Справа № 810/7120/14
Суддя: Олексієнко М.М.
Дата ухвалення: 2016-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2016 року м. Київ К/800/38112/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Олексієнка М.М. (доповідач), Ситникова О.Ф., Штульман І.В.,

здійснивши в касаційному порядку попередній розгляд справи за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Головного управління Міндоходів в Автономній Республіці Крим (далі - ГУ Міндоходів в АРК), Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області (далі - ГУ ДФС у Херсонській області), Державної фіскальної служби України (далі - ДФС), Міністерства доходів і зборів України (далі - Міндоходів) про стягнення заборгованості по заробітній платі за касаційною скаргою представника ДФС, Міндоходів на судові рішення Київського окружного адміністративного суду від 9 червня 2015 року, Київського апеляційного адміністративного суду від 6 серпня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, у якому з урахуванням уточнених позовних вимог просив стягнути з Міндоходів, з ДФС, з ГУ ДФС у Херсонській області заборгованість по заробітній платі з березня по серпень 2014 року, посилаючись на те, що і після 24.03.2014 року, тобто після відрядження до м. Києва, продовжував працювати в ГУ Міндоходів в АРК., проте заробітну плату з цього часу йому не виплачується.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 9 червня 2015 року, залишеною без змін Київським апеляційним адміністративним судом від 6 серпня 2015 року, позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Міндоходів на користь ОСОБА_4 заборгованість по заробітній платі за період роботи в ГУ Міндоходів в АРК з березня по серпень 2014 року в сумі 25 728,95 грн. У решті в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі представник ДФС та Міндоходів, з посиланням на порушення норм матеріального та процесуального права, допущені судами, просить попередні судові рішення скасувати і ухвалити нове про відмову в позові. Вказує на те, що позивач ніколи не працював в Міністерстві доходів і зборів України, тому відповідач не зобов'язаний виплачувати йому заборгованість по заробітній платі.

З'ясувавши обставини справи в межах, передбачених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні касаційної скарги з урахуванням наступного.

За правилами частини другої статті 8 Закону України «Про оплату праці» (в редакції Закону від 07.07.2010 р № 2453-VІ) умови розміру оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті, та частиною першою статті 10 цього Закону.

Відповідно до додатку № 2 постанови Кабінету Міністрів України від 6 липня 2014 року № 311 «Про утворення територіальних органів Державної фіксальної служби та визнання такими, що втратили чинність, деяких актів Кабінету Міністрів України» Головне управління Міндоходів в Автономній Республіці Крим та Головного управління Міндоходів у м. Севастополі повинні бути реорганізовані в Головне Управління ДФС у Херсонській області, яке створено на території Херсонської області. На виконання зазначеного рішення, Міндоходів видано наказ від 04.03.2015 року № 23 «Про реорганізацію головних управлінь Міндоходів в АР Крим та м. Севастополь».

Проте, як установлено судами попередніх інстанцій, реорганізацію ГУ Міндоходів в АР Крим та м. Севастополь по теперішній час не завершено, хоча припинено фінансування установ, які відносяться до сфери управління Міндоходів як головного розпорядника бюджетних коштів та обслуговувалися в територіальних органах Казначейства України в АР Крим, що, в свою чергу, призвело до не виплати заробітної плати, в тому числі позивача за період з березня по серпень 2014 року, хоча останній з 24 березня 2014 року працював на посаді начальника відділу погашення заборгованості ГУ Міндоходів в АР Крим. У березні 2014 року його включено до складу робочої групи з координації роботи органів ГУ Міндоходів в АР Крим та м. Севастополь у зв'язку з чим його відряджено до Міндоходів.

З урахуванням зазначених обставин та норм права, суди прийшли до обґрунтованого висновку про необхідність стягнення заробітної плати за час роботи.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, висновок судів не спростовують і не дають підстав вважати судові рішення такими, що ухвалені з порушенням норм матеріального чи процесуального права.

Є загальновідомим факт, що фактично ГУ Міндоходів в АР Крим та м. Севастополі знаходиться у стані припинення своєї діяльності у зв'язку з анексією Криму, тому стягнення заробітної плати із зазначеної установи неможливо. В той же час не спростовані ті обставини, що позивач в оспорюваний період, будучи державним службовцем, виконував покладені на нього трудові обов'язки, а отже за виконану роботу повинен отримати заробітну плату. Судами вірно зазначено, що такі виплати має здійснити ДФС як головний розпорядник бюджетних коштів в межах своїх територіальних органів.

На підставі наведеного, керуючись статтями 220, 220-1, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника Державної фіскальної служби України, Міністерства доходів і зборів України відхилити, а судові рішення Київського окружного адміністративного суду від 9 червня 2015 року, Київського апеляційного адміністративного суду від 6 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає, проте може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: