Справа № 489/106/16-а
Суддя: Спінчевська Н. А.
Дата ухвалення: 2016-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2 а/489/42/2016
П О С Т А Н О В А

Іменем України

25 лютого 2016 року Ленінський районний суд м.Миколаєва у складі:

головуючого - судді Спінчевської Н.А.,

при секретарі - Ковальовій С.В.,

за участю позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

В січні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Позивач вказує на, те що 18 грудня 2015 року відносно нього винесено постанову про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 13600 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.15 ст. 96 КУпАП.

З даною постановою він не згоден, оскільки обєкт будівництва АЗС експлуатує ПІІ «АМІК України», завершений будівництвом в червні 2004 року та прийнятий до експлуатації на підставі відповідного акту.

Посилаючись на викладене, просив суд скасувати постанову № 316 від 18 грудня 2015 року.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечувала, посилалася на те, що під час проведення перевірки за адресою: вул. Генерала Карпенка, 53-В у м. Миколаєві, встановлено, що АЗС введено до експлуатації актом державної технічної комісії про готовність закінченого будівництва обєкта до експлуатації від 16 вересня 1997 року. В 2004 році ПІІ «Лукойл-Україна» проведено реконструкцію АЗС за рахунок влаштування стаціонарного автомобільного газозаправочного пункту на два резервуари для зрідженого газу, газової колонки та навісу. За рахунок даної реконструкції АЗС, технологічне обладнання якої призначено для заправляння автотранспорту моторним паливом двох або трьох видів, серед яких дозволяється рідке моторне паливо (бензин та/або дизельне паливо), відноситься до багатопаливної автозаправної автозаправної станції. Після реконструкції з реконструкції АЗС, обєкт повинен вводитися до експлуатації за рішенням, що приймається державною технічною комісією. Проте, після реконструкції у 2004 році зазначена АЗС не приймалась до експлуатації та на даний час експлуатується. Посилалася, крім того, на те, що у 2010 році підприємство на вказаній АЗС виконало будівельні роботи з реконструкції щодо влаштування додаткового виїзду з АЗС, проте, станом на липень 2015 року в Управлінні не зареєстровано дозвільних документів, що дають право виконувати будівельні роботи з реконструкції АЗС у м. Миколаєві по вул. Генерала Карпенка,53-В.

Заслухавши пояснення осіб, які приймають участь у справі, вивчивши і оцінивши в сукупності наявні у справі докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи, 10 липня 2015 року головним державним інспектором Інспекційного відділу м. Миколаєва Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області ОСОБА_3 у присутності регіонального менеджера ОСОБА_4 на підставі п.7 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою КМУ від 23 травня 2011 року № 553, проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил підприємством з іноземними інвестиціями «АМІК Україна» на обєкті «Автозаправна станція» за адресою: вул. Генерала Карпенка,53-В, м. Миколаїв.

За результатами перевірки виявлено, що АЗС за адресою: м. Миколаїв, вул.. генерала Карпенка, 53-В, введено до експлуатації актом державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом обєкта до експлуатації від 16 вересня 1997 року. У 2004 році підприємство з іноземними інвестиціями «Лукойл-Україна» проведено реконструкцію АЗС за рахунок влаштування стаціонарного автомобільного газозаправочного пункту на два резервуари для зрідженого газу загальною ємкістю 10 куб.м, газозаправної колонки та навісу. За рахунок даної реконструкції АЗС, технологічне обладнання якої призначено для заправляння автотранспорту моторним паливом двох або трьох видів, серед яких дозволяється рідке моторне паливо (бензин та/або дизельне паливо), відноситься до багатопаливної автозаправної автозаправної станції. Роботи проведені у 2004 році згідно акту приймання газового обладнання для проведення комплексного випробування від 2 травня 2004 року, наданим ПІІ «АМІК Україна» під час проведення перевірки, та актом приймання закінченого будівництвом обєкту газопостачання автомобільний газозаправний пункт в складі АЗС № 4 в м. Миколаєві по вул.. Генерала Карпенка, 53-В, складеним в червні 2004 року.

Крім того, проведеною перевіркою було встановлено, що у 2010 році ПІІ «Лукойл-Україна» на вказаній АЗС виконало будівельні роботи з реконструкції щодо влаштування додаткового виїзду з АЗС, проте, станом на липень 2015 року в Управлінні не зареєстровано дозвільних документів, що дають право виконувати будівельні роботи з реконструкції АЗС у м. Миколаєві по вул. Генерала Карпенка,53-В.

Згідно акту від 10 липня 2015 року АЗС за адресою: м. Миколаїв, вул. Генерала Карпенка, 53-В, після реконструкції у 2004 році та у 2010 році не приймалась до експлуатації, на час проведення перевірки експлуатується, що є порушенням ч.8 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Згідно зазначеного акту відповідно до порядку віднесення обєктів будівництва до ІV і V категорій складності, затвердженого постановою КМУ від 27 квітня 2011 року № 557, вищевказаний обєкт відносить до V категорії складності, оскільки є обєкт підвищеної небезпеки.

Як вбачається з матеріалів справи, 3 грудня 2015 року головним інспектором будівельного нагляду Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області ОСОБА_5 у присутності представника ПІІ «АМІК Україна» ОСОБА_1 на підставі п.7 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою КМУ від 23 травня 2011 року № 553, проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил підприємством з іноземними інвестиціями «АМІК Україна» на обєкті «Автозаправна станція» за адресою: вул. Генерала Карпенка,53-В, м. Миколаїв.

За результатами перевірки було встановлено, що ПІІ «АМІК Україна» було надано припис про усунення порушення вимог законодавства в сфері містобудівної діяльності від 10 липня 2015 року № 13 з вимогою негайно зупинити експлуатацію реконструйованої АЗС за вказаною адресою до прийняття в експлуатацію згідно вимог чинного законодавства та усунути порушення містобудівного законодавства шляхом прийняття реконструйованої АЗС в термін до 20 жовтня 2015 року. Проте, на момент проведення перевірки АЗС експлуатується без прийняття вказаного обєкту до експлуатації, що є порушенням ч.10 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

На підставі акту від 3 грудня 2015 року стосовно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.15 ст. 96 КУпАП.

Постановою № 316 від 18 грудня 2015 року ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 15 ст. 96 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності, накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 13600 грн..

Копію постанови, як вбачається з матеріалів справи, позивач отримав 24 грудня 2015 року, про що є відмітка з вхідним номером 2702 від 24 грудня 2015 року ППІ «АМІК Україна».

Згідно ст. 254 КУоАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 268 КУпАП визначено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі акту перевірки від 3 грудня 2015 року постановою № 316 від 18 грудня 2015 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 10 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ч. 15 ст. 96 КУпАП.

Відповідно до ч.15 ст. 96 КУпАП діяння, передбачене частиною чотирнадцятою цієї статті, (експлуатація об'єктів будівництва IV категорії складності, які завершені будівництвом з 19 січня 2012 року та не прийняті в експлуатацію) вчинене щодо об'єктів V категорії складності, - тягне за собою накладення штрафу від семисот до восьмисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 3 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У відповідності до ч. 1 ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; скасовує постанову і закриває справу; змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви, щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, згідно ст. 62 Конституції України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

Відповідно ч.8 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» експлуатація закінчених будівництвом об'єктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачено законодавством) в експлуатацію, забороняється.

Згідно ч. 10 цього Закону замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації про готовність об'єкта до експлуатації, та за експлуатацію об'єкта без зареєстрованої декларації або сертифіката.

Відповідно до частини 1 ст. 1 Закону України «Про відповідальність за правопорушення в сфері містобудівної діяльності» правопорушеннями у сфері містобудівної діяльності є протиправні діяння (дії чи бездіяльність) суб'єктів

містобудування - юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених законодавством, будівельними нормами, державними стандартами і правилами.

Таким чином, обовязок введення обєктів будівництва в експлуатацію, відповідальність за експлуатацію обєктів, не введених в експлуатацію можуть стосуватися лише тих субєктів, які після закінчення будівництва та початку використання, маючи відповідний обовязок, не ввели обєкти містобудування в експлуатацію, за що встановлена відповідна відповідальність.

З матеріалів справи вбачається, що позивач працює в ПІІ «АМІК Україна» на посаді регіонального менеджера в м. Миколаєві і не є субєктом, на якого згідно чинного законодавства покладено обовязок введення обєкту будівництва в експлуатацію, а відтак не може нести відповідальність за вказане правопорушення.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії довіреності, позивач лише виконує на підприємстві обовязки менеджера по збуту нафтопродуктів. Будь-яких повноважень щодо вирішення питань, повязаних з обєктами будівництва підприємства він не має.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що слід скасувати оскаржувану ОСОБА_1 постанову № 316 від 18 грудня 2015 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.15 ст. 96 КУпАП, а томупозов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.11,14, 99, 104, 122, 159, 160, 161, 163, 167 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити.

Постанову Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області № 316 від 18 грудня 2015 року по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 скасувати.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.

У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови

Суддя Н.А. Спінчевська