Справа № 813/2268/15
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2016-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2016 р. Справа № 876/8488/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Носа С. П.,

суддів - Яворського І. О., Кухтея Р. В.;

за участю секретаря судового засідання - Гелецького П. В.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 30 липня 2015 року в справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Прем'єр Ексім» до Державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

30 квітня 2015 року Львівським окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Прем'єр Ексім» до Державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № 000502201 від 20 квітня 2015 року та № від 20 квітня 2015 року.

В обґрунтування вимог позовної заяви зазначено, що у позивача є всі належним чином оформлені документи, що підтверджують дійсність господарських операцій з контрагентом, тому вимог податкового законодавства ним не порушено, а податкові повідомлення-рішення відповідачем прийняті безпідставно.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 30 липня 2015 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області від 20 квітня 2015 року № . Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області від 20 квітня 2015 року № .

Зазначену постанову мотивовано тим, що реальність господарських операцій доведена позивачем належними та допустимими доказами, а правомірність прийнятих податкових повідомлень-рішень відповідач не довів.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, відповідачем - Державною податковою інспекцією у Сихівському районі м. Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області, подано апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій висловлено прохання скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні адміністративного позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що позивачем не здійснювалися господарські операції з ПП «Оліяр», а отже безпідставно завищено витрати у сумі 168243,00 грн. та занижено податковий кредит в сумі 301598,00 грн., відтак оскаржувані податкові повідомлення-рішення винесені правомірно і підстав для їх скасування немає.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, а тому, суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 1 ст. 41 та ч. 4 ст. 196 КАС України, вважає можливим проведення розгляду справи за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Встановлено, що на підставі направлень від 06 березня 2015 № 167, 168, 169, 170, 171, 172, 173 ДПІ у Сихівському районі м. Львова у період з 06 березня 2015 року по 27 березня 2015 року проведено позапланову виїзну перевірку ТзОВ «Прем'єр Ексім» () з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної фіскальної служби за період з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2014 року, про що 03 квітня 2015 року складено акт № 295/13-50-22-01-13/25223988 (далі - Акт перевірки).

Згідно висновків Акта перевірки встановлено порушення пп. 14.1.27 , пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14, п. 138.2, п. 138.4, пп.138.10.3 п.138.10 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового Кодексу України, внаслідок чого занижено податок на прибуток на суму 30284 грн., в т.ч. за 2014 рік на суму 30284 грн.; п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового Кодексу України, внаслідок чого занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету на суму 301598,00 грн., в т. ч. за травень 2014 в сумі 301598,00 грн.

За результатами перевірки та на підставі складеного акта, відповідачем 20 квітня 2015 винесено податкове повідомлення-рішення № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість в сумі 452397,00 грн., у тому числі за основним платежем - 301598,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 150799,00 грн. та податкове повідомлення-рішення № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток в сумі 45426,00 грн, у тому числі за основним платежем - 30284,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями - 15142,00 грн.

Вказані у актах порушення ґрунтуються на висновках податкового органу про непідтвердження позивачем факту здійснення господарських операцій з ПП «Оліяр».

Згідно із ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку висновків суду першої інстанції щодо відповідності дій відповідача вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України, внаслідок чого суд апеляційної інстанції погоджується з такими та вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 ПК України, витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Згідно з пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами;

Відповідно до п. 138.2 ст. 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно з п. 138.4 ст. 138 ПК України витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Відповідно до пп. 138.10.3 п. 138.10 до складу інших витрат включаються: витрати на збут, які включають витрати, пов'язані з реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Згідно з пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з п. 198.2 ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше; дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Правила податкового обліку визначаються відповідними нормативними документами, що регламентують порядок оподаткування в Україні.

Виходячи з вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» обґрунтування відображення господарських операцій в податковому обліку здійснюється на підставі даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до вимог п. 3.2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена пп. 1.2 п. 1, пп. 2.1 п. 2 Положення про документальне збереження записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за № 168/704.

Згідно з пп. 1.2 п. 1 вказаного Положення, господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення.

Первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення (пп. 2.1 п. 2 Положення).

Відповідно до п. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, що фіксують факт здійснення господарської операції. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю й упорядкування оброблених даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні і зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов'язкові реквізити: назва документа; дату і місце складання; назва підприємства, від імені якого складається документ; зміст і обсяг господарської операції; одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що мають можливість ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (п. 2 ст. 9 цього Закону).

Відтак, господарські операції повинні підтверджуватися належними первинними документами і лише ті документи, які відповідають зазначеним вище вимогам, можуть бути визнані допустимими засобами доказування відповідної господарської операції.

На підтвердження реальності здійснення господарських операцій із ПП «Оліяр» позивачем долучено до матеріалів справи первинні документи бухгалтерського обліку.

Встановлено, що між ТзОВ «Прем'єр Ексім» та ПП «Оліяр» було укладено договір виконання робіт від 24 квітня 2014 № 2404-12/14, відповідно до умов якого ПП «Оліяр» (Виконавець) зобов'язується на свій ризик та за завданням Замовника виконати, а ТзОВ «Прем'єр Ексім» (Замовник) зобов'язується прийняти і оплатити визначені види будівельно-ремонтних робіт в обсягах та за ціною що наводяться в додатках до цього договору, які підписуються та скріплюються печатками обох сторін та є невід'ємною частиною цього договору.

На виконання умов договору ПП «Оліяр» виконано роботи, що підтверджується довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за травень 2014 року на суму 1809590,95 грн та актом приймання виконаних будівельних робіт за травень 2014 року на суму 1809590,95 грн. Акт прийому виконаних будівельних робіт за травень 2014 року містить перелік робіт та витрати на виконання зазначених робіт та заробітної плати за виконання будівельних робіт.

За результатами виконаних робіт ПП «Оліяр» виписано податкову накладну від 30 травня 2014 № 263 на суму 1809590,95 грн. (в тому числі ПДВ 301598,49 грн.).

На підтвердження оплати виконаних робіт позивачем долучено платіжні доручення від 18 серпня 2014 № 454, від 20 серпня 2014 № 463, від 02 вересня 2014 № 485, від 22 вересня 2014 № 521, від 08 жовтня 2014 № 557, від 16 жовтня 2014 № 574, від 04 грудня 2014 № 690.

Також позивачем до матеріалів справи долучено копію витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, з якого вбачається, що ПП «Оліяр» здійснює діяльність у будівництві, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури на підставі ліцензії АВ 596224,строк дії з 05 грудня 2011 до 05 грудня 2016, виданою Державною архітектурно-будівельною інспекцією України.

Також встановлено, що між ТзОВ «Прем'єр Ексім» та ТзОВ «Разан-К» було укладено договір оренди від 10 квітня 2014 року № 13, відповідно до умов якого ТзОВ «Разан-К» (Орендодавець) зобов'язується передати, а ТзОВ «Прем'єр Ексім» (Орендар) прийняти в строкове платне користування нежитлове приміщення (далі - об'єкт оренди), що знаходиться у нежитлові будівлі за адресою: м. Львів, вул. Луганська, 18 - складські приміщення загальною площею 388,00 м кв.

Згідно з п. 2.1 Договору метою оренди є використання об'єкту оренди у якості складських приміщень.

Відповідно до п. 5.2.4 Договору орендар зобов'язаний підтримувати об'єкт оренди в справному стані, зокрема: експлуатувати в умовах, які забезпечують належний технічний стан і збереження об'єкта оренди у відповідності до свого призначення з врахуванням нормального фізичного зносу в процесі використання, вживати заходів для запобігання передчасному зносу об'єкта оренди, усувати дрібні пошкодження та поломки тощо.

Згідно з п.5.2.10. Договору орендар зобов'язаний у випадку необхідності провести поточний ремонт об'єкта оренди (побілка, фарбування, ремонт електропроводки тощо).

Відповідно до пояснень директора ТзОВ «Прем'єр Ексім» Бабича Ю. М. в ході проведення робіт з облаштування орендованого складського приміщення та його підготовки для складування поліграфічної продукції, ними встановлено, що технічний стан стін, підлогового покриття та деяких інші елементів орендованого приміщення перебувають в неналежному стані, що в подальшому могло спричинити псування товару, який би мав зберігатись на складі. Виявити такі недоліки під час прийняття об'єкту оренди позивач не мав змоги, оскільки, вони, як видно з акту виконаних робіт, мали прихований характер.

Для усунення таких недоліків позивач звернувся із проханням до орендодавця ТзОВ «Разан-К» про можливість проведення ремонтних робіт на об'єкті оренди. ТзОВ «Разан-К» не заперечувало щодо проведення ремонту орендованих складських приміщень ТзОВ «Прем'єр Ексім», що підтверджується листом від 14 квітня 2014 № 23.

На підтвердження факту використання у своїй господарській діяльності орендованого приміщення позивачем долучено до матеріалів справи: копію договору від 07 лютого 2013 № 13027, відповідно до умов якого, ТзОВ «Прем'єр Ексім» було здійснено поставку пакувальної продукції ПАТ «Львівська кондитерська фабрика «Світоч», а саме: корекси та фольгу алюмінієву; видаткові накладні від 17 липня 2014 року № РН-0000163, від 24 червня 2014 року № РН-0000137, від 23 червня 2014 року № РН-0000135, від 17 липня 2014 року № РН-0000164, від 29 липня 2014 № РН-0000176; митні декларації 209140000/2014/019963 та 209140000/2014/019957; договори-замовлення від 23 червня 2014 № 1/230614, від 16 липня 2014 №1/160714, від 24 червня 2014 №1/240614; акти прийняття виконаних робіт, товарно-транспортні накладні, що підтверджують факт транспортування вказаних товарів, місцем завантаження вказано склад ТзОВ «Прем'єр Ексім» за адресою: м. Львів, вул. Луганська, 18.

Отже, матеріалами справи підтверджується укладення господарського договору між ТзОВ «Прем'єр Ексім» та ПП «Оліяр», факт виконання якого підтверджений належним чином оформленими первинними документами.

У зв'язку з вищенаведеним, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що фактичні обставини справи доводять факт реальності господарських операцій та достатність у позивача та його контрагента необхідних умов для здійснення господарської діяльності при здійсненні ремонтних робіт.

Узагальнюючи викладене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв'язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для задоволення позову.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції визнає, що судом першої інстанції, при вирішенні даного публічно-правового спору, правильно встановлено обставини справи та ухвалено законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 41, 158-160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області - залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 30 липня 2015 року в справі № 813/2268/15 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України, протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у випадку коли, відповідно до частин 3 та 7 ст. 160 КАС України, складення ухвали в повному обсязі відкладено - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя: С. П. Нос

Судді: І. О. Яворський

Р. В. Кухтей

Ухвалу складено в повному обсязі 04 березня 2016 року.