Справа № 825/227/16
Суддя: Падій В.В.
Дата ухвалення: 2016-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2016 року м.Чернігів Справа № 825/227/16

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Падій В.В.,

за участю секретаря Кондратенко О.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

представника третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства Науково-виробничого об'єднання «Чернігівеліткартопля» до Чернігівського районного управління юстиції, Державного реєстратора Реєстраційної служби Чернігівського районного управління юстиції Углик Наталії Миколаївни, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Управління Держгеокадастру у Чернігівському районі Чернігівської області, ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕЙДЖДЖИ БІЗНЕС ДЕВЕЛОПМЕНТ» про визнання протиправними та скасування рішень,

В С Т А Н О В И В:

28.01.2016 Публічне акціонерне товариство Науково-виробниче об'єднання «Чернігівеліткартопля» (далі - ПАТ НВО «Чернігівеліткартопля») звернулось до суду з адміністративним позовом до Чернігівського районного управління юстиції, Державного реєстратора Реєстраційної служби Чернігівського районного управління юстиції Углик Наталії Миколаївни, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Управління Держгеокадастру у Чернігівському районі Чернігівської області, ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕЙДЖДЖИ БІЗНЕС ДЕВЕЛОПМЕНТ» (далі - ТОВ «ЕЙДЖДЖИ БІЗНЕС ДЕВЕЛОПМЕНТ»), в якому просить суд визнати протиправними та скасувати рішення Державного реєстратора Реєстраційної служби Чернігівського районного управління юстиції Углик Наталії Миколаївни від 13.10.2015 №№ 25253589, 25254511 про державну реєстрацію прав оренди земельних ділянок (кадастрові номери: НОМЕР_1, НОМЕР_2) за договорами оренди землі від 21.09.2015 №№ 32,33, укладеними між ОСОБА_5 та ТОВ «ЕЙДЖДЖИ БІЗНЕС ДЕВЕЛОПМЕНТ».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що державним реєстратором Реєстраційної служби Чернігівського районного управління юстиції Углик Наталією Миколаївною проведено державну реєстрацію прав оренди землі на ті ж самі земельні ділянки, що їх орендує ПАТ НВО «Чернігівеліткартопля» на підставі договору оренди землі від 06.05.2011 № 207, який був зареєстрований в Управлінні Держкомзему у Чернігівській області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 29.07.2011 за № 01206 та який наразі не є розірваним, його державна реєстрація не скасована та строк його дії триває.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі, просив у їх задоволенні відмовити, оскільки 07.10.2015 державним реєстратором, на виконання вимог пункту 8-1 частини 2 статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», сформовано та направлено на адресу Управління Держземагентства у Чернігівському районі Чернігівської області запит № 02-11/641 щодо надання інформації про реєстрацію до 01.01.2013 договорів оренди та права власності на земельні ділянки, у тому числі, і за кадастровими номерами НОМЕР_1, НОМЕР_2. 12.10.2015 на адресу Реєстраційної служби Чернігівського районного управління юстиції з Управління Держземагентства у Чернігівському районі Чернігівської області надійшла відповідь на запит державного реєстратора, в якій зазначалось про відсутність в Управлінні запитуваної інформації. 13.10.2015 державним реєстратором, з урахуванням відповіді Управління Держземагентства у Чернігівському районі Чернігівської області від 12.10.2015, були прийняті рішення про проведення державної реєстрації іншого речового права - права оренди земельних ділянок (кадастрові номери НОМЕР_1, НОМЕР_2) за ТОВ «ЕЙДЖДЖИ БІЗНЕС ДЕВЕЛОПМЕНТ», на підставі договорів оренди землі від 21.09.2015 №№ 32,33.

Державний реєстратор Реєстраційної служби Чернігівського районного управління юстиції Углик Наталія Миколаївна у судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надіслала до суду заяву про розгляд справи без її участі та просила у задоволенні позову відмовити повністю, оскільки в оскаржуваних правовідносинах остання діяла у межах та у спосіб, передбачений чинним законодавством України.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_5 у судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Управління Держгеокадастру у Чернігівському районі Чернігівської області у судовому засіданні зазначив, що вимога ПАТ НВО «Чернігівеліткартопля» щодо скасування рішень Державного реєстратора Реєстраційної служби Чернігівського районного управління юстиції Углик Наталії Миколаївни від 13.10.2015 №№ 25253589, 25254511 про державну реєстрацію прав оренди земельних ділянок (кадастрові номери: НОМЕР_1, НОМЕР_2) підлягає задоволенню, оскільки існує подвійна реєстрація одних і тих самих земельних ділянок за різними юридичними особами. Разом з тим, вимога щодо визнання протиправними оскаржуваних рішень не підлягає задоволенню, оскільки, у даному випадку, державним реєстратором вжито усіх необхідних заходів, при проведенні державної реєстрації договорів оренди, здійснення яких від нього вимагає пункт 8-1 частини 2 статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЙДЖДЖИ БІЗНЕС ДЕВЕЛОПМЕНТ» у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Управління Держгеокадастру у Чернігівському районі Чернігівської області, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що згідно наказу від 10.12.2013 № 42 «Про перейменування підприємства» Закрите акціонерне товариство Науково-виробничого об'єднання «Чернігівеліткартопля» перейменоване на ПАТ НВО «Чернігівеліткартопля» (а.с.15).

Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ НВО «Чернігівеліткартопля» є орендарем земельних ділянок за кадастровими номерами НОМЕР_1, НОМЕР_2, які розташовані на території Седнівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, на підставі договору оренди землі від 06.05.2011 № 207, який був зареєстрований Управлінням Держкомзему у Чернігівському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 29.07.2011 за № 01206 (а.с.13-14).

Вищевказаний договір сторонами достроково не розривався, його державна реєстрація не скасована та останній є чинним.

Разом із тим, як вбачається з матеріалів справи, державним реєстратором Реєстраційної служби Чернігівського районного управління юстиції Углик Наталією Миколаївною повторно зареєстровано право оренди земель, на ті ж самі земельні ділянки, у період чинності договору оренди землі, укладеного між позивачем та власником земельних ділянок - ОСОБА_5 (право власності підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 937636, наявною у матеріалах справи (а.с. 75).

Так, згідно з витягами із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 88, 105), 13.10.2015 державним реєстратором Реєстраційної служби Чернігівського районного управління юстиції Углик Наталією Миколаївною прийняті рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №№ 25253589, 25254511 щодо державної реєстрації інших речових прав (прав оренди землі) на земельні ділянки за кадастровими номерами НОМЕР_1, НОМЕР_2 на підставі договорів оренди земельних ділянок від 21.09.2015 №№ 32,33, укладених між сторонами: орендодавець - ОСОБА_5, орендар - ТОВ «ЕЙДЖДЖИ БІЗНЕС ДЕВЕЛОПМЕНТ» (а.с. 83,84,94,95).

Вважаючи оскаржувані рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду з позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне.

Правовідносини, пов'язані з набуттям права оренди на земельні ділянки, укладенням договорів оренди землі та їх реєстрацією, регулюються Земельним кодексом України та Законом України від 01.07.2004 № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) (далі - Закон № 1952-IV).

Відповідно до пункту 5 статті 126 Земельного кодексу України (у редакції на час реєстрації договорів оренди землі, стороною яких було ПАТ НВО «Чернігівеліткартопля») право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до Закону.

Особливості внесення записів та виключення таких до/з Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі було врегульовано Порядком ведення Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 09.09.2009 № 1021 (далі - Порядок № 1021), який діяв до 01.01.2013.

Так, пунктом 10 Порядку № 1021 передбачалося, що записи до розділів Книги записів вносяться при видачі документа, що посвідчує право на земельну ділянку, якими є державний акт на право власності на земельну ділянку, державний акт на право постійного користування земельною ділянкою, договір оренди землі, договір суборенди землі та договір про внесення змін до договорів оренди та суборенди землі.

Запис про державну реєстрацію документа, що посвідчує право на земельну ділянку, в розділі Книги записів скасовується (поновлюється) посадовою особою на підставі рішення суду (пункт 22 вказаного Порядку).

Відповідно до пункту 23 Порядку № 1021 скасування (поновлення) запису здійснюється шляхом внесення до автоматизованої системи відомостей про скасування (поновлення) із зазначенням дати та підстави скасування (поновлення), посади, прізвища та ініціалів посадової особи, яка скасувала (поновила) запис, і формування з використанням автоматизованої системи нових аркушів Книги записів, що засвідчується підписом посадової особи та скріплюється печаткою територіального органу Держземагентства.

З аналізу наведених норм випливає, що внесення записів до Книги записів державної реєстрації договорів оренди землі здійснюється посадовою особою Управління Держкомзему у Чернігівській області виключно на підставі договорів оренди землі, договорів про внесення змін до договорів оренди або рішення суду.

Як встановлено у судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи, земельні ділянки за кадастровими номерами НОМЕР_1, НОМЕР_2 передані в оренду ПАТ НВО «Чернігівеліткартопля» згідно договору оренди землі від 06.05.2011 № 207, зареєстрованого у відповідності до Порядку № 1021, який діяв до 01.01.2013.

Будь-яка інформація щодо внесення змін до вищевказаного договору оренди, скасування його (на підставі рішення суду) - відсутня.

Разом з тим, судом встановлено, що 13.10.2015 державним реєстратором Реєстраційної служби Чернігівського районного управління юстиції Углик Наталією Миколаївною прийняті рішення про державну реєстрацію прав оренди за договорами оренди землі від 21.09.2015 №№ 32,33 з новим орендарем - ТОВ «ЕЙДЖДЖИ БІЗНЕС ДЕВЕЛОПМЕНТ» щодо земельних ділянок, орендарем яких є позивач - ПАТ НВО «Чернігівеліткартопля».

Відповідно до статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно статті 2 Закону № 1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - це єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав.

В силу вимог приписів частини 2 статті 9 Закону № 1952-IV державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Статтею 15 Закону № 1952-IV визначено, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; внесення записів до Державного реєстру прав; видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Згідно з частиною 4 статті 15 Закону № 1952-IV державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Відповідно до пункту 8-1 частини 2 статті 9 Закону № 1952-IV державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та оформлені в установленому порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент оформлення права законодавства проводили таке оформлення, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про правонабувача або про нерухоме майно. Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, до яких надійшов запит, зобов'язані безоплатно в установленому законодавством порядку протягом трьох робочих днів надати державному реєстратору відповідну інформацію, зокрема щодо оформлених речових прав на нерухоме майно, у тому числі земельні ділянки.

З аналізу вищевикладеного вбачається, що саме державний реєстратор як суб'єкт владних повноважень, з метою недопущення одночасного існування державної реєстрації декількох прав оренди на одну земельну ділянку, у випадку проведення державної реєстрації права оренди на земельну ділянку, та уникнення подвійної реєстрації повинен запитувати інформацію про наявність або відсутність зареєстрованих договорів у органів, що здійснювали таку реєстрацію до 01.01.2013.

Аналогічного висновку дійшов і Верховний Суд України у постанові від 22.09.2015 (справа № 21-760а15).

У відповідності до частини 1 статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Як вбачається з матеріалів справи, 07.10.2015 державним реєстратором, перед прийняттям рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо державної реєстрації інших речових прав (прав оренди землі) на земельні ділянки, було сформовано та направлено на адресу Управління Держземагентства у Чернігівському районі Чернігівської області запит № 02-11/641 щодо надання інформації про реєстрацію до 01.01.2013 договорів оренди та права власності на земельні ділянки, у тому числі, і за кадастровими номерами НОМЕР_1 та НОМЕР_2 (а.с.70).

12.10.2015 Управлінням Держземагентства у Чернігівському районі Чернігівської області надано державному реєстратору письмову відповідь про відсутність в Управлінні запитуваної інформації (а.с.71).

При цьому, з наказу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 19.10.2015 № 648 «Про питання діяльності Управління Держгеокадастру у Чернігівському районі Чернігівської області» вбачається, що з 19.10.2015 функції та повноваження Держземагенства у Чернігівському районі Чернігівської області були передані Управлінню Держгеокадастру у Чернігівському районі Чернігівської області (а.с.72).

Таким чином, державним реєстратором правомірно було направлено запит від 07.10.2015 саме до Держземагенства у Чернігівському районі Чернігівської області.

Вищевказане свідчить про виконання державним реєстратором свого обов'язку, визначеного пунктом 8-1 частини 2 статті 9 Закону № 1952-IV, в частині надіслання запиту про наявність або відсутність зареєстрованих договорів у органів, що здійснювали таку реєстрацію до 01.01.2013.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що у відповідності до частини 5 статті 15 Закону № 1952-IV державна реєстрація прав (надання відмови в ній) проводиться у строк, що не перевищує п'яти робочих днів (крім випадків, установлених частиною сьомою цієї статті) з дня надходження до органу державної реєстрації прав заяви про таку реєстрацію і передбачених цим Законом та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до нього, документів, необхідних для її проведення.

У свою чергу, судом встановлено, що ТОВ «ЕЙДЖДЖИ БІЗНЕС ДЕВЕЛОПМЕНТ» було подано до Державного реєстратора Реєстраційної служби Чернігівського районного управління юстиції Углик Наталії Миколаївни повний та належно оформлений пакет документів для вчинення відповідних реєстраційних дій, а державним реєстратором вжито усіх необхідних заходів, при проведенні державної реєстрації договорів оренди, здійснення яких від нього вимагає пункт 8-1 частини 2 статті 9 Закону № 1952-IV.

При цьому, у державного реєстратора були відсутні підстави для відмови у проведенні державної реєстрації прав, визначені статтею 24 Закону № 1952-IV.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання протиправними рішень Державного реєстратора Реєстраційної служби Чернігівського районного управління юстиції Углик Наталії Миколаївни від 13.10.2015 №№ 25253589, 25254511 про державну реєстрацію прав оренди земельних ділянок (кадастрові номери: НОМЕР_1, НОМЕР_2) за договорами оренди землі від 21.09.2015 №№ 32,33, укладеними між ОСОБА_5 та ТОВ «ЕЙДЖДЖИ БІЗНЕС ДЕВЕЛОПМЕНТ» та задоволення позовних вимог у цій частині.

При цьому, суд наголошує на тому, що реєстрація договорів оренди землі з новим орендарем можлива лише після реєстрації угод про розірвання договорів оренди землі з попереднім орендарем.

Разом з тим, відповідачами та третьою особою - ТОВ «ЕЙДЖДЖИ БІЗНЕС ДЕВЕЛОПМЕНТ» до суду не надано жодних доказів щодо розірвання договору оренди землі від 06.05.2011 № 207, укладеного між ОСОБА_5 та ПАТ НВО «Чернігівеліткартопля».

Відповідно до статті 26 Закону № 1952-IV записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

За таких обставин та з урахуванням існування державної реєстрації декількох прав оренди на одні і ті ж самі земельні ділянки за різними юридичними особами, суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування рішень Державного реєстратора Реєстраційної служби Чернігівського районного управління юстиції Углик Наталії Миколаївни від 13.10.2015 №№ 25253589, 25254511 про державну реєстрацію прав оренди земельних ділянок (кадастрові номери: НОМЕР_1, НОМЕР_2) за договорами оренди землі від 21.09.2015 №№ 32,33, укладеними між ОСОБА_5 та ТОВ «ЕЙДЖДЖИ БІЗНЕС ДЕВЕЛОПМЕНТ» і задоволення позовних вимог ПАТ НВО «Чернігівеліткартопля» у цій частині.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як передбачає частина 2 статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Обов'язковою для застосування в Україні є практика Європейського суду з прав людини, яка статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визнана джерелом права.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) «Кожен має право на ... розгляд його справи упродовж розумного строку ... судом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру...».

Вирішуючи питання стосовно застосування частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд бере до уваги, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Бендерський проти України» (Заява № 22750/02§42) суд нагадує, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов'язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом.

За змістом частин 4, 5 статті 11 КАС України суд повинен визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень, з'ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів.

Відповідно до статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

За таких обставин та з урахуванням досліджених доказів, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ПАТ НВО «Чернігівеліткартопля».

При вирішенні даної справи судом були враховані положення частини 3 статті 2, частини 1 статті 11 та частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 1 статті 87 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Так, згідно частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки, позовні вимоги ПАТ НВО «Чернігівеліткартопля» підлягають задоволенню частково, то суд вважає за необхідне присудити ПАТ НВО «Чернігівеліткартопля» за рахунок бюджетних асигнувань Чернігівського районного управління юстиції судовий збір у розмірі 1378,00 грн.

При цьому, суд не знаходить підстав для задоволення вимоги позивача щодо стягнення з відповідачів на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Лігал Айкю Груп» витрат на правову допомогу у розмірі 400 грн., з огляду на наступне.

Так, з матеріалів справи вбачається, що позивачем, з метою отримання послуг з юридичного супроводу судового розгляду даної справи, укладено з Товариством з обмеженою відповідальністю «Лігал Айкю Груп» договір № 14/01/16-5 про надання юридичних послуг (правової допомоги) від 14.01.2016 та додаток до вищевказаного договору від 25.01.2016 № 3 (а.с.36-38).

За надані Товариством з обмеженою відповідальністю «Лігал Айкю Груп» юридичні послуги позивачем сплачено кошти у розмірі 400 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 27.01.2016 № 562, наявним у матеріалах справи (а.с.39).

У свою чергу, обсяг наданих послуг відображено у акті прийому-передачі наданих послуг від 16.02.2016 № 1 (а.с.40).

В зв'язку з чим, позивач просить суд стягнути з відповідачів на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Лігал Айкю Груп» витрати на правову допомогу.

Так, частиною 1 статті 59 Конституції України закріплено право кожного на правову допомогу.

У свою чергу, частиною 2 статті 59 Конституції України передбачено, що для забезпечення права на захист від обвинувачення та надання правової допомоги при вирішенні справ у судах та інших державних органах в Україні діє адвокатура.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України від 05.07.2012 № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Приписами частини 16 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що правова допомога може надаватися адвокатами або іншими фахівцями у галузі права у порядку і випадках, установлених законом.

Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану у суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до частини 1 якої встановлено, що витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом.

Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом (частина 3 статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України).

Отже, з системного аналізу законодавчих засад надання правової допомоги та порядку відшкодування судових витрат на таку допомогу, вбачається, що законодавець застосовує диференційований підхід до визначення суб'єктів надання правової допомоги та до порядку відшкодування судових витрат на таку допомогу.

Тобто, покладення на відповідачів у справі витрат на правову допомогу можливо лише за умови отримання стороною (позивачем) послуг адвоката або іншого фахівця у галузі права.

При цьому, Кодексом адміністративного судочинства України не передбачено відшкодування юридичній особі витрат на юридичні послуги, надані їй не адвокатом або не фахівцем у галузі.

Оскільки, у даній справі правову допомогу ПАТ НВО «Чернігівеліткартопля» надавала юридична особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Лігал Айкю Груп», то відсутні підстави для стягнення з відповідачів на користь вищевказаної юридичної особи витрат на правову допомогу.

Вищевказана правова позиція була висловлена і Конституційним Судом України у рішенні від 11.07.2013 № 6-рп/2013 у справі № 1-4/2013.

Керуючись статтями 122, 158 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства Науково-виробничого об'єднання «Чернігівеліткартопля» - задовольнити частково.

Скасувати рішення Державного реєстратора Реєстраційної служби Чернігівського районного управління юстиції Углик Наталії Миколаївни від 13.10.2015 №№ 25253589, 25254511 про державну реєстрацію прав оренди земельних ділянок (кадастрові номери: НОМЕР_1, НОМЕР_2) за договорами оренди землі від 21.09.2015 №№ 32,33, укладеними між ОСОБА_5 та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕЙДЖДЖИ БІЗНЕС ДЕВЕЛОПМЕНТ».

Присудити Публічному акціонерному товариству Науково-виробничого об'єднання «Чернігівеліткартопля» за рахунок бюджетних асигнувань Чернігівського районного управління юстиції судовий збір у розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя В.В. Падій