Справа № 591/7176/15-а
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2016-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2016 р.Справа № 591/7176/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бегунца А.О.

Суддів: Старостіна В.В. , Рєзнікової С.С.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 08.02.2016р. по справі № 591/7176/15-а

за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2

до Сумського міського центру зайнятості , Сумського обласного центру зайнятості

про визнання дій протиправними, скасування рішень, стягнення шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

Позивачі, ОСОБА_1, ОСОБА_2, звернулись до Зарічного районного суду м. Суми з адміністративним позовом до Сумського міського центру зайнятості (далі-відповідач 1), Сумського обласного центру зайнятості (далі-відповідач, 2), в якому просили: визнати протиправними дії відповідачів та скасувати накази Сумського міського центру зайнятості про призначення позивачам допомоги по безробіттю, розмір якої менший від прожиткового мінімуму, а саме: від 10.08.2007 року, від 23.11.2007 року, від 09.07.2008 року, від 09.02.2008 року, від 10.02.2001 року, від 23.03.2011 року, від 20.01.2005 року, від 03.08.2011 року; стягнути на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду, яка складається з недоплаченої допомоги по безробіттю в сумі 57344 грн. 69 коп., моральну шкоду в сумі 12600 грн.; на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, яка складається з недоплаченої допомоги по безробіттю в сумі 28212 грн. 01 коп. та матеріальних збитків у виді витрат, повязаних з розглядом судових справ в сумі 1791 грн. 71 коп., моральну шкоду в сумі 9000 грн.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 08.02.2016 року адміністративний позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Сумського міського центру зайнятості, Сумського обласного центру зайнятості про визнання дій протиправними, скасування рішень, стягнення шкоди, залишено без розгляду у зв'язку з пропуском строків звернення до суду.

Позивач, ОСОБА_1 Михайлівнина, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану ухвалу.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Відповідач 1 Сумський міський центр зайнятості та відповідач 2 Сумський обласний центр зайнятості, надали письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких, посилаючись на обґрунтованість та об'єктивність рішення суду першої інстанції, просять залишити її без задоволення, постанову суду першої інстанції - без змін.

Представники сторін в судове засідання апеляційної інстанції не з'явилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно ч. 1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Тобто, чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Відповідно до частини 2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Відповідно п. 5 ч. 1 ст. 107 КАС України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Необхідно зазначити, що встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. При цьому, поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.

Як свідчать матеріали справи, позивачі просять визнати дії відповідачів неправомірними та скасувати ряд наказів Сумського міського центру зайнятості про призначення їм допомоги по безробіттю.

Так, допомога по безробіттю призначалась Сумським міським центром зайнятості ОСОБА_1 наказами від 10.08.2007 року №НТ070810, від 30.08.2010 року №НТ100830, ОСОБА_2 від 10.02.2001 року №52, від 23.03.2001 року №113, від 03.08.2011 року №НТ110803, від 20.01.2005 року №НТ050120.

Відповідно до п. 6 Положення про порядок подання матеріальної допомоги по безробіттю, затвердженого постановою КМУ від 27.04.1998 року №578 (чинного на момент виникнення спірних правовідносин), п.6.3 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого наказом Мінпраці та соцполітики України від 20.11.2000 року №307 рішення про призначення допомоги по безробіттю, її розмір і строки виплати, вікладення, скорочення та припинення виплати оформлюється наказом центру зайнятості, номер і дата якого заноситься до картки персонального обліку безробітного. При цьому цим наказом безробітний повинен бути ознайомлений під особистий підпис у картці обліку принятих рішень керівництва центру зайнятості.

Про факт ознайомлення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з прийнятими рішеннями Сумського міського центру зайнятості свідчать особисті підписи безробітних у картках обліку прийнятих рішень ( ОСОБА_1 - додаток №1 до ПК №80300004, додаток №1 до ПК №82100001; ОСОБА_2 - додаток №1 до КПО №85607.СТА, додаток №1 до ПК №11100004, додаток №1 до ПК №00038).

Як свідчать зміст позовної заяви та письмові докази, позивачі звернулися до суду з даним позовом 05.10.2015 року, тобто після спливу шестимісячного строку з дня коли вони повинні були дізнатися про бездіяльність відповідача та порушення своїх прав.

Згідно положень ст.100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Колегія суддів вважає, що позивачами не надано належних та достатніх доказів поважності пропуску строку для звернення до адміністративного суду з позовом, у тому числі не надано доказів, якими достовірно підтверджено дотримання ними строку звернення до суду із даним позовом.

Доводи апеляційної скарги щодо пропуску строку звернення до суду з поважних причин, посилаючись на юридичну необізнаність, колегія суддів не приймає, оскільки юридична необізнаність не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду з адміністративним позовом.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду та підтверджені належними доказами.

Колегія суддів зазначає, що необізнаність позивачів щодо норм Конституції України не є поважною причиною пропуску строку на звернення до суду.

Конституція України є загальнодоступним нормативно-правовим актом, яким визначено, що кожен має рівні права, у тому числі право на оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, право на безоплатну правову допомогу; права людини не обмежуються і не залежать від матеріального становища людини.

Вказане вище свідчить про те, що позивачам про прийняті щодо них рішення (накази) щодо виплати допомоги по безробіттю Сумським міським центром зайнятості відомо з моменту їх прийняття. Накази Сумського міського центру зайнятості ОСОБА_1, ОСОБА_2 не оскаржувались, не скасовані і є нормативно обгрунтованими, оскільки прийняті у відповідності до чинного на час їх прийняття законодавства України.

Викладене спростовує твердження апелянта про відсутність можливості оскарження дій відповідачів у зв'язку з браком коштів на оплату кваліфікованої юридичної допомоги і залежність права на інформацію щодо себе від матеріального стану особи.

Враховуючи наведене, колегія суддів прийшла до висновку, що доводи апеляційної скарги позивача про порушення судом першої інстанції під час розгляду справи вимог щодо повноти та об'єктивності розгляду справи висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки при розгляді справи суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 159 КАС України повно і всебічно, в межах заявлених вимог, з'ясував дійсні обставини справи, дав належну оцінку наявним у справі доказам, правильно вирішив питання щодо правовідносин, зумовлених встановленими фактами.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 08.02.2016р. по справі № 591/7176/15-а - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Бегунц А.О.
Судді(підпис) (підпис) Старостін В.В. Рєзнікова С.С.