Справа № 826/3379/16
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2016-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

04 березня 2016 року місто Київ №826/3379/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В., ознайомившись з позовною заявою і доданими до неї матеріалами

за позовомОСОБА_1
до треті особисудді Дніпровського районного суду міста Києва ОСОБА_4 Дніпровський районний суд міста Києва, Вища кваліфікаційна комісія суддів України, Головне управління національної поліції у місті Києві, управління патрульної служби Міністерства внутрішніх справ України у місті Києві, ОСОБА_2, товариство з обмеженою відповідальністю «Авангард», ОСОБА_3
провизнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до судді Дніпровського районного суду міста Києва ОСОБА_4, треті особи - Дніпровський районний суд міста Києва, Вища кваліфікаційна комісія суддів України, Головне управління національної поліції у місті Києві, управління патрульної служби Міністерства внутрішніх справ України у місті Києві, ОСОБА_2, товариство з обмеженою відповідальністю «Авангард», ОСОБА_3 про:

- визнання протиправними дій ОСОБА_4, як судді Дніпровського районного суду міста Києва, при винесенні протиправної постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 03.02.2016 №755/852/16-п, якою адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення повернув до Управління патрульної служби Міністерства внутрішніх справ України у місті Києві (вулиця Народного Ополчення, 9, місто Київ) для належного дооформлення, після початку розгляду справи по суті;

- зобов'язання ОСОБА_4, як суддю Дніпровського районного суду міста Києва, скасувати постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 03.02.2016 №755/852/16-п, якою адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення повернув повернуто до Управління патрульної служби Міністерства внутрішніх справ України у місті Києві (вулиця Народного Ополчення, 9, місто Київ) для належного дооформлення;

- визнання відсутніми повноваження у ОСОБА_4, як судді Дніпровського районного суду міста Києва, при винесенні протиправної постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 03.02.2016 №755/852/16-п, якою адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення повернув повернуто до Управління патрульної служби Міністерства внутрішніх справ України у місті Києві (вулиця Народного Ополчення, 9, місто Київ) для належного дооформлення, після початку розгляду справи по суті;

- стягнення на користь позивача з ОСОБА_4, як судді Дніпровського районного суду міста Києва, при винесенні протиправної постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 03.02.2016 №755/852/16-п 5 000,00 грн. як відшкодування завданої моральної шкоди.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Після ознайомлення із матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 та вирішуючи питання про відкриття провадження в адміністративній справі за цим позовом, судом встановлено, що позовну заяву ОСОБА_1 не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Частина друга статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: 1)спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; 2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3)спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4)спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5)спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України; 6)спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму.

За змістом пункту 1 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до визначенням пункту 7 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

З аналізу вказаних норм вбачається, що публічно-правовим спором за Кодексом адміністративного судочинства України є не будь-який публічно-правовий спір, а лише той, який випливає із здійснення суб'єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №6 у розумінні положень частини першої статті 2, пунктів 1, 7 і 9 статті 3, статті 17, частини третьої статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України суди та судді при розгляді ними цивільних, господарських, кримінальних, адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення не є суб'єктами владних повноважень, які здійснюють владні управлінські функції, і не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їх рішень, дій чи бездіяльності, вчинених у зв'язку з розглядом судових справ.

Як вбачається з позовної заяви ОСОБА_1 просить визнати протиправними дії судді Дніпровського районного суду міста Києва ОСОБА_4 при винесенні постанови від 03.02.2016 №755/852/16-п, зобов'язати суддю Дніпровського районного суду міста Києва ОСОБА_4 скасувати постанову від 03.02.2016 №755/852/16-п та визнати відсутніми повноваження ОСОБА_1, як судді Дніпровського районного суду міста Києва при винесенні зазначеної постанови, відшкодувати позивачеві завдану моральну шкоду.

Суд звертає увагу позивача на те, що в межах спірних правовідносин суддя Дніпровського районного суду міста Києва ОСОБА_4 виконував повноваження судді, пов'язані зі здійсненням правосуддя та не здійснював владних управлінських функцій відносно позивача.

Так, пунктом 4.2. рішення Конституціного Суду України № 6-рп/2001 від 23.05.2001 (справа за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень абзаців третього, четвертого, п'ятого статті 2483 Цивільного процесуального кодексу України та за конституційними зверненнями громадян ОСОБА_6 і ОСОБА_7 щодо офіційного тлумачення положення абзацу четвертого статті 2483 Цивільного процесуального кодексу України (справа щодо конституційності статті 2483 ЦПК України) визначено, що відповідно до частини першої статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. При здійсненні правосуддя судді незалежні і підкоряються лише закону (частина перша статті 129 Конституції України). Виключно законами України визначаються судоустрій і судочинство. Порядок здійснення правосуддя регламентується відповідним процесуальним законодавством України. Процесуальні акти і дії суддів, які стосуються вирішення питань підвідомчості судам спорів, порушення і відкриття справ, підготовки їх до розгляду, судовий розгляд справ у першій інстанції, в касаційному і наглядовому порядку та прийняття по них судових рішень належать до сфери правосуддя і можуть бути оскаржені лише в судовому порядку відповідно до процесуального законодавства України. Позасудовий порядок оскарження актів і дій суддів, які стосуються здійснення правосуддя, неможливий.

Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, то суд наголошує на тому, що в силу приписів частини другої статті 21 Кодексу адміністративного судочиснтва України, вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

З огляду на зазначене, суд наголошує на тому, що позовні вимоги ОСОБА_1 до судді Дніпровського районного суду міста Києва ОСОБА_4 не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

З урахуванням зазначеного, суд вважає за необхідне відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом до судді Дніпровського районного суду міста Києва ОСОБА_4 про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії.

Керуючись вимогами статті 17, пункту 1 частини першої статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі.

2. Ухвалу про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі надіслати позивачеві.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України і може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.