешт на майно боржника відповідно до вимог ч.1 ст.50 Закону №606-ХІV без будь-яких перешкод. Однак таких заходів не здійснив та не вказав про них у постанові про закінчення виконавчого провадження.

У зв'язку з викладеним суд дійшов висновку, що зазначені відповідачем у листі від 22.12.2015 №43306 підстави відмови позивачу у знятті арешту та заборони відчуження квартири АДРЕСА_1, -накладеного постановою від 27.05.2014 №40939296, не відповідають вимогам Закону.

Зазначена бездіяльність із-за внесеного відповідного запису в Реєстр обтяжень нерухомого майна є перешкодою для вчинення будь-яких дій з таким майном, а отже порушує права позивача, як спадкоємця власника майна.

Тому суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Крім того, на виконання вимог ст.2, ч.2 ст.11 КАС України суд дійшов висновку вийти за межі позовних вимог, визнавши протиправною бездіяльність відповідача щодо незняття арешту на вказану квартиру.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому суд дійшов висновку стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судовий збір за подання позову в сумі 551,20грн.

Керуючись ст.ст.2, 11, 160-165, 254-256 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Придніпровського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції щодо незняття накладеного постановою державного виконавця від 27.05.2014 №40939296 арешту та заборони відчуження квартири АДРЕСА_1.

Зобов'язати Придніпровський відділ державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції зняти арешт та заборону відчуження на зазначену квартиру.

2. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Придніпровського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції () на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) судовий збір за подання позову в сумі 551,20грн. (п'ятсот п'ятдесят одна гривня 20 коп.) відповідно до квитанції від 17.02.2016 №0.0.506581129.1.

3. Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з моменту її отримання. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

4. Копії постанови направити особам, які брали участь у справі.

Суддя А.М. Бабич