Справа № 816/261/16
Суддя: І.Г. Ясиновський
Дата ухвалення: 2016-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення подання

04 березня 2016 рокум. ПолтаваСправа № 816/261/16

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Ясиновський І.Г., розглянувши матеріали подання Миргородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про підтвердження обґрунтованості арешту майна платника податків, -

В С Т А Н О В И В:

03 березня 2016 року Миргородська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Полтавській області звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з поданням до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про підтвердження обґрунтованості арешту майна платника податків.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 03 березня 2016 року подання залишено без руху у зв'язку з несплатою суб'єктом владних повноважень судового збору за звернення до суду. Для усунення недоліків встановлено строк до 14:00 04 березня 2016 року.

Так, на усунення недоліків заявником о 13:58 надано до суду засобами електронної пошти клопотання в межах усунення недоліків, відповідно до якого заявник просив суд звільнити його від сплати судового збору.

Вказане клопотання обґрунтоване тим, що Планом асигнувань (за винятком надання кредитів з бюджету) загального бюджету на 2016 рік не враховано потребу коштів, яка виникла у зв'язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору», який набрав чинності 01 вересня 2015 року.

Розглянувши вказане клопотання суд вважає за необхідне зазначити таке.

Законом України «Про судовий збір» (в редакції на час звернення до суду) встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Заявник не є суб'єктом, на якого розповсюджуються пільги щодо сплати судового збору визначені статті 5 Закону.

У заявленому клопотанні вказано на врахування майнового стану Миргородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області, а саме: відсутність коштів призначених на цю мету.

З цього приводу варто зазначити, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк.

Так, на думку суду, звільнення заявника від сплати судового збору може мати місце за наявності виняткових обставин та не суперечити приписам чинного законодавства.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, ураховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

Європейський суд з прав людини у справах «Толстой та Милославський проти Сполученого Королівства» (Tolstoy and Miloslavsky v. the United Kingdom) від 13 липня 1995 року, «Ейрі проти Ірландії» (Airey v. Ireland) від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland) від 19 червня 2001 року зазначив, що він ніколи не виключав можливості того, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду; що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод про виконання зобов'язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах. Тобто, вимога сплати зборів цивільними судами у зв'язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Отже, суд критично ставиться до посилань заявника, що судові витрати не повинні бути перешкодою для доступу до суду всіх осіб незалежно від їх майнового стану, оскільки останнім не доведено відсутність будь-якого фінансування.

Крім того, заявник будучи суб'єктом владних повноважень не може вимагати до себе застосування механізмів захисту самою державою, оскільки є її безпосереднім представником.

Крім того, необхідно зазначити, що згідно частини 2 статті 87 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються Законом України «Про судовий збір».

Враховуючи дію принципу змагальності, це питання вправі поставити перед судом позивач шляхом подання відповідного обґрунтованого клопотання.

У клопотанні сторона повинна навести обставини, які свідчать про її незадовільне скрутне матеріальне становище та подати суду відповідні докази.

Заявник вказує, що після прийняття Закону України від 22 травня 2015 року № 414-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів, щодо сплати судового збору» до теперішнього часу не вирішено питання щодо фінансування витрат державних органів на сплату судового збору.

Вказані обставини свідчать, що на теперішній час у держаного органу (Державна фіскальна служба України) відсутній правовий механізм сплати судового збору, який відповідає чинному Закону України «Про сплату судового збору», отже, заявник не потерпає від майнового стану, з урахуванням чого відсутні підстави для задоволення клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Крім того, суд звертає увагу на те, що нову редакцію Закону України «Про судовий збір», яка набрала чинності з 01 вересня 2015 року прийнято за урядовим законопроектом, а тому суд вважає, що підстави для звільнення заявника від сплати судового збору відсутні.

Суд звертає увагу заявника, що у наданій ним скороченій економічній класифікації видатків бюджету, а саме: плані асигнувань (за винятком надання кредитів з бюджету) загального фонду бюджету на 2016 рік міститься положення "інші видатки" КЕКВ 5000 разом на рік: 623600 грн. Детального помісячного розпису заявником не надано. Належних та допустимих доказів неможливості використання вказаних коштів на сплату судового збору у зв'язку із зверненням із вказаним поданням заявником надано не було.

При цьому, за наявності обґрунтованого клопотання позивача, суд може розглянути питання про відстрочення сплати судового збору до ухвалення рішення по справі.

Разом з тим, заявником не надано до суду ані доказу сплати судового збору, ані обґрунтованого клопотання про відстрочення сплати судового збору до ухвалення рішення по справі.

Таким чином, у встановлений судом строк заявником вимоги ухвали не виконані, недоліки подання не усунуті.

Відповідно до частини 4 статті 1833 Кодексу адміністративного судочинства України невиконання вимог суду в установлений строк тягне за собою повернення заявнику подання та доданих до нього документів.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність повернення подання заявникові.

На підставі викладеного, керуючись частиною 4 статті 1833 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання Миргородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про звільнення від сплати судового збору - відмовити.

Подання Миргородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про підтвердження обґрунтованості арешту майна платника податків повернути заявникові.

Роз'яснити заявникові, що повернення подання не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали направити заявнику, разом із поданням та усіма доданими до нього матеріалами.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд.

Суддя І.Г. Ясиновський