Справа № 127/936/16-а
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2016-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/936/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Венгрин О.О.

Суддя-доповідач: Гонтарук В. М.

01 березня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Граб Л.С. Білої Л.М.

секретаря судового засідання: Литвинюка С.О.,

за участю:

представника апелянта: ОСОБА_2

представника відповідача: Плахотнюк Наталі Юріївни

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 25 січня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області про визнання дій незаконними та протиправними, скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 16.06.2011 року,

В С Т А Н О В И В :

В січні 2016 року ОСОБА_4 звернулась в суд з позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області про визнання дій незаконними та протиправними, скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 16.06.2011 року.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької від 25 січня 2016 року адміністративний позов залишено без розгляду, в зв'язку з пропущенням строку звернення з позовом до суду.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала вимоги апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти доводів апеляційної скарги, у зв'язку з чим просила залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах апеляційної скарги у відповідності до частини 1 статті 195 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно ч. 1, 2, 3ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 181 ч. 2 КАС України позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів з приводу рішення, дій або бездіяльності державної виконавчої служби.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду представник позивача зазначила, що постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження ОСОБА_4 отримала лише 07.12.2015 року, після чого звернулась з заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження від 16.06.2011 року .

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 14 грудня 2015 року вказану позовну заяву залишено без розгляду.

Як встановлено судом апеляційної інстанції позивачем, при дотриманні норм ч.3 ст. 155 КАС України, було зібрано додаткові докази щодо поважності пропуску строку на апеляційне оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження від 16.06.2011 року та 20.01.2016 року подано адміністративний позов до Вінницького міського суду Вінницької області.

Однак ухвалою суду від 25 січня 2016 року судом першої інстанції адміністративний було залишено без розгляду з підстав пропуску строку на оскарження вказаного рішення.

Колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з вказаним рішенням суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 3 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити про те, що відповідно до ч. 2 ст. 8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зазначено, що суди при розгляді справ використовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом з тим, суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Жоффр де ля Прадель проти Франції" від 16 грудня 1992 р.).

У Рішенні у справі "Белле проти Франції" від 4 грудня 1995 року Європейський суд з прав людини зазначив, що "стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми та їх застосування не повинні перешкоджати учасникам провадження використовувати доступні засоби захисту (Рішення у справі "Мельник проти України" від 28 березня 2006 року).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що судом першої інстанції при вирішенні питання про залишення даної позовної заяви без розгляду не було встановлено дату фактичного отримання позивачем постанови про закінчення виконавчого провадження від 16.06.2011 року, тобто судом не встановлено дати початку перебігу оскарження вищезазначеної постанови, що у свою чергу свідчить про порушення судом першої інстанції вищенаведених правових норм.

Як випливає з матеріалів справи, позивач оскаржує постанову державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області про закінчення виконавчого провадження від 16.06.2011 року.

Зі змісту позовної заяви встановлено, що в судовому засіданні під час розгляду адміністративної справи № 127/25036/15-а в суді першої інстанції предстаником відповідача було подано до суду заперечення з додатком, а саме: постанову про закінчення виконавчого провадження від 16.06.2011 року. Згідно відмітки на заяві про отримання заперечення, позивач лише 07 грудня 2015 року ознайомилась зі змістом оскаржуваної постанови.

Посилання представника відповідача на те, що управлінням було направлено листи, з яких позивач могла б дізнатись про оскаржувану постанову ще 28 травня 2015 року та 18 листопада 2015 року, і мала б оскаржити її протягом 10 днів з моменту коли дізналась про існування такої постанови суд не може взяти до уваги оскільки, в даному випадку державний орган не надав суду підтвердження виконання покладеного на нього обов'язку щодо належного повідомлення особи про вчинені ними дії відносно останньої та своєчасного направлення прийнятих рішень.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне наголосити, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може бути обмеженим. Тим не менш, право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Оскільки в матеріалах справи відсутні будь - які докази отримання вказаних листів та постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 16.06.2011 року раніше за 07.12.2015 року, відтак висновок суду першої інстанції про недотримання позивачем строку звернення до суду регламентованого положеннями частини 2 статті 99 КАС України є передчасним.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини справи та дійшов помилкового висновку щодо наявності підстав для залишення позовної заяви без розгляду.

Згідно з п. 3 ч.1 статті 199 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 204 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.

Таким чином апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 199, 204, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 25 січня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області про визнання дій незаконними та протиправними, скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 16.06.2011 року скасувати.

Справу направити до Вінницького міського суду Вінницької області для продовження розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає.

Ухвала суду складена в повному обсязі 04 березня 2016 року.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Граб Л.С. Біла Л.М.