Справа № 822/151/16
Суддя: Салюк П.І.
Дата ухвалення: 2016-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/151/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2016 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіСалюка П.І.
при секретаріСапач О.С.
за участі:позивача, представника відповідача
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов"язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області у якому просить суд визнати протиправними дії Державної судової адміністрації України щодо обмеження виплати суддівської винагороди зобов'язати Державну судову адміністрацію України нарахувати та виплатити суддівську винагороду за січень - листопад 2015 року з урахуванням посадового окладу, доплати за вислугу років та виплачених за цей період сум..

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідно до Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 № 76-VIII статтю 129 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 № 2453-VI доповнено частиною дев'ятою, якою передбачено, що з 1 січня 2015 року судді з моменту закінчення його повноважень і до моменту прийняття рішення про його звільнення (відставку) здійснюється виплата суддівської винагороди у розмірі однієї мінімальної заробітної плати у розрахунку за повний календарний місяць, внаслідок чого було зменшено розмір щомісячної суддівської винагороди позивача. Не погоджуючись із вказаним позивач звернулась до суду для визнання дій відповідача щодо зменшення виплати суддівської винагороди протиправними та стягнення належної суддівської винагороди.

Позивач в судовому засіданні надала пояснення по справі, позовні вимоги підтримала та просила їх задоволити у повному обсязі, виходячи із підстав, вказаних у позовній заяві.

Представник відповідача заперечував проти пред'явлених позовних вимог, у задоволенні позову просив відмовити у повному обсязі.

Заслухавши доводи представників сторін, дослідивши матеріали справи та надані докази у їх єдності, взаємному зв'язку та сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 01.04.1980 року ОСОБА_3 обрано на посаду судді Хмельницького районного суду, 27.03.2004 року переведено на посаду судді Хмельницького міськрайонного суду.

03.06.2014 року відповідно до ст.ст. 126, 131 Конституції України та ст.102 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" в редакції від 07.07.2010 року, ОСОБА_3 подано до Верховної Ради України та Вищої ради юстиції заяву про відставку у зв'язку з досягненням шістдесяти п'яти років.

03.07.2014 року у ОСОБА_3 закінчились повноваження судді, оскільки їй виповнилось 65 років.

З серпня 2014 року і по грудень 2014 року ОСОБА_3 отримувала суддівську винагороду відповідно до Закону України "Про судоустрій та статус суддів" від 07.07.2010 року №2453-VI (в редакції чинній до 01.01.2015 року) (далі - Закон №2453-VI).

Законом №76-VІІІ визначений Законом №2453-VI порядок нарахування щомісячної суддівської винагороди було змінено, внаслідок чого з 01.01.2015 року зменшено розмір щомісячної суддівської винагороди.

Питання щодо звільнення ОСОБА_3 з посади судді вирішено 12.11.2015 року відповідно до постанови Верховної Ради України.

Згідно розрахункового листа відповідача за січень-березень 2015 року ОСОБА_3 виплачена суддівська винагорода в розмірі однієї мінімальної заробітної плати за кожен місяць, а з квітня по грудень 2015 року її обмежено посадовим окладом без виплати надбавки (доплати) за вислугу років.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 129 Закону № 2453-VI (у редакції, що була чинною на час спірних правовідносин), суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України "Про Конституційний Суд України". Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці.

Відповідно до ст. 102 Закону № 2453-VI, суддя звільняється з посади за віком з наступного дня після досягнення ним шістдесяти п'яти років.

Вища кваліфікаційна комісія суддів України не пізніш як за місяць до дня, зазначеного у частині першій цієї статті, зобов'язана повідомити Вищу раду юстиції про наявність підстави для звільнення судді.

Вища рада юстиції вносить подання про звільнення судді у зв'язку з досягненням ним шістдесяти п'яти років до органу, який обрав або призначив суддю, не пізніш як за п'ятнадцять днів до дня, зазначеного у частині першій цієї статті.

Якщо суддю з будь-яких причин не звільнено з посади, він не може здійснювати свої повноваження зі здійснення правосуддя з наступного дня після досягнення шістдесяти п'яти років.

У червні 2014 року ОСОБА_3 подала заяву про відставку у зв'язку з досягненням шістдесяти п'яти років до Верховної Ради України та Вищої ради юстиції, однак Вища рада юстиції не внесла до Верховної Ради України протягом одного місяця подання про звільнення позивача з посади судді.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 виповнилось 65 років проте її не було звільнено.

28 грудня 2012 року Законом № 76-VIII статтю 129 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" доповнено частиною дев'ятою, якою передбачено, що судді з моменту закінчення його повноважень до моменту прийняття рішення про його звільнення (відставку) здійснюється виплата суддівської винагороди у розмірі однієї мінімальної заробітної плати у розрахунку за повний календарний місяць.

Відповідно до довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області №78 від 08.02.2016 року, ОСОБА_3 з 01 січня 2015 року суддівська винагорода почала виплачуватись згідно з Законом №76-ІІІ - у розмірі однієї мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ч.1 ст.47 Закону № 2453-VI суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання.

Пунктом 8 ч.4 ст.47 Закону № 2453-VI визначено, що незалежність судді забезпечується, зокрема, належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді.

При цьому у ч. 6 згаданої норми Закону № 2453-VI закріплено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності судді.

Аналізуючи зазначені норми законодавства та встановлені обставини справи, суд прийняв до уваги, що позивачем вчасно вжито усіх залежних від нього заходів для того, щоб бути звільненим у відставку у зв'язку з досягненням 65-річного віку.

Проте держава не змогла забезпечити виконання вимог ст. 102 Закону № 2453-VI щодо своєчасного звільнення позивача та надання йому можливості своєчасно оформити та отримувати пенсійне або інше грошове забезпечення.

При цьому держава переклала майнову відповідальність за свою бездіяльність безпосередньо на позивача, обмеживши Законом №76-ІІІ розмір його суддівської винагороди.

Крім того, відповідно до ст. 127 Конституції України професійні судді не можуть належати до політичних партій та профспілок, брати участь у будь-якій політичній діяльності, мати представницький мандат, обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу, крім наукової, викладацької та творчої.

Недопустимість впливу на незалежність судді неодноразово підтверджено рішеннями Конституційного Суду України, зокрема у рішеннях від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004, від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005, від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, від 03 червня 2013 року №3-рп/2013.

Визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід'ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, у тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

Таким чином, конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв'язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання). Статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя.

Викладене відповідає положенням Європейської хартії про Закон „Про статус суддів" від 10 липня 1998 року, за якими рівень винагороди суддям за виконання ними своїх професійних обов'язків має бути таким, щоб захистити їх від тиску, що може спричинити вплив на їхні рішення або взагалі поведінку суддів і, таким чином, вплинути на їхню незалежність та неупередженість (пункт 6.1); статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для виходу у відставку із посади судді і який здійснював повноваження судді протягом певного строку, право на отримання виплат, рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді (пункт 6.4).

Необхідно зазначити, що одним з принципів адміністративного судочинства є принцип верховенства права. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Так, суд звертає увагу на те, що Європейський суд з прав люди у своєму рішенні "Олександр Волков проти України" від 09 січня 2013 року посилається на доповідь Томаса Хаммарберга, Комісара з прав людини Ради Європи.

У вказаній доповіді зазначено, що незалежність судової системи, що також передбачає незалежність кожного окремого судді, повинна бути захищена як на законодавчому, так і на практичному рівні. Комісар відзначив, що судді в Україні не захищені від зовнішнього тиску, в тому числі і політичного. Для усунення тих чинників, які роблять суддів вразливими і послаблюють їхню незалежність, необхідні рішучі дії в кількох напрямках. Влада повинна розглядати будь-які заяви про випадки неприпустимого політичного або іншого втручання в роботу судових органів і забезпечити ефективні засоби правового захисту.

Також при вирішенні справи суд бере до уваги те, що відповідно до ч.3 ст.32 КЗпП України про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

Так, ст. 148 Закону №2453-VI визначено, що Державна судова адміністрація України є органом у системі судової влади, який здійснює організаційне та фінансове забезпечення діяльності органів судової влади у межах повноважень, установлених законом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 Положення «Про Державну судову адміністрацію України", затвердженого Рішенням Ради суддів України від 22 жовтня 2010 року за №12, Державна судова адміністрація України здійснює організаційне та фінансове забезпечення діяльності органів судової влади з метою створення належних умов функціонування судів і діяльності суддів, представляє суди у відносинах з іншими органами державної влади, органами місцевого самоврядування в межах повноважень, установлених законом.

Крім того, п. 16 ч. 4 Положення встановлено, що ДСА України відповідно до покладених на неї завдань здійснює функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів загальної юрисдикції (крім Верховного Суду України та вищих спеціалізованих судів), Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, органів суддівського самоврядування, Національної школи суддів України, ДСА України та її територіальних управлінь.

Таким чином, Державна судова адміністрація України є головним розпорядником бюджетних коштів передбачених в Державному бюджеті на утримання суддів, то несе відповідальність за фінансове забезпечення кожного суду.

Як свідчать матеріали справи, Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області не було попереджено позивача про значне зменшення розміру суддівської винагороди та почала виплачувати її позивачу без попередження.

Враховуючи наведені вище обставини суд приходить до висновку, що права позивача були порушені, а тому є підстави визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області щодо обмеження виплати ОСОБА_3 суддівської винагороди.

Разом з цим суд також вважає за необхідне зобов'язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_3 суддівську винагороду з січня по листопад 2015 року з урахуванням посадового окладу, доплати за вислугу років та виплачених за вказаний період сум.

Одним з принципів адміністративного судочинства, передбачених ст.7 КАС України, є принцип законності, який відповідно до ст.9 КАС України, полягає в наступному: суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_3 не з власної вини опинилась в умовах, коли без її волі істотно змінено умови праці щодо її оплати та позбавлено можливості звільнитись і отримувати належне пенсійне забезпечення, а також повноцінно реалізувати своє право на працю на іншому підприємстві, установі, організації тощо, тобто позивача позбавлено права на матеріальне забезпечення, що в свою чергу є порушенням прав позивача визначених Конституцією та законами України.

Керуючись ст. ст. 11, 71, 76, 86, 158-163, 254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов - задоволити.

Визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області щодо обмеження виплати ОСОБА_3 суддівської винагороди.

Зобов'язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_3 суддівську винагороду з січня по листопад 2015 року з урахуванням посадового окладу, доплати за вислугу років та виплачених за вказаний період сум.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 24 лютого 2016 року

Суддя/підпис/
"Згідно з оригіналом" Суддя П.І. Салюк