Справа № 127/27472/15-а
Суддя: Король О. П.
Дата ухвалення: 2016-02-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/127/76/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.02.2016 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді Короля О.П.

секретаря Куйдан Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Державної казначейської служби України про визнання рішення протиправним та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ :

Позивач є військовим пенсіонером з 01.07.1993 року.

При отриманні пенсії у відділенні АТ "Ощадбанк" в розмірі 3 505,17 грн., меншому ніж зазвичай, він дізнався про відрахування з позивача 407 грн. 18 коп. на підставі рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (протокол №16 від 27.10.2015р., прийнятого на підставі ст.59 Закону України від 09.04.1992р. №2262-ХП «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Відповідно до цієї статті Закону відрахування з пенсій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, та членів їх сімей провадиться в порядку, встановленому частиною другою статті 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Положеннями ч.2 ст. 50 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. передбачено, що відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Розмір відрахування з пенсії обчислюється з суми, що належить пенсіонерові до виплати.

З пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру: на утримання членів сім'ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також у зв'язку зі смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках.

З усіх інших видів стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії.

Відрахування відбулось за період з 01.01.2007р. по 31.12.2014р., в звязку з тим, що позивач на той час був зареєстрований підприємцем, і на думку відповідача він працював і отримував дохід. З цього був зроблений висновок про те, що позивач повідомив відповідачеві неправдиві відомості.

При прийнятті оскаржуваного рішення відповідач керувався ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-ХІІ, якою встановлено, що пенсіонери зобовязанні повідомляти органи пенсійного забезпечення про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати.

На переконання суду тлумачення цього Закону Пенсійним фондом не узгоджується з іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» фізична особа-підприємець підлягає такому страхуванню, проте, за ст.1 цього ж закону застрахованою особою є фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

В свою чергу відповідно до ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 р. базою нарахування єдиного внеску є дохід застрахованих осіб.

Отже, якщо особа і підлягала страхуванню, проте діяльність не здійснювала та внесків не сплачувала, вона не є застрахованою, відповідно немає страхового стажу.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» державна реєстрація юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців це засвідчення факту створення або припинення юридичної особи, засвідчення факту набуття або припинення статусу підприємця фізичною особою, а також вчинення інших реєстраційних дій, які передбачені цим Законом, шляхом внесення відповідних записів до Єдиного державного реєстру.

Будучи зареєстрованим підприємцем особа має статус підприємця, проте це не означає отримання нею доходу від підприємницької діяльності. .

З поданої позивачем до матеріалів справи довідки, за 2007-2014 роки позивач доходу від підприємницької діяльності не отримував (а.с. 6).

Доказів, які б спростовували податкову звітність про відсутність в позивача доходів від зайняття підприємницькою діяльністю, відповідач не подав, а відтак з огляду на положення ч.2 ст. 71 КАС України правомірності свого рішення не довів.

Керуючись ст.ст. 10, 11,71, 86, 93, 99, 159-163 КАС України,

ПОСТАНОВИВ :

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (протокол №16 від 27.10.2015 р.) в частині відрахувань надміру отриманих коштів у сумі 3856,02 грн. з ОСОБА_1.

Присудити з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 у відшкодування витрат зі сплати судового збору 487,20 грн.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення.

Суддя