Справа № 2а-58/12 (2а/2602/506146/12)
Суддя: Сорока М.О.
Дата ухвалення: 2016-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

"09" березня 2016 р. м. Київ К/800/1577/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Сороки М.О.,
Васильченко Н.В.,
Чалого С.Я.,

провівши попередній розгляд адміністративної справи за позовом ОСОБА_4 до Сеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області, третя особа - ОСОБА_5 про визнання рішення виконкому недійсним та зобов'язання вчинити дії, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2013 року,-

в с т а н о в и в:

У лютому 2011 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, у якому з урахуванням уточнених позовних вимог просив:

визнати недійсним рішення виконавчого комітету Сеньківської сільської ради від 31.01.1995 б/н «Про передачу земельної ділянки у приватну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення індивідуального підсобного господарства» в частині передачі ОСОБА_5 у приватну власність земельної ділянки площею 0,14 га біля його будинку;

зобов'язати Сеньківську сільську раду виконати рішення виконавчого комітету сільської ради № 154 від 10.07.1996 «Про передачу земельної ділянки у приватну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення індивідуального підсобного господарства ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1»;

зобов'язати Сеньківську сільську раду надати дозвіл ДКП «Київгеоінформатика» щодо розробки технічної документації із землеустрою на присадибну земельну ділянку площею 0,25 га за адресою: АДРЕСА_1» та виготовити свідоцтво про право власності на земельну ділянку згідно рішення виконкому сільської ради № 154 від 10.07.1996.

Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 1 серпня 2013 року позов задоволено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2013 року постанову суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та залишити в силі постанову суду першої інстанції.

З`ясувавши обставини справи в межах, передбачених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення касаційної скарги.

Встановлено, що 31.01.1995 виконавчим комітетом Сеньківської сільської ради прийнято рішення б/н «Про передачу земельної ділянки у приватну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення індивідуального підсобного господарства», яким в частині вирішено передати і ОСОБА_5 у приватну власність земельну ділянку площею 0,14 га.

10.07.1996 виконавчим комітетом Сеньківської сільської ради прийнято рішення № 154 «Про передачу земельної ділянки у приватну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення індивідуального підсобного господарства ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1», яким вирішено передати ОСОБА_4 земельну ділянку для будівництва, обслуговування житлового будинку та для ведення індивідуального підсобного господарства, та передати вказаній особі у приватну власність земельну ділянку.

Ухвалюючи рішення, суди попередніх інстанцій виходили з того, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

При касаційному перегляді судових рішень у справі колегія суддів Вищого адміністративного суду України виходить з наступного.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі «Zand v. Austria» від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з «…» питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів «…». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, вирішує спір, що підлягає розгляду судом іншої юрисдикції.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Встановлено, що вказаний спір пов'язаний із передачею земельних ділянок у приватну власність.

За таких обставин спір щодо захисту цивільних прав, що виникають із земельних відносин, має не публічний, а приватно-правовий характер, а тому вирішення таких спорів не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Аналогічний висновок щодо застосування вищезазначених норм матеріального права міститься у постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2014 року (справа № 21-544а14).

Згідно з пунктом 1 частини 1 та частиною 2 статті 157 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до частини 1 статті 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

За змістом частини 1 статті 15 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Згідно з частиною 1 статті 228 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі з підстав, встановлених статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Керуючись ст. ст. 157, 220, 220-1, 223, 228, 230, 231 КАС України, суд,-

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Постанову Дарницького районного суду міста Києва від 1 серпня 2013 року і постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2013 року - скасувати.

Закрити провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_4 до Сеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області, третя особа - ОСОБА_5 про визнання рішення недійсним та зобов'язання вчинити дії.

Роз'яснити позивачеві право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді: