Справа № 1170/2а-4845/11.
Суддя: Р.В. Жук
Дата ухвалення: 2016-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2016 року справа № 1170/2а-4845/11.

провадження № 2-кас/811/33/15

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Жука Р.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1
до Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Долинської міжрайонної державної податкової інспекції Кіровоградської області державної податкової служби (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08.02.2012 р., позовні вимоги задоволено: визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 21.10.2011 р. №, №, №, а також стягнуто з Державного бюджету України на користь позивача 28,23 грн. витрат зі сплати судового збору.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06.11.2012 р. скасовано рішення суду першої інстанції та прийнято нове, яким у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 05.10.2015 скасовано постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08.02.2012 р. та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06.11.2012 р. у справі №1170/2а-4845/11 скасовано, а справу №1170/2а-4845/11 направлено на новий розгляд до суду першої інстанції, так як під час судового розгляду справи не встановлено періодичність надання позивачем як фізичною особою послуг ПАТ "Криворізький міськмолокозавод №1", чи були вони регулярними, систематичними, аналогічними за змістом послугам, що надавались ним як суб'єктом підприємницької діяльності, та чи їх економічний зміст був спрямований на отримання прибутку. Так, Вищий адміністративний суд України, зауважив, що судам необхідно надати належну правову оцінку доводам податкового органу про заниження позивачем податкових зобов'язань з податку на додану вартість за січень-червень 2011 року, у зв'язку з порушення вимог п.181.1 ст.181 та ст.183 Податкового кодексу України у частині неподання заяви до податкового органу про реєстрацію платником податку на додану вартість, та застосування до позивача штрафних санкцій за порушення вимог ст.3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", у результаті чого позивачем отримана виручка у готівковій формі від ПАТ "Криворізький міськмолокозавод №1" за 6 місяців 2011 року у розмірі 179 483,00 грн. без застосування належним чином зареєстрованого, опломбованого реєстратора розрахункових операцій.

Відповідно ухвали Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01.02.2016 року подальший розгляд справи проведено в порядку письмового провадження

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов до наступних висновків

Судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій встановлені такі фактичні обставини справи.

Посадовими особами відповідача проведено документальну позапланову перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 11.03.2009 р. по 30.06.2011 р., про що складно акт від 07.10.2011 р. №751/1700/НОМЕР_1, яким встановлено порушення позивачем вимог:

- ст.1 Указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва", у частині перевищення граничного обсягу виручки у 2010 році на суму 33 083,84 грн.;

- Декрету Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян", у частині встановленого порядку ведення результатів підприємницької діяльності за 2010 рік;

- п.177.1 та п.177.2 ст.177 Податкового кодексу України, у частині визначення чистого доходу за 6 місяців 2011 року;

- ст.3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", а саме - позивачем отримана виручка у готівковій формі від ПАТ "Криворізький міськмолокозавод №1" за 6 місяців 2011 року у розмірі 179 483,00 грн. без застосування належним чином зареєстрованого, опломбованого реєстратора розрахункових операцій;

- п.п.49.18.2 п.49.18 ст.49 Податкового кодексу України, у результаті чого не подано декларацію про доходи за 2010 рік на суму перевищення граничного розміру доходу на спрощеній системі оподаткування;

- п.181.1 ст.181 та ст.183 Податкового кодексу України, у частині неподання заяви до податкового органу про реєстрацію платником податку на додану вартість та заниження податкових зобов'язань за січень-червень 2011 року.

За результатами проведеної перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 21.10.2011 р.:

- №, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб у розмірі 9 979,93 грн., з яких 9 977,93 грн. за основним платежем та 2,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції;

- №, яким визначено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 35 897,60 грн., з яких 35 896,60 грн. за основним платежем та 1,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції;

- №, яким застосовано до позивача штрафні (фінансові) санкції у розмірі 1,00 грн. за порушення вимог п.1 ст.3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

Так, в судовому засіданні представник позивача зазначив, що у І кварталі 2010 року він працював з ПАТ "Криворізький міськмолокозавод №1" як фізична особа, у зв'язку з чим йому було виплачено дохід у розмірі 98 077,53 грн. та утримано податок з доходів фізичних осіб у розмірі 14 789,97 грн. Отже, на його думку, вказана сума доходу не повинна включатись до загального обсягу його виручки як суб'єкта підприємницької діяльності за 2010 рік, що свідчить про неправомірність прийнятих відповідачем податкових повідомлень-рішень.

В судовому засіданні встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа 11.03.2009 р., що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію (т.1,а.с7).

Протягом 2010 року позивач перебував на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності, що також підтверджується свідоцтвом про сплату єдиного податку (т.1,а.с.9-10).

Згідно реєстраційних даних платника, видами господарської діяльності платника визначено: 51.33.0 - оптова торгівля молочними продуктами, яйцями, олією, тваринним маслом та жирами; 60.24.0 - діяльність автомобільного вантажного транспорту.

Відповідно до звіту суб'єкта малого підприємництва - фізичної особи платника єдиного податку обсяг виручки задекларований позивачем за 2010 рік становить 475 645,00 грн. (т.1,а.с.105).

Так в судовому засіданні встановлено та матеріалами справи підтверджено, що основним джерелом отримання позивачем виручки у 2010 році було надання транспортних послуг ПАТ "Криворізький міськмолокозавод №1".

З матеріалів справи вбачається, що між ВАТ "Криворізький міськмолокозавод №1" (замовник) та позивачем, як фізичною особою, (виконавець) укладено договір від 01.01.2010 р. №3/10-Усл про надання транспортних послуг, за умовами якого замовник доручив, а виконавець зобов'язався здійснити транспортування молокопродукції (т.1,а.с.11).

Крім того, між позивачем, як суб'єктом підприємницької діяльності, також укладено з названим контрагентом договори від 01.04.2010 р. №56/10-Усл та від 20.05.2011 р. №52/11-Усл про надання транспортних послуг, з абсолютно ідентичними умовами (т.1,а.с.12).

За висновками податкового органу, викладеними в акті перевірки, за результатами перевірки правильності визначення позивачем валового доходу (обсягу виручки) у 2010 році встановлено перевищення обсягу виручки у розмірі 500 000,00 грн., встановленого ст.1 Указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності", на суму 33 083,84 грн. (загальна сума доходу отриманого платником податків за 2010 рік становить 533 083,84 грн.).

Так, на думку податкового органу, в зв'язку з перебуванням позивача протягом 2010 року в статусі фізичної особи-підприємця на спрощеній системі оподаткування, загальну суму виручки, отриманої ним як фізичною особою у І кварталі 2010 року за транспортування молочних продуктів, слід було включити до загальної суми виручки за 2010 рік.

Судом встановлено, що у першому кварталі 2010 року позивач, як фізична особа отримав від ПАТ "Криворізький молокозавод №1" грошові кошти у розмірі 83287,56 грн. (з урахуванням утриманого ПДФО в розмірі 14789,97 грн.) за надані послуги по транспортуванню молочної сировини (т.1,а.с.104). При цьому, згідно з поясненнями ПАТ "Криворізький молокозавод№1" судом встановлено, що при сплаті ОСОБА_1 за договором №3/10-Усл від 01.01.2010 р., підприємством утримано прибутковий податок, про що відображено у звіті 1-ДФ (т.1,а.с.75,107).

Крім того, підприємством зазначено, що сума нарахована ОСОБА_1 за зазначеним вище договором становила 104565,00 грн., при цьому через касу підприємства сплачено 88 880,25 грн., що підтверджується реєстром виданих касових ордерів (т.1,а.с.84).

Вказані обставини податковим органом під час судового розгляду справи не спростовано.

До матеріалів справи долучено копії договорів, які укладались позивачем з ПАТ "Криворізький молокозавод №1" в якості фізичної особи та фізичної особи-підприємця.

При цьому, проаналізувавши зміст укладених договорів судом встановлено наступні обставини.

Так, пунктом 7 Договору №3/10-Усл "Про надання транспортних послуг" від 01.01.2010 року, укладеного між ОСОБА_1 (виконавець) та ПАТ "Криворізький молокозавод №1" (замовник) визначено утримання податку з доходів фізичних осіб в розмірі 15 %, яка здійснюється замовником, як податковим агентом (т.1,а.с.11).

При цьому, Договір №56/10-Усл від 01.04.2010р., укладений між ФОП ОСОБА_1 (виконавець) та ПАТ "Криворізький молокозавод №1" (замовник) умов щодо утримання податку з фізичних осіб в розмірі 15% замовником не містить (т.1,а.с.12).

Таким чином, аналізуючи описані вище договори укладені фізичною особою ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_1 з ПАТ "Криворізький молокозавод №1", суд приходить до висновку, що вони дійсно відрізняються між собою умовами відрахування податку на доходи фізичних осіб податковим агентом.

В судовому засіданні представник відповідача не заперечував, що згідно з податковим розрахунком сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку форми 1-ДФ року поданого ПАТ "Криворізький міськмолокозавод №1" як податковим агентом до ДПІ, в ньому наявні дані щодо перерахування коштів ОСОБА_1

Вказаний факт підтверджено також відомостями про фактично отримані доходи платника з ЦБД України (т.1,а.с.104).

Отже, в зв'язку з здійсненням ПАТ "Криворізький міськмолокозавод №1" в першому кварталі 2010 році виплати коштів фізичній особі ОСОБА_1 (не як ФОП), підприємство відобразило цю виплату в формі 1-ДФ, що спростовує позицію податкового органу в частині перерахування всіх коштів позивачеві саме як фізичній особі - підприємцю.

Нормативно-правовим актом, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, є Податковий кодекс України (надалі - ПК України), який набрав чинності 01.01.2011 року.

Так, згідно пп. 180.1 ст. 180 ПК України, для цілей оподаткування платником податку є: 1) будь-яка особа, що провадить або планує провадити господарську діяльність і реєструється за своїм добровільним рішенням як платник податку у порядку, визначеному статтею 183 цього розділу; 2) будь-яка особа, що зареєстрована або підлягає реєстрації як платник податку; 3) будь-яка особа, що ввозить товари на митну територію України в обсягах, які підлягають оподаткуванню, та на яку покладається відповідальність за сплату податків у разі переміщення товарів через митний кордон України відповідно до Митного кодексу України, а також: особа, на яку покладається дотримання вимог митних режимів, які передбачають повне або часткове умовне звільнення від оподаткування, у разі порушення таких митних режимів, встановлених митним законодавством; особа, яка використовує, у тому числі при ввезенні товарів на митну територію України, податкову пільгу не за цільовим призначенням та/або всупереч умовам чи цілям її надання згідно із цим Кодексом, а також будь-які інші особи, що використовують податкову пільгу, яку для них не призначено.

У силу п.181.1 ст.181 ПК України, у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1000000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов'язана зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку першої - третьої групи.

Будь-яка особа, яка підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку, і у випадках та в порядку, передбачених цією статтею, не подала до контролюючого органу реєстраційну заяву, несе відповідальність за ненарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування (п. 183.10 ст. 183 ПК України).

В свою чергу, відповідно до п. 6 Указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" від 03.07.1998 року №727/98 (який діяв станом на момент виникнення спірних правовідносин), суб'єкт малого підприємництва, який сплачує єдиний податок, не є платником податку на додану вартість, а отже, суму, передбачену п. 181.1 ст.181 ПК України, слід відраховувати лише з моменту перевищення платником податків граничного обсягу виручки, встановленого Указом, тобто, з моменту, коли платник податків припиняє діяльність у межах спрощеної системи оподаткування.

Аналогічне закріплено і в п. 18 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), відповідно до якого, особи, які перейшли на загальну систему оподаткування із спрощеної системи оподаткування і не були зареєстровані платниками податку на додану вартість, підлягають обов'язковій реєстрації платниками податку на додану вартість з урахуванням вимог пункту 181.1 статті 181 цього Кодексу. Обсяг оподатковуваних операцій визначається починаючи з періоду переходу на загальну систему оподаткування.

Враховуючи, що позивач протягом 2010 року перебував на спрощеній системі оподаткування, здійснені ним господарські операції, у межах законодавчо визначеного граничного обсягу виручки, протягом цього часу не підлягали оподаткуванню податком на додану вартість, а тому не могли бути враховані у загальному обсязі оподаткованих операцій, оскільки, згідно з нормами п. 181.1 ст. 181 ПК України, в суму 300000,00 грн. входять лише ті суми від здійснення операцій з поставки товарів/послуг, які підлягають оподаткуванню податком на додану вартість (у даному випадку такі операції у межах 500000,00 грн. оподаткуванню не підлягали).

Як встановлено контролюючим органом під час перевірки та не заперечувалося позивачем, загальна сума від здійснення операцій з поставки товарів за 2010 рік становить 472645,00 грн., тобто за спірний період позивач не перевищив 500000 грн.

Таким чином, загальний обсяг виручки, що підлягала оподаткуванню за правилами загальної системи оподаткування, склав 0 грн. та не перевищив законодавчо встановленого розміру у сумі 300000,00 грн.

У зв'язку з чим, суд приходить до висновку, що позивачем у 2010 році не перевищено обсяг оподатковуваних операцій, визначених статтею 181 Податкового кодексу України, що зумовлює відсутність у позивача обов'язку реєструватися платником податку на додану вартість починаючи з 01.01.2011 р.

За таких обставин, донарахування контролюючим органом податкового зобов'язання з податку на додану вартість за 2011 рік є протиправним, оскільки в даний період позивач не був платником даного податку та не мав обов'язку його нараховувати та сплачувати.

Податковим органом під час проведення перевірки зроблено висновок, про порушення позивачем вимог ст.1 Указу Президента України від 03.07.1998 року №727/98 "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва", зокрема - перевищено обсяг виручки від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) у 2010 році - 500 тис. грн., платник єдиного податку - фізична особа згідно з ст.5 Указу повинен був перейти на загальну систему оподаткування, обліку та звітності, протягом 5 днів після закінчення звітного періоду (кварталу), тобто з 01.01.2011 року. Так, на думку податкового органу, ОСОБА_1 в порушення норм ст.3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.1995 року №265/95-ВР було отримано виручку в готівковій формі від ПАТ "Криворізький молокозавод№1" за 6 місяців 2011 року в розмірі 179483,00 грн. без застосування належним чином зареєстрованого, опломбованого реєстратора розрахункових операцій.

З огляду на встановлення судом правомірності перебування позивача на спрощеній системі оподаткування, застосування РРО/КОРО не передбачено, що відображено в Акті перевірки, підстав для застосування реєстраторів розрахункових операцій при проведенні розрахункових операцій та веденні бухгалтерського обліку у нього не виникло, оскільки позивачем вимоги п.1 Указу Президента України від 03.07.1998 року за № 727/98 "Про спрощену систему оподаткування обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" порушено не було.

Також у позивача не виникло підстав для реєстрації його платником податку на додану вартість, оскільки ним не перевищено обмежень за розміром доходу, встановлених вищенаведеним Указом Президента України від 03.07.1998 року за № 727/98.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно з ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В процесі розгляду справи відповідачем не доведено суду правомірність оскаржуваного рішення, а відтак позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 94 КАС України, суд також вважає за необхідне присудити з Державного бюджету України на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 28,23 грн.

Керуючись ст.ст. 69-71, 94, 158-163, 167, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1.Позовні вимоги Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 - задовольнити.

2.Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення від 21.10.2011 р.:

- №, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб у розмірі 9 979,93 грн., з яких 9 977,93 грн. за основним платежем та 2,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції;

- №, яким визначено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 35 897,60 грн., з яких 35 896,60 грн. за основним платежем та 1,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції;

- №, яким застосовано до позивача штрафні (фінансові) санкції у розмірі 1,00 грн. за порушення вимог п.1 ст.3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

3. Присудити з Державного бюджету України на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (ін. код - НОМЕР_1) понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 28 (двадцять вісім грн. 23 коп.).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подання в 10-денний строк з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України - протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, копія якої одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Р.В. Жук