Справа № 2а-8774/12/1370
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2016-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2016 р. Справа № 876/6424/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

з участю секретаря судового засідання Богдан А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Конвеєр» на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 12 березня 2013 року у справі за позовом Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі міста Львова до Публічного акціонерного товариства «Конвеєр» про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова звернулось до суду з позовом до ПАТ «Конвеєр», яким просило стягнути з відповідача заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат з виплати та доставки пенсій, призначених на пільгових умовах, за Списками № 1 та № 2 за період з 01.05.2012 року до 01.10.2012 року в сумі 209533,20 грн.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 12 березня 2010 року позов задоволено.

Постанова мотивована тим, що заборгованість відповідача з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, станом на час розгляду справи, за травень-жовтень 2012 року в сумі 209533,20 грн., підтверджується належними доказами, а також копією зведеного розрахунку заборгованості коштів для покриття фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до п. п. «а», «б»-«з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що підлягають відшкодуванню за період з 01.05.2012 року по 01.10.2012 року.

Постанову в апеляційному порядку оскаржив відповідач, вважає, що суд порушив норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також не з'ясував всіх обставин, що мають значення для справи. Просить постанову скасувати та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції неповно з'ясував розмір спірної заборгованості, оскільки в матеріалах справи відсутні докази про призначення колишнім працівникам підприємства пенсій на пільгових умовах за Списками № 1 та № 2, хоч ця обставина має вирішальне значення для вирішення даної справи. Також суд не зазначив жодних доказів, які підтверджують факт понесення позивачем витрат з виплати та доставки пільгових пенсій, зокрема, відповідних платіжних документів. Крім того, на думку апелянта, суд безпідставно вказав, що сума заборгованості є узгодженою, оскільки норми законодавства, які регулюють спірні правовідносини, не передбачають узгодження зазначених витрат.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» об'єктом оподаткування при сплаті збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є фактичні витрати на оплату праці працівників, які включають витрати на виплату основної і додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, у тому числі в натуральній формі, які визначаються згідно з нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Закону України «Про оплату праці», а також винагороди, що виплачуються громадянам за виконання робіт (послуг) за угодами цивільно-правового характеру, а також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Із змісту наведеної норми вбачається, що на відповідача покладається обов'язок сплачувати у встановлених розмірах збір, який складають: фактичні витрати на оплату праці; витрати на виплату пенсій; витрати на доставку пенсій.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку вказаних пенсій.

Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженою постановою Правління Пенсійного фонду від 19.12.2003 року № 21-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 року за № 64/8663, встановлено обов'язок підприємств здійснювати відшкодування витрат Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до частини 2 «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та порядок відшкодування, а також встановлено розміри витрат Пенсійного фонду, які підлягають відшкодуванню на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Пунктом 6.4 цієї Інструкції встановлено, що розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами надходження доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Відповідно до п. 6.8 Інструкції підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Відповідно до п. 6.10 Інструкції відшкодування сум і фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, здійснюється підприємством на рахунки органу Пенсійного фонду за місцем його реєстрації.

Також даним пунктом передбачено, що у разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування (смерть пенсіонера, зміна місця проживання та ін.), органи Пенсійного фонду повідомляють про це підприємства в місячний термін з моменту виникнення цих обставин. Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону, сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць.

Таким чином, обов'язок визначення сум відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій покладено на позивача, а відповідач зобов'язаний здійснити відшкодування зазначених витрат в розмірах визначених позивачем, підставою для відшкодування вказаних сум є розрахунок цих витрат, який надсилається підприємству.

Як встановив суд, Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова у встановленому законодавством порядку та у визначені строки направляло ПАТ «Конвеєр» розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій колишнім працівникам підприємства за період з 01.05.2012 року до 01.10.2012 року. Факт надсилання позивачем зазначених розрахунків та факт їх отримання відповідачем підтверджується наданими позивачем копіями даних розрахунків та копіями повідомлень про вручення поштових відправлень.

В зв'язку з несплатою ПАТ «Конвеєр» зазначених коштів у відповідача за вказаний вище період утворилась заборгованість з відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, в загальному розмірі 209533,20 грн., з них 125893,73 грн. за Списком № 1 і 83639,47 грн. за Списком № 2.

Зазначена сума заборгованості підтверджується наданими позивачем доказами, які досліджені судом, а саме розрахунками фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій та сум сплати на покриття фактичних витрат по виплаті пільгових пенсій, призначених за Списками № 1 і № 2 та складеними позивачем розрахунками суми боргу.

Колегія суддів вважає безпідставними і не бере до уваги доводів відповідача, зазначених в апеляційній скарзі, про те, що суд першої інстанції неповно з'ясував розмір спірної заборгованості, оскільки в матеріалах справи відсутні докази про призначення колишнім працівникам підприємства пенсій на пільгових умовах за Списками № 1 та № 2, та про те, що позивач не надав жодних доказів, які підтверджують факт понесення ним витрат з виплати та доставки пільгових пенсій, виходячи з наступного.

Факт призначення та виплати пенсій за віком на пільгових умовах особам, які набули пільговий стаж під час роботи на ПАТ «Конвеєр» та підприємствах, правонаступником яких є відповідач, підтверджується наданими позивачем розрахунками, які описано вище і які, на думку колегії суддів, є належними і достатніми доказами для підтвердження цих обставин.

При цьому, колегія суддів враховує, що зазначені розрахунки складені посадовими особами органу державної влади і завірені гербовою печаткою, а відповідач не надав жодних доказів того, що відомості, які містяться в цих розрахунках, є неправдивими чи недостовірними, а також доказів оскарження дій Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова щодо надсилання розрахунків.

Крім того, в апеляційній скарзі відповідач не вказав жодних заперечень по суті позовних вимог, зокрема, не зазначив про відсутність у нього спірної заборгованості та всупереч вимогам ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України не надав належних доказів на підтвердження факту необґрунтованості позовних вимог чи їх розміру.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Конвеєр» залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 12 березня 2013 року у справі № 2а-8774/12/1370 за позовом Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі міста Львова до Публічного акціонерного товариства «Конвеєр» про стягнення коштів - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий О.М. Довгополов

Судді Л.Я. Гудим

В.В. Святецький

Ухвала складена в повному обсязі 25.02.2016 року