Справа № 802/4099/15-а
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2016-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

03 березня 2016 року м. Київ К/800/5744/16

Суддя Вищого адміністративного суду України Черпак Ю.К., розглянувши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 22 січня 2016 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання бездіяльності протиправною та стягнення коштів,

встановив:

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 22 січня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2016 року, відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду, а позовну заяву залишено без розгляду у зв'язку з пропуском позивачем строку звернення до суду і відсутністю підстав для визнання причин його пропуску поважними.

Судами встановлено, що ОСОБА_1, посилаючись на положення Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 р. № 159, просив стягнути на його користь компенсацію втраченої частини коштів, внаслідок порушення термінів виплати і інфляції - коштів виплачених йому, у порядку виконання рішень Європейського суду з прав людини, в яких він є одним із заявників, а саме: остаточне рішення у справі "Віннік та інші проти України" від 07.11.2013 року, на виконання якого платіжним дорученням Міністерства юстиції України №1198 від 16.07.2014 року перераховано на користь ОСОБА_1 кошти в сумі 360 439,40 грн.; остаточне рішення у справі "Малахова та інші проти України" від 12.12.2013 року, на виконання якого платіжним дорученням Державної виконавчої служби України №4246 від 20.08.2014 року перераховано на користь ОСОБА_1 кошти в сумі 353 220, 23 грн.; остаточне рішення у справі "ОСОБА_1 та інші проти України" від 17.07.2014 року, на виконання якого платіжним дорученням Міністерства юстиції України №7330 від 08.10.2014 року перераховано на користь ОСОБА_1 кошти в сумі 12 387,28 грн.

При цьому спірну суму компенсації, про стягнення якої заявлено позов, позивачем розраховано виходячи із суми 360439,40 грн, виплачену йому 16.07.2014 р., 353220,23 грн, -20.08.2014 р. та суми 12387,28 грн, виплаченої позивачу 08.10.2014 р.

До суду з даним позовом позивач звернувся лише 17.12.2015 р., посилаючись на те, що про порушення своїх прав та інтересів йому остаточно стало відомо з листа відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 06.05.2015 р. №Я-4200-20-1058/16 "Про надання відповіді".

Однак, як встановлено судами, позивач був повідомлений про даний факт значно раніше, що підтверджується листами відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 11.11.2014 р. № Я-14470, Я-15368, Я-14467-2-/16 та від 13.02.2015 р. № Я-326-2-1058/16.

В першому з них ОСОБА_1 повідомлено про конкретні суми виплачених коштів на виконання рішень Європейського суду з прав людини, які не включали компенсації втраченої частини доходів.

Відповідно до змісту довідки начальника відділу організації судового процесу та служби судових розпорядників Вінницького окружного адміністративного суду, сформованої на підставі відомостей бази даних "Діловодство спеціалізованого суду", судами встановлено, що у період з 01.07.2014 р. по 01.12.2015 р. ОСОБА_1 неодноразово звертався до Вінницького окружного адміністративного суду з позовними заявами (більше 15 позовів) та заявами про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами, які розглядались у судових засіданнях, в багатьох з яких він брав участь особисто, що у свою чергу свідчить про об'єктивну та реальну можливість звернення до суду з даним адміністративним позовом та спростовують його доводи про поважність причин пропуску строку із-за стаціонарного та санаторно-курортного лікувань.

Судові рішення мотивовані тим, що оскільки позивач пропустив шестимісячний строк звернення до суду, передбачений статтею 99 КАС України, а причини пропуску цього строку неповажні, то позов підлягає залишенню без розгляду.

У касаційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, просить скасувати судові рішення, а справу направити для продовження розгляду. Зазначає, що відсутні підстави для застосування статей 99, 100 КАС України, оскільки строк звернення до суду пропущено з поважних причин.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 213 КАС України касаційна скарга має містити обґрунтування вимог особи, що подає касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає порушення норм матеріального чи процесуального права та як вони вплинули на правильність вирішення справи.

Відповідно до положень пункту 5 частини п'ятої статті 214 КАС України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не навів підстав, які б дозволили вважати, що суди неправильно застосували норми матеріального або процесуального права.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 22 січня 2016 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання бездіяльності протиправною та стягнення коштів.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.К. Черпак