Справа № 623/5367/15-а
Суддя: Бершов Г.Є.
Дата ухвалення: 2016-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2016 р.Справа № 623/5367/15-а

Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бершова Г.Є.

Суддів: Ральченка І.М. , Катунова В.В.

за участю секретаря судового засідання Кудіної Я.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 25.01.2016р. по справі № 623/5367/15-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Харківській області заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про скасування постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження №44931729 від 07.12.2015 року,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області про визнання незаконною та скасування постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень про закінчення виконавчого провадження № 44931729 від 07 грудня 2015 року і спонукання відповідача в порядку примусового виконання судового рішення від 12.02.2013 року у справі 2016/4865/2012 за виконавчим провадженням здійснити заходи по виконанню рішення суду з урахуванням приписів ч.2 і 3 ст.3 Закону України "Про виконавче провадження", Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" і Порядку виконання судових рішень, затвердженого постановою КМ України від 03.08.2011 року №845.

В обгрунтування позову зазначає, що постановою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 12.02.2013 у справі № 2016/4865/2012, провадження № 2-а/623/12/2013 за його позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області визнано неправомірними дії Головного управління ПФУ в Харківській області щодо відмови в перерахунку додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, згідно ст.50 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком та зобов'язано відповідача здійснити перерахунок та виплатити додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком з 03.02.2009 року по 30.09.2009 року у відповідності до 50 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». За виконавчим листом, виданим 03.09.2014 року, постановою відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 01.10.2014 року відкрито виконавче провадження № 44931729. Про хід виконавчого провадження його не повідомляли. 19 грудня 2015 року з листа органу ДВС від 11.12.2015 року № 44931729/73/07.01/В-1 він дізнався, що 07.12.2015 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. На даний час рішення суду не виконано, боржник здійснив лише перерахунок пенсії, а виплати не здійснив, посилаючись на відсутність коштів. Державним виконавцем не здійснено передбачених законодавством заходів щодо виконання судового рішення та безпідставно прийняте незаконне рішення про закінчення виконавчого провадження. Просить визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень про закінчення виконавчого провадження № 44931729 від 07 грудня 2015 року, зобов'язати відповідача здійснити заходи та провести примусове виконання судового рішення за виконавчим провадженням № 44931729.

Постановою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 25.01.0216 року позовні вимоги було задоволено частково.

Скасовано постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень про закінчення виконавчого провадження № 44931729 від 07 грудня 2015 року.

В задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Позивач не погодився із таким рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить постанову скасувати в частині відмови у задоволенні вимог та прийняти в цій частині нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання 02.03.2016 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши постанову суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що державним виконавцем 01.10.2014 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №44931729 з примусового виконання виконавчого листа по справі №2016/4865/2012, виданого 03.09.2014 року Ізюмським міськрайонним судом Харківської області, про зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести перерахунок та виплатити додаткову пенсію ОСОБА_1, з 03 лютого 2009 по 30 вересня 2009 року у відповідності до ст. 50 Закону України "Про соціальний статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

У постанові державним виконавцем вказано про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови, а саме: до 07.10.2014 року.

15.12.2014 року державним виконавцем направлено вимогу до ГУПФУ про стан виконання судового рішення.

З відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 22.12.2014 за № 17409-14/20 вбачається, що боржником здійснено перерахунок ОСОБА_1 додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до ст.50 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильскої катастрофи», виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч.1 ст.28 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за період з 03.02.2009 року по 30.09.2009 року в сумі 1579,37 грн., та буде проведено виплату за наявності бюджетного фінансування в сумі 1579 грн. 37 коп.

В ході примусового виконання рішення по справі №2016/4865/2012 на підставі ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України державний виконавець 21.01.2015 року звернувся до Ізюмського міськрайонного суду Харківської області з поданням про зміну способу і порядку виконання рішення.

Ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 12 лютого 2015 року в задоволенні заяви відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції у Харківській області про заміну способу та порядку виконання судового рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду в Харківській області відмовлено.

16.06.2015 державним виконавцем за невиконання у встановлений державним виконавцем строк виконавчого листа, була винесена постанова про накладення на боржника штрафу у розмірі 680,00 грн.

17.07.2015 року державним виконавцем винесено постанову про накладання на боржника штрафу у подвійному розмірі.

07.12.2015 року, керуючись п.11 ч.1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження" державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Позивач не погодився із такими діями та рішеннями відповідача та звернувся до суду.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що держава повинна виконувати взяті на себе зобов'язання та не може посилатися на власне порушення зобов'язань для запобігання відповідальності. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд виходив з їх необгрунтованості та недоведеності.

У доводах апеляційної скарги позивач зазначає, що судове рішення не виконується протягом тривалого часу, а тому є обгрунтованими вимоги про спонукання органу ДВС до вчинення певних дій.

Колегія суддів не погоджується із такими доводами апеляційної скарги та зазначає, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову є законним та обгрунтованим з таких підстав.

Так, стосовно позовних вимог ОСОБА_1 щодо зобов'язання відповідача здійснити заходи та провести примусове виконання судового рішення за виконавчим провадженням № 44931729, то колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що вони задоволенню не підлягають з огляду на таке.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом; надає сторонам виконавчого провадження та їх представникам можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження і їхні клопотання; заявляє в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз'яснює сторонам їхні права і обов'язки.

Згідно з ч.ч. 1,3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Окрім того, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З системного аналізу положень ч.1 ст. 2 та ч. 3 ст. 2 КАС України, а також ст. 6 Конституції України, якою закріплений принцип розподілу державної влади, та ст.8 Конституції України, якою запроваджений принцип верховенства права, вбачається, що адміністративному суду при вирішенні адміністративного спору належить перевірити, зокрема, обґрунтованість саме тих висновків, стосовно обставин спірних правовідносин, які покладені суб'єктом владних повноважень в основу спірного рішення. Перевірка судом інших обставин спірних правовідносин виходить за межі предмету доказування в адміністративній справі і має своїм фактичним наслідком перебирання судом на себе функцій суб'єкта владних повноважень, що не відповідає запровадженому ст. 6 Конституції України принципу розподілу державної влади та запровадженому ст. 8 Конституції України принципу верховенства права.

На підставі наведеного вище, колегія суддів зазначає, що зобов'язання відповідача здійснювати заходи по виконанню судового рішення в порядку примусового виконання рішення є перебиранням судом на себе функцій суб'єкта владних повноважень, а тому дані позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Щодо вимоги позивача про визнання оскаржуваної постанови незаконною, то дана вимога також задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч.1 статті 162 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Пунктами 1, 2 ч.2 статті 162 КАС України встановлено, що у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Таким чином, статтею 162 КАС України визначений чіткий перелік повноважень суду при вирішенні справи, відповідно до якого рішення суб'єкта владних повноважень може бути визнано протиправним, а не незаконним.

Отже, в частині визнання оскаржуваного рішення незаконним апеляційна скарга також задоволенню не підлягає.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні частини позовних вимог та зазначає, що доводи апеляційної скарги не впливають на правомірність висновків суду. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 25.01.2016р. по справі № 623/5367/15-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Бершов Г.Є.
Судді Ральченко І.М. Катунов В.В.
Повний текст ухвали виготовлений 09.03.2016 р.