Справа № 820/10333/13-а
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2016-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" лютого 2016 р. м. Київ К/800/19805/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Конюшка К.В.,

Чалого С.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами адміністративну справу за касаційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2013 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2014 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Первомайської районної державної адміністрації Харківської області, третя особа: комунальне підприємство «Первомайський-Водгосп» Первомайської районної ради Харківської області, про скасування розпорядження,

в с т а н о в и л а:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Первомайської районної державної адміністрації Харківської області, третя особа: комунальне підприємство «Первомайський-Водгосп» Первомайської районної ради Харківської області, про визнання протиправним та скасування розпорядження від 25.04.2013 №135.

Позовні вимоги мотивовано протиправністю розпорядження Первомайської районної державної адміністрації Харківської області від 25.04.2013 №135 про надання третій особі дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки водного фонду із державної власності загальною площею 29,9 га як такого, що прийнято без урахування факту наявності між позивачем та Первомайською районною державною адміністрацією Харківської області не припиненого у встановленому законом порядку договору оренди вказаної земельної ділянки.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2014 року, у задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі фізична особа-підприємець ОСОБА_2 із посиланням на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення та постановити нове, про задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що між ФОП ОСОБА_3 та Первомайською районною державною адміністрацією Харківської області укладено договір оренди від 05.07.2002 терміном на 10 років, відповідно до умов якого ФОП ОСОБА_3 надано земельну ділянку водного фонду з розташованою на ній водоймою (ставком) з земель державної власності в територіальних межах Миронівської сільської ради Первомайського району Харківської області, загальною площею 29,9 га для рибогосподарських потреб.

Оскільки строк дії вказаного договору закінчувався 05.07.2012, з метою поновлення договору на новий термін, позивач звертався з відповідною заявою до Первомайської районною державною адміністрацією Харківської області, проте відповідачем вказаний договір поновлено не було.

Позивач 18.04.2013 звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до Первомайської РДА Харківської області про визнання вказаного договору оренди поновленим.

Рішенням Господарського суду Харківської області 05.06.2013 у справі № 922/1658/13, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 29.07.2013 та постановою Вищого господарського суду України від 22.10.2013, позов ОСОБА_3 до Первомайської районною державною адміністрацією Харківської області задоволено: поновлено договір оренди від 05.07.2002.

Поряд з цим, розпорядженням Первомайської РДА Харківської області від 25.04.2013 № 135 «Про надання дозволу КП «Первомайський-Водгосп» надано КП «Первомайський-Водгосп дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки водного фонду із земель державної власності та надання її в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (рибогосподарських потреб), розташованої в територіальних межах Миронівської сільської ради Первомайського району та її нормативної грошової оцінки».

Вважаючи розпорядження Первомайської РДА Харківської області від 25.04.2013 №135 «Про надання дозволу КП «Первомайський-Водгосп» протиправним, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що оскаржуване розпорядження прийняте відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством. Окремо суди попередніх інстанцій зазначили, що надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не тягне за собою юридичних наслідків для позивача, а є лише певним етапом у процесі передачі земельної ділянки у користування, реалізація якого може бути здійснена лише після затвердження розробленої документації із землеустрою.

Колегія суддів, виходячи з меж касаційного перегляду, встановлених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій з огляду на наступне.

За змістом положень статті 13 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» до відання місцевих державних адміністрацій у межах і формах, визначених Конституцією і законами України, належить вирішення питань, зокрема, використання землі, природних ресурсів, охорони довкілля.

Згідно з частиною третьою статті 122 Земельного кодексу України районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для ведення водного господарства.

Відповідно до частини другої статті 123 Земельного кодексу України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки).

За змістом частини третьої статті 123 Земельного кодексу України підставою для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що підставою для прийняття відповідачем спірного розпорядження стала заява КП «Первомайський-Водгосп» Первомайської районної ради Харківської області щодо надання в оренду земельної ділянки, розташованої в територіальних межах Миронівської сільської ради Первомайського району, в якій зазначено бажане місце і розмір земельної ділянки, визначено цільове призначення.

Тобто, у відповідача були відсутні визначені законодавством підстави для відмови у наданні КП «Первомайський-Водгосп» дозволу на розробку проекту землеустрою.

Колегія суддів погоджується з твердженням суду першої інстанції, що надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не є обставиною, з якою закон пов'язує виникнення речових прав на землю. Надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не тягне за собою юридичних наслідків для позивача, а є лише певним етапом у процесі передачі земельної ділянки у користування, реалізація якого може бути здійснена лише після затвердження розробленої документації із землеустрою.

З огляду на викладене, зважаючи на обставини, встановлені судами під час судового розгляду, колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій щодо відсутності підстав для задоволення позову.

Доводи касаційної скарги висновків суду першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Правова оцінка встановлених обставин справи судами першої та апеляційної інстанцій дана вірно, порушень норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень судами не допущено.

Одночасно з викладеним, погоджуючись із позицією судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для розгляду зазначеного спору у порядку адміністративного судочинства України, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частини другої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

За змістом пункту 1 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з пунктом 7 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій.

Відповідно до пункту "а" статті 17 Земельного кодексу України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин належить, зокрема, розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 116 Земельного кодексу України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Відповідно до частини першої статті 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

За правилами частини першої статті 123 Земельного кодексу України надання земельних ділянок державної власності у користування здійснюється, зокрема, органами виконавчої влади на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у випадках, передбачених законом, або на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). При цьому розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого органами виконавчої влади, відповідно до повноважень, передбачених статтею 122 цього Кодексу.

Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки (частина друга статті 123 Земельного кодексу України).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні (частина третя статті 123 Земельного кодексу України).

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи, приймає рішення про надання земельної ділянки у користування (частина шоста статті 123 Земельного кодексу України).

Рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються: затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; вилучення земельних ділянок у землекористувачів із затвердженням умов вилучення земельних ділянок (у разі необхідності); надання земельної ділянки особі у користування з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання, у тому числі (у разі необхідності) вимог щодо відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва.

Підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у наданні земельної ділянки у користування або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що ними встановлені підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у користування (оренду) громадян та органи, уповноважені розглядати ці питання. Вони передбачають, зокрема, що для передачі земельної ділянки у користування (оренду) зацікавлена особа звертається до відповідних органів із заявами для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та для надання її у користування, за результатами розгляду яких визначені в статті 123 Земельного кодексу України органи приймають одне з відповідних рішень. Отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у користування (оренду).

Враховуючи викладене, зважаючи на те. що відповідач при винесенні рішення про надання дозволу на розробку проекту відведення щодо надання земельної ділянки в оренду здійснював владні управлінські функції, колегія суддів погоджується із позицією судів попередніх інстанцій щодо наявності у переданому на вирішення суду спорі визначальних ознак справи адміністративної юрисдикції.

Зазначена позиція Вищого адміністративного суду України відповідає позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові Верховного Суду України від 19 січня 2016 року у справі №824/167/15-а.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 222, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Харківського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2013 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута в порядку статей 235-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: