Справа № 809/40/16
Суддя: Боршовський Т.І.
Дата ухвалення: 2016-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" березня 2016 р. Справа № 809/40/16

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Боршовського Т.І.

за участю секретаря судового засідання Ферштей А.М.

представника позивача Скрипника В.Б.

представника відповідача Яремака Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Доміон ЛТД"

до Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області

про визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій № 0004/09-05-210/34535889 від 16.12.2015 року,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Доміон ЛТД" (надалі - ТОВ "Доміон ЛТД", позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області (надалі - Долинська ОДПІ, відповідач) про скасування рішення № 0004/09-05-210/34535889 від 16.12.2015 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що інспекторами фіскальної служби порушено процедуру проведення перевірки позивача, оскільки не представлено перед перевіркою передбачених Податковим кодексом України документів. Також, вважає позивач, фіскальної службою порушено мораторій на проведення перевірок, встановлений законами від 28.12.2014 року. Щодо висновку про порушення позивачем правил торгівлі алкогольними напоями, а саме їх продаж за цінами нижчими від встановлених мінімальних роздрібних цін, то, як вважає позивач, він не ґрунтується на матеріалах фактичної перевірки, оскільки відповідач жодних первинних документів від позивача не вимагав. Такий висновок зроблено відповідачем фактично з аналізу бази даних контролюючого органу щодо касових операцій, що мали місце 07.09.2015 року, а не під час перевірки 25.11-02.12.2015 року. Таким чином, позивач вважає, що відповідачем проведено не фактичну перевірку, а документальну позапланову. Внаслідок цього, наголошує позивач, відповідачем порушено процедуру проведення такої перевірки, оскільки її призначенню мала передувати процедура отримання від платника пояснень, повідомлення про її проведення, що є суттєвими порушеннями, які позбавили його права на ефективний захист. Щодо висновку про продаж алкогольних напоїв без марки акцизного податку встановленого зразка, то таке твердження відповідача є безпідставним, так як на алкогольних напоїв були акцизні марки попереднього зразка, які є чинними до повної реалізації цих товарів. Закінчення строку придатності вказаних алкогольних напоїв, на думку позивача, не може слугувати підтвердженням відсутності акцизної марки встановленого зразка. З огляду на вказане, позивач просить суд скасувати рішення Долинської ОДПІ від 16.12.2015 року № 0004/09-05-210/34535889 про застосування фінансових санкцій.

Представник позивача вимоги викладені в позовній заяві підтримав в повному обсязі. Просив позов задовольнити повністю.

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав наведених в письмовому заперечення. Просив в задоволенні позову відмовити.

Розглянувши матеріали адміністративного позову, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши і оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, судом встановлено таке.

25 листопада 2015 року на підставі наказу про проведення перевірки від 27 листопада 2015 року № 511 (а.с.14) та направлень на перевірку від 24 листопада 2015 року № 593, № 594 (а.с.12,13) відповідно до пп. 80.2.5 п.80.2 ст. 80 Податкового кодексу України інспекторами Головного управління ДФС в Івано-Франківській області проведено фактичну перевірку магазину № 51 «Наш край», що належить позивачу, результати якої оформлені актом за № 144/09-19-21-11/1/34335889 від 2 грудня 2015 року.

Перевіркою встановлено такі порушення:

1) Роздрібна торгівля алкогольними напоями за цінами нижчими від встановлених мінімальних роздрібних цін на такі напої: відповідно до контрольної стрічки №157 від 07.09.2015 року реалізовано через РРО, фіскальний номер , одну пляшку вина ігристого «Маренго» н/сол о,75 л. по ціні 48,99 грн;

2) Реалізація алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка, а саме: 25.11.2015 року реалізовано одну пляшку настоянки на березових бруньках «медова з перцем» 0,5 л. міцн. 40% об. (дата виготовлення настоянки вказана на пляшці 23.09.2013 року, акцизна марка наклеєна на пляшці серіх ААБФ 0709818 09/13, виробник ТОВ «Кримська водочна компанія», термін придатності вказаний на пляшці 9 місяців з дати виробництва) по ціні 54,99 грн.

Висновками акту перевірки встановлено порушення позивачем статті 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», статті 226 Податкового кодексу України та вимог Постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв» від 30.10.2008 року № 937, зі змінами та доповненнями.

Позивач письмових заперечень на акт перевірки не подав. 02.12.2015 року позивач направив відповідачу лист за № 114, в якому повідомив, що ТзОВ «Доміон ЛТД» за результатами контрольної ревізії алкогольної продукції виявлено пересорт двох позицій товарів, а саме: 1) коньяк Жатон 0,25 3* V.S. 2) вино ігристе Маренго 0,75 напівсолодке біле. В наслідок цього, як зазначено в цьому листі, у вересні 2015 року з першого по одинадцяте число фактично було продано одинадцять пляшок коньяку за кодом напою ігристого Маренго (а.с.15).

На підставі висновків вищевказаного акту перевірки відповідачем винесено рішення про застосування фінансових санкцій від 16 грудня 2015 року № 0004/09-05-210/34535889, за яким до позивача застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 10000 грн - за роздрібну торгівлю алкогольними напоями за цінами, нижчими за встановлені мінімальні роздрібні ціни; 17000 грн. - за реалізацію алкогольних напоїв без марок податку встановленого зразка (а.с.30).

При розгляді доводів позивача про порушення відповідачем норм закону щодо підстав та процедури проведення перевірки, суд виходив з такого.

Відповідно до підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Пунктом 80.1 статті 80 Податкового кодексу України передбачено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Згідно з підпунктом 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких обставин, зокрема, у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Відповідно до пункту 80.5. статті 80 Податкового кодексу України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Приписами пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України, передбачено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Судом встановлено, що й не заперечується сторонами, що під час фактичної перевірки посадові особи відповідача мали біля себе усі документи, передбачені пунктом 81.1 статті 81 Податкового кодексу України, а тому твердження позивача щодо непредставлення службових посвідчень вдруге для уточнення інформації та представлення наказу та направлень без зазначення підстав перевірки не відповідає фактичним обставинам справи та дослідженим доказам.

Щодо твердження позивача про проведення відповідачем перевірки під час дії мораторію на проведення перевірок контролюючим органом, то суд вважає його посилковим з огляду на таке.

Відповідно до частини 3 розділу ІІ Прикінцевих положення Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 № 71-VIII, встановлено, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України. Зазначене обмеження не поширюється: з 1 січня 2015 року на перевірки суб'єктів господарювання, що ввозять на митну територію України та/або виробляють та/або реалізують підакцизні товари, на перевірки дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску, відшкодування податку на додану вартість.

Враховуючи те, що перевірка проводилася 25 листопада 2015 року з приводу реалізації саме підакцизних товарів, то суд зазначає, що мораторій на проведення перевірки щодо позивача не може бути застосований.

Щодо виявленого порушення правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями, а саме продажу 07.09.2015 року вина ігристого «Маренго» н/сол. 0.75 л. по ціні 48,99, то судом встановлено, що під час проведення фактичної перевірки дані обставини не відповідачем не перевірялися. Як вбачається зі змісту акта перевірки, посадовими особами відповідача не досліджувались ані контрольні стрічки за 07.09.2015 року, ані книга обліку розрахункових операцій за вказаний період. За змістом акту перевірки, відповідачем витребувано від позивача лише ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними та тютюновими виробами, дані щодо реєстрації касового апарату АТ 402206544, книгу обліку розрахункових операцій № р/2 від 16.09.2015 року. До акту перевірки додано копії фіскальних чеків контрольної закупки від 25.11.2015 року, пояснення продавця щодо продажу товарів 25.11.2015 року та копії видаткових накладних, які не стосуються товару, проданого 07.09.2015 року. Тому посилання відповідача в акті перевірки на контрольну стрічку № 157 від 07.09.2015 року, ні оригінал, ні копія якої фактично не досліджувалася під час перевірки, на думку суду, носить сумнівний характер. Також посадовими особами відповідача в день перевірки не проводилася контрольна закупка вказаного товару на предмет перевірки обставин того, чи позивачем не здійснюється роздрібна торгівлі алкогольними напоями за цінами, нижчими за встановлені мінімальні роздрібні ціни. Тобто висновок відповідача в акті фактичної перевірки від 02.12.2015 року зроблено без дослідження під час перевірки жодного первинного документа щодо касових операцій, що мали місце 07.09.2015 року.

Доказів в спростування вказаних обставин відповідач суду згідно частини 2 статті 71 КАС України не подав.

Натомість, як було з'ясовано в судовому засіданні, дослідження касових операцій позивача за 07.09.2015 року фактично відбулось шляхом отримання інформації з Бази даних контролюючого органу.

Згідно підпунктом 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, даний факт продажу вина ігристого «Маренго» по ціні 48,99 грн 07.09.2015 року, виявлений з дослідження бази даних контролюючого органу, міг слугувати підставою для проведення фактичної перевірки, однак він підлягав дослідженню на підставі поданих платником первинних документів: огляду касової книги за вказаний період, контрольної стрічки, видаткових накладних на товар тощо. За не вчинення вказаних дій, а врахування при формуванні висновку лише електронних даних з бази ДФС, свідчить про те, що ГУ ДФС в Івано-Франківській області де-факто було проведено не фактичну, а документальну позапланову перевірку. Однак порядок її проведення згідно вимог статей 78, 79 Податкового кодексу України ставить перед контролюючим органом зовсім інший алгоритм вимог, дотримання яких забезпечує гарантування прав платника.

Таким чином, вказані порушення, не дають можливості суду дійти висновку про дотримання контролюючим органом порядку проведення перевірки щодо обставин роздрібної торгівлі позивачем алкогольними напоями за 07.09.2015 року. В той же час, висновок контролюючого органу, який зроблений за не дослідження під час фактичної перевірки оригіналів жодних первинних документів, про факт роздрібної торгівлі за цінами, нижчими за встановлені мінімальні роздрібні ціни, є передчасним. Однак, на переконання суду, під час розгляду адміністративної справи щодо правомірності рішення прийнятого на підставі висновків акту перевірки, проведеної з порушенням процедурних вимог, суд не може перебирати на себе функції контролюючого органу, і на підставі поданих сторонами доказів, які не були предметом перевірки контролюючого органу, дослідити обставини щодо наявності чи відсутності факту роздрібної торгівлі платником податків алкогольними напоями за цінами, нижчими за встановлені мінімальні роздрібні ціни. Однак вказані обставини можуть бути підставою для призначення контролюючим органом нової податкової перевірки.

Таким чином, рішення контролюючого органу, яке ґрунтується на передчасних висновках акту перевірки, зроблених з порушенням процедурних вимог, не може вважатися правомірним, оскільки окрім порушенням вимог щодо законності, вони не відповідає критеріям обґрунтованості, добросовісності, без забезпечення права на ефективний захист під час проведення перевірки, що є складовим права на участь під час прийняття такого рішення.

Вказаний висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 27.01.2015 року у справі № 21-425а14.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що рішення про застосування фінансових санкцій №0004/09-05-210/34535889 від 16 грудня 2015 року в частині застосування фінансової санкції за роздрібну торгівлю алкогольними напоями за цінами, нижчими за встановлені мінімальні роздрібні ціни в розмірі 10000 грн. є протиправним, а тому його належить скасувати.

Щодо рішення відповідача в частині застосування до позивача штрафу за реалізацію алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка, то судом встановлено таке. За змістом акту перевірки, заперечень відповідача, судом встановлено, що контролюючий орган виходив з того, що алкогольний напій був проданий вже після закінчення строку придатності з маркою акцизного податку попереднього зразка, а тому дійшов висновку, що алкогольний напій реалізовано без марки акцизного податку встановленого зразка.

Однак суд не може погодитися з таким висновком контролюючого органу з огляду на таке.

Основні засади державної політики у сфері виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначено Законом України від 19.12.1995 №481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" (далі - Закон № 481/95-ВР).

Згідно з частиною четвертою статті 11 вказаного Закону алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного збору в порядку, визначеному законодавством.

Підпунктом 14.1.107 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що марка акцизного податку спеціальний знак для маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів, віднесений до документів суворого обліку, який підтверджує сплату акцизного податку, легальність ввезення та реалізації на території України цих виробів.

Згідно з підпунктом 14.1.109 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів наклеювання марки акцизного податку на пляшку (упаковку) алкогольного напою чи пачку (упаковку) тютюнового виробу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України щодо виробництва, зберігання та продажу марок акцизного податку.

Пунктом 226.1 статті 226 Податкового кодексу України передбачено, що в разі виробництва на митній території України алкогольних напоїв і тютюнових виробів чи ввезення таких товарів на митну територію України платники податку зобов'язані забезпечити їх маркування марками встановленого зразка у такий спосіб, щоб марка акцизного податку розривалася під час відкупорювання (розкривання) товару.

Згідно з пунктом 226.2 статті 226 Податкового кодексу України наявність наклеєної в установленому порядку марки акцизного податку встановленого зразка на пляшці (упаковці) алкогольного напою та пачці (упаковці) тютюнового виробу є однією з умов для ввезення на митну територію України і продажу таких товарів споживачам, а також підтвердженням сплати податку та легальності ввезення товарів.

Згідно з пунктом 226.9 вказаної статті вважаються такими, що немарковані:

алкогольні напої та тютюнові вироби з підробленими марками акцизного податку;

алкогольні напої та тютюнові вироби, марковані з відхиленням від вимог положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України, відповідно до якого здійснюються виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, та/або марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції;

алкогольні напої з марками акцизного податку, на яких зазначення суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари.

Відповідно до пункту 20 Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 № 1251, вважаються такими, що немарковані:

алкогольні напої та тютюнові вироби з підробленими марками;

алкогольні напої та тютюнові вироби, марковані з порушенням вимог цього Положення, та/або марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції;

алкогольні напої з марками, на яких зазначення суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари.

Згідно з пунктом 226.11 статті 226 Податкового кодексу України зберігання не маркованих в установленому порядку алкогольних напоїв та тютюнових виробів забороняється.

Таким чином, суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють зберігання алкогольних напоїв, повинні додержуватись вимог абзацу третього частини четвертої статті 11 Закону України "Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів", статті 226 Податкового кодексу України та пункту 20 Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 № 1251, щодо належного маркування алкогольних напоїв.

Статтею 17 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів" передбачено, що до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу у разі зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв та тютюнових виробів, алкогольних напоїв та тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку у розмірі 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000 гривень.

Таким чином, склад правопорушення, за яке статтею 17 Закону № 481/95-ВР передбачена відповідальність, утворює факт зберігання, транспортування чи реалізації алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку.

Випадки, коли алкогольні напої та тютюнові вироби вважаються немаркованими, перелічені у пункті 226.9 статті 226 Податкового кодексу України та пункті 20 Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 № 1251.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У справі, що розглядалась, суд встановив, що контролюючий орган застосував до відповідача фінансові санкції на підставі абзацу п'ятнадцятого частини другої статті 17 Закону України від 19.12.1995 № 481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" за зберігання алкогольного напою, маркованого маркою акцизного податку попереднього зразку, яку податковий орган визнає недійсною або маркою не встановленого зразку.

Суд зазначає, що таке застосування контролюючим органом вказаної норми закону є помилковим і викривляє зміст абзацу п'ятнадцятого частини другої статті 17 Закону №481/95-ВР. Марка акцизного податку, за відсутності ознак її підробки, є дійсною, адже підтверджує факт сплати акцизного податку, легальність ввезення та реалізації на території України алкогольного напою. Зразок (форма) такої марки завжди офіційно встановлюється уповноваженим органом державної влади.

Наявність на алкогольному напої марки акцизного податку попереднього зразку не може свідчити про те, що такий алкогольний напій є немаркованим, адже це не відповідає ознакам, наведеним пункті 226.9 статті 226 Податкового кодексу України та пункті 20 Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 № 1251.

Таким чином, рішення в частині застосування фінансових санкцій у вигляді штрафу в розмірі 17000 за реалізацію алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка є незаконним, необґрунтованим, а тому його в цій частині належить скасувати.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку позов задовольнити повністю

Згідно з частиною першою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України Якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, позивачу належить присудити за рахунок бюджетних асигнувань Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області 1378 гривень в відшкодування витрат по сплаті судового збору зарахованого на належний казначейський рахунок згідно платіжного доручення № 86 від 15 січня 2016 року.

Керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про застосування фінансових санкцій № 0004/09-05-210/34535889 від 16.12.2015 року.

Присудити Товариству з обмеженою відповідальністю "Доміон ЛТД" (код 34535889, місцезнаходження: майдан Січових Стрільців, 1, місто Долина, Івано-Франківська область, 77500) за рахунок бюджетних асигнувань Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області (код 39536384, місцезнаходження: вулиця Грушевського, 16, місто Долина, Івано-Франківська область, 77500) 1378 (тисячу триста сімдесят вісім) гривень в відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Суддя /підпис/ Боршовський Т.І.

Постанова складена в повному обсязі 04.03.2016 року.