Справа № 826/25800/15
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2016-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

10 березня 2016 року № 826/25800/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів:

головуючого судді Шулежка В.П., судді Іщука І.О., судді Погрібніченка І.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Громадської організації «Всеукраїнський громадсько-політичний рух «Український дім» до Міністерства охорони здоров'я України, державного реєстратора відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції Бартусевич Олени Володимирівни, Вищого державного навчального закладу України «Буковинський державний медичний університет», за участю третьої особи - Міністерства освіти і науки України, про скасування наказів та державної реєстрації змін до установчих документів, визнання дій протиправними,

В СТ А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовною заявою, в якій, з урахуванням прийнятої судом заяви про зміну позовних вимог, просив:

скасувати наказ Міністерства охорони здоров'я України (далі - МОЗ України) від 20.03.2015 № 165 «Про затвердження нової редакції Статуту Вищого державного навчального закладу України «Буковинський державний медичний університет»;

скасувати державну реєстрацію змін до установчих документів Вищого державного навчального закладу України «Буковинський державний медичний університет», реєстраційний номер 00396 від 06.04.2015;

визнати протиправними дії МОЗ України, які полягають у оприлюдненні оголошення від 07.09.2015 «Про проведення конкурсу на заміщення посади ректора Вищого державного навчального закладу України «Буковинський державний медичний університет»;

скасувати наказ Вищого державного навчального закладу України «Буковинський державний медичний університет» від 10.09.2015 № 289-Адм «Про організацію та проведення виборів ректора»;

скасувати результати виборів ректора Вищого державного навчального закладу України «Буковинський державний медичний університет», що відбулися 27.11.2015.

Представники позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю та просили позов задовольнити.

Представники відповідачів позовні вимоги не визнали та просили відмовити у задоволенні позову повністю.

Представник Міністерства освіти і науки України (далі - МОН України) проти позовних вимог заперечував та просив відмовити у задоволенні позову повністю.

В судовому засіданні за згодою представників сторін ухвалено розглядати справу в порядку письмового провадження на підставі ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Водночас, ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 10.03.2016 закрито провадження у даній справі в частині позовних вимог до Вищого державного навчального закладу України «Буковинський державний медичний університет» про скасування наказу Вищого державного навчального закладу України «Буковинський державний медичний університет» від 10.09.2015 № 289-Адм «Про організацію та проведення виборів ректора» та скасування результатів виборів ректора Вищого державного навчального закладу України «Буковинський державний медичний університет», що відбулися 27.11.2015.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів встановила наступне.

20.03.2015 МОЗ України прийнято наказ № 165 «Про затвердження нової редакції Статуту Вищого державного навчального закладу України «Буковинський державний медичний університет».

З матеріалів справи також видно, що 06.04.2015 за № 00396 державним реєстратором відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції Бартусевич О.В. проведено державну реєстрацію вказаних змін до установчих документів Вищого державного навчального закладу України «Буковинський державний медичний університет».

Як встановлено колегією суддів, 07.09.2015 МОЗ України оприлюднене оголошення «Про проведення конкурсу на заміщення посади ректора Вищого державного навчального закладу України «Буковинський державний медичний університет» (http://moz.gov.ua/ua/portal/pre_20150907_c.html), в якому, зокрема, зазначено про вимоги до претендентів на посаду, документи, які необхідно подати для участі у конкурсі, дату проведення виборів.

Водночас, позовні вимоги обґрунтовані тим, що нова редакція статуту Вищого державного навчального закладу України «Буковинський державний медичний університет» не відповідає вимогам чинного законодавства та, відповідно, спірний наказ, державна реєстрація змін до установчих документів проведена на підставі такого наказу та подальше проведення виборів ректора такого навчального закладу є незаконними, а отже і дії МОЗ України щодо оприлюднення вказаного оголошення від 07.09.2015, на думку позивача, є протиправними.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Завданням адміністративного судочинства згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Статтею 6 КАС України встановлено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в рішенні від 14.12.2011 № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб'єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Відносини, що виникають між фізичною чи юридичною особою і представниками органів влади під час здійснення ними владних повноважень, є публічно-правовими і поділяються, зокрема, на правовідносини у сфері управлінської діяльності та правовідносини у сфері охорони прав і свобод людини і громадянина, а також суспільства від злочинних посягань. Діяльність органів влади, у тому числі судів, щодо вирішення спорів, які виникають у публічно-правових відносинах, регламентується відповідними правовими актами.

Рішення, прийняті суб'єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України, статей 2, 6 КАС України.

У справі за конституційним поданням щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) Конституційний Суд України в рішенні від 01.12.2004 № 18-рп/2004 дав визначення поняттю «охоронюваний законом інтерес», який вживається в ряді законів України, у логічно-смисловому зв'язку з поняттям «право» (інтерес у вузькому розумінні цього слова), який розуміє як правовий феномен, що: а) виходить за межі змісту суб'єктивного права; б) є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб'єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Звідси, поняття «охоронюваний законом інтерес» у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям «право» має один і той же зміст.

Отже, обов'язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб'єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Наведені положення не дозволяють скаржитися щодо певних обставин абстрактно, лише тому, що заявники вважають, що начебто певні обставини впливають на їх правове становище. Саме до такого правового висновку дійшов Верховний Суд України в постанові від 15.12.2015 у справі № 800/206/15. Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 21.01.2016 у справі № К/800/38720/15.

Відповідно до ч. 1 ст. 2, п.п. 6, 8 ч. 1 ст. 3, ч. 1 ст. 6 КАС України предметом захисту в адміністративному судочинстві є саме порушені рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, їхніх посадових чи службових осіб права та інтереси юридичних осіб, тобто суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 26.03.2013 у справі № 21-438а12.

Разом з тим, оспорювані наказ МОЗ України, проведення державним реєстратором державної реєстрації змін до установчих документів на підставі такого наказу та дії МОЗ України щодо оприлюднення останнім 07.09.2015 оголошення «Про проведення конкурсу на заміщення посади ректора Вищого державного навчального закладу України «Буковинський державний медичний університет» не могли спричинити порушення прав та законних інтересів позивача у публічно-правовій сфері, оскільки позивач не є учасником публічно-правових відносин при вчиненні відповідачами таких дій. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 10.04.2012 у справі № 21-1115во10.

Згідно з ч. 2 ст. 2442 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Крім того, на момент прийняття оскаржуваного наказу та проведення державної реєстрації змін до установчих документів Вищого державного навчального закладу України «Буковинський державний медичний університет» позивач, як юридична особа, в силу вимог Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців», не був створений.

Безпідставним також є посилання позивача, як на підставу порушення його прав та інтересів та/або прав та інтересів членів громадської організації, на те, що до позивача звертались студенти Вищого державного навчального закладу України «Буковинський державний медичний університет» з приводу відповідних порушень, оскільки, будь-яких доказів на підтвердження членства у Громадській організації «Всеукраїнський громадсько-політичний рух «Український дім» таких студентів та, відповідно, їх звернення до позивача, колегії суддів надано не було.

За таких умов, колегія суддів приходить до висновку, що МОЗ України та державний реєстратор відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції Бартусевич О.В. у рамках публічно-правових відносин з Громадською організацією «Всеукраїнський громадсько-політичний рух «Український дім» не порушували права позивача.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Позивач достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, суду не надав.

Натомість, МОЗ України та державний реєстратор відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції Бартусевич О.В. довели суду відсутність протиправних дій зі свого боку у рамках публічно-правових відносин з Громадською організацією «Всеукраїнський громадсько-політичний рух «Український дім».

За таких обставин позовні вимоги визнаються судом необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 9, 69-71, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову Громадської організації «Всеукраїнський громадсько-політичний рух «Український дім» до Міністерства охорони здоров'я України, державного реєстратора відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції Бартусевич Олени Володимирівни про скасування наказу та державної реєстрації змін до установчих документів, визнання дій протиправними відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Окружного адміністративного суду міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Головуючий суддя В.П. Шулежко

Суддя І.О. Іщук

Суддя І.М. Погрібніченко