Справа № 815/6747/15
Суддя: Потапчук В.О.
Дата ухвалення: 2016-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2016 р.м.ОдесаСправа № 815/6747/15

Категорія: 8.3.1 Головуючий в 1 інстанції: Тарасишина О.М.
Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду в складі:

Судді доповідача - Потапчука В.О.

суддів - Жук С.І.

- Семенюк Г.В.

при секретарі - Алексєєвої Н.М.

за участю представника апелянта Тарасенко О.Ю.

представника відповідача - Тарановського Р.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Науково-виробничої багатопрофільної фірми «Терра» у формі Товариства з обмеженою відповідальністю на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2015 року по справі за адміністративним позовом Науково-виробничої багатопрофільної фірми «Терра» у формі Товариства з обмеженою відповідальністю до Державної податкової інспекції у Приморському районі м.Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомленнь-рішень від 07.07.2015 року № та № , № , -

В С Т А Н О В И Л А:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Науково-виробничої багатопрофільної фірми "ТЕРРА" у формі ТОВ до ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 07.07.2015 року № , № , № .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у Акті перевірки наведено незаконні, хибні та безпідставні висновки, які були спростовані як в ході самої перевірки, так і відповідними запереченнями, а вказані незаконні висновки, в свою чергу стали підставою для прийняття відповідачем оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2015 року відмовлено у задоволенні адміністративного позову.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції позивачем подано апеляційну скаргу у якій зазначено, що постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права у зв'язку з чим апелянт просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги позивача.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що посадовими особами ГУ ДФС в Одеській області та ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області була проведена документальна планова виїзна перевірка науково-виробничої багатопрофільної фірми "ТЕРРА" у формі товариства з обмеженою відповідальністю (далі - TOB НВБФ "ТЕРРА") з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період 01.01.2013 по 31.32.2014 року.

За результатами перевірки був складений акт від 23.06.15 № 42/15-32-22-05/21032470 "Про результати документальної планової виїзної перевірки НВБФ "ТЕРРА" у формі TOB () з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2014" (а.с. 15-56).

Перевіркою встановлено порушення позивачем п.п. 14.1.27 14.1.36 п. 14.1 ст. 14, п. 44.1 ст. 44, п.п. 135.5.4 п. 135.5 ст. 135, п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України -завищено від'ємне значення з податку на прибуток на суму 272 728 грн. та занижено податок на прибуток на загальну суму 280 703 грн., у т.ч.: за 2013 рік в сумі 212 618 грн., за 2014 рік в сумі 68 085 грн.; п. 198.6 статті 198. п.п. 199.1, 199.2. 199.4 статті 199 ПК України, в результаті чого позивачем занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 39 999 грн., у тому числі за січень 2014 року в сумі 19 828 грн., за лютий 2014 року в сумі 11 838 грн., за травень 2014 року в сумі 8 333 грн.; п.п. 160.1 і 160.2 статті 160 ПК України, в результаті чого занижено податок з доходів нерезидента за 2013рік на суму 194 790 грн. та п. 7 та п. 9 ст. 3 Закону України "Про застосування РРО в сфері торгівлі громадського харчування та послуг".

На підставі Акта перевірки Відповідачем складено податкове повідомлення-рішення від 07 липня 2015 року № , яким визначено суму податкового зобов'язання за платежем: податок на прибуток в розмірі 421504, 50 грн.. у т.ч. за основним платежем - 280703 грн.. штрафні (фінансові) санкції - 140351, 50 грн.; податкове повідомлення-рішення від 07 липня 2015 року № , яким визначено суму податкового зобов'язання за платежем: податок на прибуток іноземних юридичних осіб в розмірі 243487,50 грн., у т.ч. за основним платежем - 194790 грн.. штрафні (фінансові) санкції-48697.50 грн.; податкове повідомлення-рішення від 07 липня 2015 року № , яким зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування на прибуток у розмірі 272728 грн. (а.с. 12-14).

При вирішенні питання суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Судом першої інстанції в оскаржуваній постанові зазначено, що позивачем станом на 25 грудня 2014 року не включено до складу інших доходів суму чистих активів товариства в розмірі 1 298 600 грн, яка не була виплачена на адресу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 У зв'язку з чим, було занижию суму інших доходів (рядок 03 Декларації) в сумі 1 298 600 грн.. в т.ч. за 2013 рік - в сумі 1 298 600 грн.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не взято до уваги, що зазначені правовідносини регулюються не статтею 54 Закону України «Про господарські товариства», якої визначено порядок оплати вартості майна при виході учасника з товариства з обмеженою відповідальністю, а статтею 147 Цивільного кодексу України та статтею 53 Закону України «Про господарські товариства», відповідно до яких, учасник товариства з обмеженою відповідальністю має право продати чи іншим чином відступити свою частку (її частину) у статутному капіталі.

З матеріалів справи колегія суддів вбачає, що за умовами договору купівлі-продажу часток у статутному капіталі НВБФ «ТЕРРА» у формі ТОВ від 23 квітня 2013 року, відбулася зміна у складі учасників Товариства, шляхом продажу фізичними особами - учасниками Товариства. ОСОБА_4 та ОСОБА_5, цих часток Компанії з інвестування ресурсів, ЛТД. Цей факт також підтверджується протоколом № 1 загальних зборів учасників НВБФ «ТЕРРА» у формі ТОВ від 23.04.2013 року.

За умовами вищезазначеного договору купівлі-продажу, ОСОБА_6 передав, а Покупець (Компанії з інвестування ресурсів. ЛТД.) прийняв у власність належну ОСОБА_4 частку в розмірі 75% від статутного капіталу НВБФ «ТЕРРА» у формі ТОВ, що відповідає внеску до статутного капіталу Товариства в розмірі 150 281, 25 грн. за ціною 150281,25 грн.. яку Покупець сплатив в день підписання договору, що підтверджується наданою до позову копією квитанції.

Також. ОСОБА_5 передала, а Покупець прийняв у власність належну ОСОБА_5 частку в розмірі 25% від статутного капіталу Товариства, що відповідає внеску до статутного капіталу Товариства в розмірі 50093.75 грн. за ціною 50093,75 грн.. яку Покупець сплатив в день підписання договору, що підтверджується наданою до позову копією квитанції.

Таким чином, колегія суддів вважає, що за наслідками зазначеного правочину відбулася зміна у складі учасників Товариства - продаж часток учасників Товариства третій особі, що передбачено ч.2 ст. 147 ЦК та ч. 1 ст. 53 Закону України «Про господарські товариства». У зв'язку з чим, розмірстатутного капіталу позивача залишився без змін.

Перехід частки від одного учасника іншому - це перехід права власності на майно, що оформлюється відповідно до вимог глави 24 Цивільного кодексу України «набуття права власності».

Учасник товариства, що вибуває зі складу засновників шляхом відступлення своєї долі на користь третьої особи, вартість корпоративних прав визначає самостійно, незалежно від номінальної вартості цієї долі у статутному капіталі підприємства. Вартість корпоративних прав та дата розрахунку між учасником, що вибуває и учасником, що входить у склад засновників також визначається у договорі з домовленістю між ними.

Отже, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було не вірно розтлумачено умови правочину купівлі-продажу часток статутного капіталу Товариства і як наслідок неправомірно застосовано підпункт 135.5.4 пункту 135.5 статті 135 Податкового кодексу у редакції станом на 25.12.2014р. та віднесено активи товариства в розмірі 1 298 600 грн. до інших доходів, що начебто були безоплатно отримані товариством, у результаті чого Апелянту було безпідставно донараховано податок на прибуток підприємств у розмірі 212 618 грн.

Також судом першої інстанції зазначено, що позивачем в порушення підпунктів 14.1.27 і 14.1.36 пунктів 14.1 статті 14, пунктів 44.1 статті 44, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК України у редакції станом на 25.12.2014р., неправомірно завищено показники у рядку 06.2 Декларацій «Витрати на збут» в загальній сумі 471 420 грн.

Зазначені висновки були зроблені судом першої інстанції виходячи с того, що у відносинах між позивачем та ПП « Трест Імперіал Континенталь», документи, на підставі яких до складу витрат включена вартість послуг охорони, не можуть бути достатнім підтвердженням того, що у процесі надання вказаних послуг підприємством проведена певна робота і одержані результати, які замовник може використовувати в діяльності, що приносить дохід.

Судом першої інстанції вказано, що позивачем було укладено на одні й ті ж самі об'єкти декілька охоронних договорів однак колегія суддів зазначає, що законодавством не заборонено укладати охороні договори на один об'єкт з декількома охоронними фірмами. Крім того зазначені договори на охорону майна, мають різний предмет надання послуг.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що за умовами договорів оренди з власниками торгівельних центрів, обов'язок Орендодавця забезпечити охорону об'єкта оренди включає в себе лише забезпечення схоронності замків та пломб, які розташовані безпосередньо на вході до об'єкта оренди, але не включає забезпечення збереження майна і товарів, що знаходяться в приміщенні об'єкта оренди. Протягом робочих годин торгового центру орендодавець не несе відповідальності за можливе випадкове або навмисне зникнення або ушкодження майна і товарів, що знаходяться в об'єкті оренди. Що стосується договору укладеного позивачем з ТОВ «Охорона-сервіс-техно», то предметом цього договору є обслуговування сигналізації на об'єкті охорони. В той час, як послуги з охорони, що надаються ПП «Трест Імперіал Континенталь» полягають у виявлення розкрадання, охорона здійснювалась шляхом патрулювання декількома співробітниками ПП «Трест Імперіал Континенталь» за визначеним маршрутом. При виявленні співробітниками аптек підозрілих осіб, охорона за телефонним викликом негайно направлялась за адресою, а також у разі необхідності забезпечувала відсутність сторонніх осіб на території об'єкта. На прохання Апелянта. охоронці проводили захід з виявлення осіб схильних до крадіжок, шляхом знаходження за адресою цілодобово.

Так, відповідно до п.2.1.4. договору, у випадку порушення на Об'єкті норм суспільної поведінки під час виконання співробітниками Охорони своїх обов'язків, а також при виявленні співробітниками Охорони ознак неправомірних дій зі сторони третіх осіб, вживати заходів з наведення порядку, запобіганню неправомірним діям, здійснювати за необхідності охорону місця події, негайно повідомляти про заподіяне відповідних осіб Замовника. За необхідності викликати представників органів внутрішніх справ.

За умовами договору надання послуг охорони № б/н від 01.08.2014 рою., укладеного між «ТЕРРА» у формі ТОВ та ПП «Трест Імперіал Континенталь». щомісячна вартість охоронних послуг та об'єкти за якими надаються ці послуги, визначаються в розрахунку-дислокації. Замовник проводить оплату щомісячної вартості послуг Охорони на підставі рахунку не пізніше 3-х робочих днів, наступних за місяцем надання послуг.

Таким чином, колегія суддів вважає обґрунтованим посилання апелянта на те, що вартість наданих послуг не залежить від сум витрат, людино годин, чисельності персоналу, та є не зміною на протязі періоду надання цих послуг. В акті виконаних робіт зазначено сума, період та об'єкти за якими ці послуги надавалися, шо є достатнім за умовами договору, для оплати цих послуг.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про завищення показників у рядку 06.2 Декларацій, посилаючись на те. що згідно податкової Декларації платника єдиного податку поданої. ПП «Трест Імперіал Континенталь» за 2014 рік. загальна сума доходу за відповідний період склала 253 588,24 грн. у той час як сума взаємовідносин між ПП «Трест Імперіал Континенталь» та «ТЕРРА» у формі ТОВ склала 471 420 грн. також є неправомірним.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що на момент укладення між ПП «Трест Імперіал Континенталь» та «ТЕРРА» у формі ТОВ договору, ПП «Трест Імперіал Континенталь» володів повною правоздатністю юридичної особи. Крім того, в підтвердження здатності здійснення охоронної діяльності ПП «Трест Імперіал Континенталь» мало ліцензію на здійснення такої діяльності (копія ліцензії міститься у матеріалах справи).

До матеріалів справи позивачем надано договір, акти виконаних робіт, платіжні доручення, рахунки, виписка з банку про рух грошових коштів, листи між компаніями, та інші письмові докази які підтверджують факт реальності правочину та виконання сторонами своїх обов'язків за ним.

Судом першої інстанції зазначено, що позивачем в порушення пунктів 160.1 і 160.2 статті 160 ПК України у редакції станом на 25.12.2014р. не утримано та не сплачено податок за ставкою 15 відсотків від суми нарахованого нерезиденту доходу, в результаті чого занижено податок з доходів нерезидента за 2013 рік на суму 194 790 грн.

З матеріалів справи колегія суддів вбчає, що згідно договору купівлі-продажу від 23 квітня 2013 року (засвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н.А.). укладеного між ОСОБА_6 (Продавець, реєстраційний номер НОМЕР_4). ОСОБА_5 (Продавець, реєстраційний номер НОМЕР_5) та Компанією з інвестування ресурсів. ЛТД (Покупець, зареєстрована на території Британських Віргінських Островів). Продавці передали у власність Покупця належні їм частки статного капіталу НВБФ «ТЕРРА» у формі ТОВ () в розмірі 150 281 грн. (75 відсотків) та 50 093 грн. (25 відсотків), відповідно.

Як зазначено судом першої інстанції «зміна власності 100 відсоткового статутного капіталу ТОВ з правової точки зору є виходом такого учасника із ТОВ. Таким чином, набуті Покупцем права на статутний капітал Товариства, дають йому право на утримання та отримання відповідного прибутку, та інші пов'язані із часткою права та обов 'язки учасника Товариства. Отримані активи, які не виплачені та не видані Продавцям корпоративних прав в сумі 1 298 600 грн. є доходом Компанії з інвестування ресурсів, ЛТД.

Відповідно до статті 160.1. ПКУ, будь-які доходи, отримані нерезидентом із джерелом їх походження з України, оподатковуються в порядку і за ставками, визначеними цією статтею.

Для цілей цього пункту під доходами, отриманими нерезидентом із джерелом їх походження з України, розуміються: а) проценти, дисконтні доходи, що сплачуються на користь нерезидента, у тому числі проценти за позиками та борговими зобов'язаннями, випущеними (виданими) резидентом; б) дивіденди, які сплачуються резидентом; в) роялті; г) фрахт та доходи від інжинірингу; г) лізингова/орендна плата, що сплачується резидентами або постійними представництвами на користь нерезидента - лізингодавця/орендодавця за договорами оперативного лізингу/оренди; д) доходи від продажу нерухомого майна, розташованого на території України, яке належить нерезиденту, у тому числі майна постійного представництва нерезидента: є) прибуток від здійснення операцій із торгівлі цінними паперами, деривативами або іншими корпоративними правами, визначений відповідно до норм цього розділу; є) доходи, отримані від провадження спільної діяльності на території України, доходи від здійснення довгострокових контрактів на території України; ж) винагорода за провадження нерезидентами або уповноваженими ними особами культурної, освітньої, релігійної, спортивної, розважальної діяльності на території України; з) брокерська, комісійна або агентська винагорода, отримана від резидентів або постійних представництв інших нерезидентів стосовно брокерських, комісійних або агентських послуг, наданих нерезидентом або його постійним представництвом на території України на користь резидентів; и) внески та премії на страхування або перестрахування ризиків в Україні (у тому числі страхування ризиків життя) або страхування резидентів від ризиків за межами України; і) доходи, одержані від діяльності у сфері розваг (крім діяльності з проведення державної грошової лотереї); ї) доходи у вигляді благодійних внесків та пожертв на користь нерезидентів; й) інші доходи від провадження нерезидентом (постійним представництвом цього або іншого нерезидента) господарської діяльності на території України, за винятком доходів у вигляді виручки або інших видів компенсації вартості товарів/виконаних робіт/наданих послуг, переданих/виконаних/наданих резиденту від такого нерезидента (постійного представництва), у тому числі вартості послуг із міжнародного зв'язку чи міжнародного інформаційного забезпечення.

Згідно статті 160.2. ПКУ. резидент або постійне представництво нерезидента, що здійснюють на користь нерезидента або уповноваженої ним особи (крім постійного представництва нерезидента на території України) будь-яку виплату з доходу з джерелом його походження з України, отриманого таким нерезидентом від провадження господарської діяльності (у тому числі на рахунки нерезидента, що ведуться в національній валюті), крім доходів, зазначених у пунктах 160.3 - 160.7 цієї статті, зобов'язані утримувати податок з таких доходів, зазначених у пункті 160.1 цієї статті, за ставкою в розмірі 15 відсотків їх суми та за їх рахунок, який сплачується до бюджету під час такої виплати, якщо інше не передбачено положеннями міжнародних договорів України з країнами резиденції осіб, на користь яких здійснюються виплати, що набрали чинності.

Колегія суддів зазначає, що позивач не здійснював перерахунків грошових коштів Компанії з інвестування ресурсів ЛТД.

З матеріалів справи колегія суддів вбачає довідку АБ «Південний» яка підтверджує, що по валютному рахунку НВБФ «ТЕРРА» у формі ТОВ за період з 01.01.2013 по 31.12.2014 року обороти відсутні. Апелянт за період 2013 - 2014 рік не здійснював виплат дивідендів. Також. Компанія з інвестування ресурсів ЛТД не отримувала активів належних НВБФ «ТЕРРА» у формі ТОВ у зв'язку з тим, що товариство не ліквідовувалося.

Відповідач не надав жодного доказу, що підтверджував би виплату грошових коштів апелянтом на користь Компанії з інвестування ресурсів ЛТД.

Таким чином колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції щодо порушення позивачем норм Податкового кодексу та несплату податку передбаченого пунктів 160.1 і 160.2 статті 160 ПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 202 КАС України підставою для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, не повно дослідив обставини справи, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення, колегія суддів дійшла до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нової постанови, якою задовольнити позовні вимоги позивача.

Відповідно до ст.. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 202,207 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВА:

Апеляційну скаргу Науково-виробничої багатопрофільної фірми «Терра» у формі Товариства з обмеженою відповідальністю- задовольнити.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2015 року - скасувати.

Прийняти по справі нову постанову, якою адміністративний позов Науково-виробничої багатопрофільної фірми «Терра» у формі Товариства з обмеженою відповідальністю на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2015 року по справі за адміністративним позовом Науково-виробничої багатопрофільної фірми «Терра» у формі Товариства з обмеженою відповідальністю до Державної податкової інспекції у Приморському районі м.Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомленнь-рішень від 07.07.2015 року № та № , № , - задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби Одеської області від 07 липня 2015 року № , яким визначено суму податкового зобов'язання за платежем: податок на прибуток в розмірі 421504,50 грн у тому числі за основним платежем - 280703,00 грн, штрафні ( фінансові ) санкції 140351,50 грн.

Скасувати податкове повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби Одеської області від 07 липня 2015 року № , яким визначено суму податкового зобов'язання за платежем: податок на прибуток іноземних юридичних осіб в розмірі 243487,50 грн, у тому числі за основним платежем 194790,00, штрафні ( фінансові) санкції 48697,50 грн.

Скасувати податкове повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби Одеської області від 07 липня 2015 року № , яким зменшено суму відємного значення об'єкта оподаткування на прибуток у розмірі 272728,00 грн.

Стягнути на користь Науково-виробничої багатопрофільної фірми «Терра» у формі Товариства з обмеженою відповідальністю (, р/р 1 у АБ «Південний» м.Одеси, МФО 328209) понесені судові витрати в сумі 10964 (десять тисяч девятьсот шістдесят чотири) гривні 94 коп. з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Повний текст постанови виготовлено 02 березня 2016 року.

Суддя-доповідач: Потапчук В.О.

Судді: Жук С.І.

Семенюк Г.В.