Справа № 2а-3649/08
Суддя: Костенко М.І.
Дата ухвалення: 2016-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2016 року м. Київ К/800/20727/15

Вищий адміністративний суд України у складі: суддя Костенко М.І.- головуючий, судді Бухтіярова І.О., Приходько І.В.,

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 (далі - СПД ОСОБА_1.)

на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03.03.2015

у справі № 2а-3649/08

за позовом державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська (далі - Інспекція)

до СПД ОСОБА_1

про стягнення на активи.

За результатами розгляду касаційної скарги Вищий адміністративний суд України

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2007 року Інспекція звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просила звернути стягнення на активи СПД ОСОБА_1 вартістю 67788,38 грн. на погашення її податкового боргу, у тому числі перед державним бюджетом України в сумі 44283,14 грн. та перед місцевим бюджетом у розмірі 23505,24 грн.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.09.2008 у позові відмовлено з посиланням на відсутність доказів щодо дотримання Інспекцією вимог частини першої статті 112 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» шляхом повідомлення платника (відповідача у справі) про проведення податкової перевірки, що виключає будь-які податкові наслідки останньої.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03.03.2015 назване рішення суду першої інстанції скасовано; позов задоволено. У прийнятті цієї постанови апеляційний суд виходив з узгодженого характеру податкових зобов'язань відповідача за податковими повідомленнями-рішеннями від 16.11.2007 № /0 та від 16.11.2007 № 000134703/0, що зумовлює обов'язок СПД ОСОБА_1 сплатити ці зобов'язання до відповідних бюджетів.

Законність ухвалених у справі судових актів перевіряється у порядку глави 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) у зв'язку з касаційною скаргою СПД Щегляк.О., в якій вона просить скасувати оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції та закрити провадження у цій справі з підстав припинення підприємницької діяльності відповідача, що підтверджується записом № 3015995, внесеним до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців 18.07.2014.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши відповідність висновків судів наявним у матеріалах справи доказам, правильність застосування судами норм матеріального права та дотримання ними процесуальних норм, обговоривши доводи касаційної скарги, Вищий адміністративний суд України не вбачає підстав для задоволення розглядуваних касаційних вимог з урахуванням такого.

Попередніми судовими інстанціями у розгляді справи встановлено, що за наслідками проведення Інспекцією виїзної планової перевірки СПД ОСОБА_1 за період з 01.09.2005 по 30.06.2007, оформленої актом від 05.11.2007 № 2401/17-3-, податковим органом було прийнято:

податкове повідомлення-рішення від 16.11.2007 № /0, згідно з яким відповідачеві визначено податкове зобов'язання з ПДВ у сумі 42606,80 грн. (у тому числі 28404,53 грн. за основним платежем та 14202,27 грн. за штрафними санкціями);

податкове повідомлення-рішення від 16.11.2007 № 000134703/0, за яким СПД ОСОБА_1 нараховано податкове зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб у сумі 22615,45 грн.

Податковим органом було надіслано на адресу відповідача першу податкову вимогу від 28.11.2007 № 1/28 та другу податкову вимогу від 28.12.2007 № 2/34.

Відмовляючи у задоволенні даного позову, суд першої інстанції безпідставно вдався до правової оцінки законності призначення та проведення спірної податкової перевірки.

Так, відповідно до частини першої статті 138 КАС предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

З огляду на зміст наведеної норми процесуального права та з урахуванням того, що вимогою заявленого позову є стягнення податкової заборгованості, предметом доказування у даній справі мають бути обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов'язує можливість стягнення податкового боргу у судовому порядку (як-от - узгодженість податкового зобов'язання, встановлення факту його сплати платником у добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту тощо).

При цьому, питання правомірності проведення податкової перевірки, за наладками якого платникові донараховано податкове зобов'язання, не охоплюється предметом даного позову, оскільки дії суб'єкта владних повноважень з призначення та здійснення цієї перевірки не є предметом позову у даній справі, а отже суд не має процесуальних повноважень у межах розгляду даної справи надавати правову оцінку таким діям.

За змістом підпункту 5.2.1 пункту 5.2 статті 5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (який діяв на час виникнення спірних правовідносин) податкове зобов'язання платника податків, нараховане контролюючим органом відповідно до пунктів 4.2 та 4.3 статті 4 цього Закону, вважається узгодженим у день отримання платником податків податкового повідомлення, за винятком випадків, визначених підпунктом 5.2.2 цього пункту.

В силу вимог абзацу третього підпункту 5.3.1 пункту 5.3 цієї ж статті Закону у разі визначення податкового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах "а" - "в" підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4, платник податків зобов'язаний погасити нараховану суму податкового зобов'язання протягом десяти календарних днів від дня отримання податкового повідомлення, крім випадків коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру апеляційного узгодження.

Згідно з підпунктом 5.4.1 пункту 5.2 статті 5 Закону узгоджена сума податкового зобов'язання, не сплачена платником податків у строки, визначені цією статтею, визнається сумою податкового боргу платника податків.

Установлені судами обставини справи свідчать про набуття податковими зобов'язаннями, донарахованими відповідачеві за податковими повідомленням-рішеннями від 16.11.2007 № /0 та від 16.11.2007 № 000134703/0, статусу узгоджених; докази скасування цих актів індивідуальної дії у матеріалах відсутні, так само як і докази сплати розглядуваних податкових зобов'язань СПД ОСОБА_1 у добровільному порядку.

А відтак суми цих зобов'язань було цілком об'єктивно визнано апеляційним судом податковим боргом платника у розумінні підпункту 5.4.1 пункту 5.2 статті 5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

Підпунктом 3.1.1 пункту 3.1 статті 3 названого Закону передбачено, що активи платника податків можуть бути примусово стягнені у рахунок погашення його податкового боргу виключно за рішенням суду.

З огляду на наведену норму Закону суд апеляційної дійшов цілком об'єктивного висновку про обґрунтованість позовних вимог та правомірно задовольнив позов.

Факт припинення відповідача як суб'єкта підприємницької діяльності не є підставою для закриття провадження у справі, як помилково вважає заявник.

Так, згідно з пунктом 5 частини першої статті 157 КАС суд закриває провадження у справі у разі смерті або оголошення в установленому законом порядку померлою особи, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва, або ліквідації підприємства, установи, організації, які були стороною у справі.

Таким чином, підставою для закриття провадження у справі, в якій стороною є фізична особа, є смерть такої особи або оголошення її померлою. Фізична особа має універсальний процесуальний статус в адміністративному процесі, який не пов'язаний з наявністю або відсутністю реєстрації такої особи як суб'єкта підприємницької діяльності. Втрата фізичною особою статусу суб'єкта господарювання не позбавляє її адміністративно-процесуальної правосуб'єктності.

У зв'язку з викладеним підстав для скасування правильної та вмотивованої постанови сулу апеляційної інстанції зі спору не вбачається.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий адміністративний суд України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 відхилити, а постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03.03.2015 у справі № 2а-3649/08 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України в порядку статей 236-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: М.І. Костенко
судді:І.О. Бухтіярова
І.В. Приходько