Справа № 753/13002/14
Суддя: Межевич М.В.
Дата ухвалення: 2016-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Межевич М.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 березня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Межевича М.В., суддів Бистрик Г.М. та Сорочка Є.О., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Дарницького районного суду м. Києва від 28 жовтня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Дарницькому районі м. Києва про стягнення заборгованої суми,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути борг у розмірі 1 242,27 грн з Держбюджету через Державне казначейство України на користь ОСОБА_2 згідно рішення Дарницького райсуду м. Києва від 06.07.2011 №02/2а-5910/11 за рахунок бюджетної програми КГІККВК 3504040 «Забезпечення виконання рішень суду, що гарантовані державою».

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 28 жовтня 2014 року, вступна та резолютивна частина якої оголошена в судовому засіданні 28 жовтня 2014 року, у задоволенні позову відмовлено.

Позивач в апеляційній скарзі просить суд скасувати постанову та направити справу до суду першої інстанції на новий розгляд, оскільки вважає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Дарницького районного суду м. Києва від 06 липня 2011 по справі №02/2а-5910/11, що залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 31 липня 2012 року зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Дарницькому районі м. Києва здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 недоплаченої як дитині війни щомісячної надбавки до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, за період з 14.12.2010, з урахуванням проведених виплат.

Постановою Управління Державної виконавчої служби ГУЮ м. Києва від 04.02.2013 відкрито виконавче провадження №36263768 на підставі виконавчого листа №2а-5910/11, виданого Дарницьким районним судом м. Києва 12.12.2012.

На підставі повідомлення Управління Пенсійного фонду України в Дарницькому районі м. Києва від 05.04.2013 №1807/08 старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Григорян Олена Грайровна постановою від 26.04.2013 виконавче провадження з №36263768 закінчила.

У зв'язку з неповним виконанням рішення Дарницького районного суду м. Києва від 06 липня 2011 по справі № 02/2а-5910/11 позивач звернулася до суду з адміністративним позовом про стягнення відповідних коштів.

Як було зазначено вище, вступну та резолютивну частини постанови Дарницького районного суду м. Києва від 28 жовтня 2014 року було оголошено в судовому засіданні 28 жовтня 2014 року.

Разом з цим, в порушення ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України № 2747-IV від 06.07.2005 (далі - КАС) судом першої інстанції не було виготовлено повного тексту рішення.

Відповідно до ст. 202 КАС підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм матеріального або процесуального права.

Таким чином, враховуючи, що апеляційному суду невідома мотивація суду першої інстанції, якою він керувався при прийнятті оскаржуваного рішення, у зв'язку з відсутністю повного тексту постанови, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції неповно з'ясовано та недоведено обставини, що мають значення для справи, грубо порушено норми процесуального права - ч. 3 ст. 160 КАС, що є безумовною підставою для скасування спірного рішення.

В апеляційній скарзі позивач, крім іншого, просить направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції. Однак, колегія суддів звертає увагу, що ст. 198 КАС не наділяє апеляційний суд повноваженнями за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суд направляти справу на новий розгляд.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

У зв'язку з цим, колегія суддів дійшла висновку про необхідність вийти за межі апеляційної скарги та розглянути заявлені позовні вимоги по суті.

Так, вирішуючи спір, колегія суддів виходить з такого.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва від 06 липня 2011 по справі № 02/2а-5910/11 відповідачем було нараховано позивачу кошти в сумі 1 242,27 грн, однак не виплачено, що підтверджується копією листа Управління пенсійного фонду України в Дарницькому районі м. Києва від 07.04.2014 № 163/Р-153 (а.с. 8). При цьому, виконавче провадження в частині виплати цих коштів було завершено.

Відповідно до ч. 2 ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII від 05.11.1991 суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Таким чином, наразі у відповідача наявна заборгованість перед позивачем з нарахованої, але не виплаченої пенсії. При цьому, відсутність відповідних коштів для виплати у відповідача не може розцінюватися як відсутність у нього вини з такої невиплати.

Разом з цим, позивачем заявлено вимоги про стягнення з Державного бюджету коштів через Державне казначейство України, при цьому відповідачем зазначено Управління пенсійного фонду України в Дарницькому районі м. Києва.

Тобто, з аналізу заявлених позивачем вимог вбачається, що належним відповідачем по даній справі є Державне казначейство України, оскільки саме Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду (ч. 1 ст. 25 Бюджетного кодексу України № 2456-VI від 08.07.2010).

Відповідно до ч. 1 ст. 52 КАС суд першої інстанції, встановивши, що з адміністративним позовом звернулася не та особа, якій належить право вимоги, або не до тієї особи, яка повинна відповідати за адміністративним позовом, може за згодою позивача допустити заміну первинного позивача або відповідача належним позивачем або відповідачем, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи.

Однак, суд першої інстанції не застосував приписи наведеної статті та не допустив заміну неналежного відповідача. Суд апеляційної інстанції норми КАС не наділяють повноваженнями заміни неналежної сторони.

Частиною 2 ст. 11 КАС передбачено, що суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі «Чахал проти Об'єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що норма статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Отже, «ефективний засіб правого захисту» у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Частиною 2 ст. 162 КАС передбачено, що суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Отже, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб'єктами, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку про необхідність вийти за межі позивних вимог та стягнути з відповідача - Управління Пенсійного фонду України в Дарницькому районі м. Києва на користь позивача - ОСОБА_2 заборгованість з нарахованої, але не виплаченої пенсії у розмірі 1 242,27 грн.

Враховуючи викладені обставини, апеляційний суд вважає висновки суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав на задоволення позовних вимог необґрунтованими.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Таким чином, встановивши, що судом першої інстанції неповно з'ясовано та недоведено обставини, що мають значення для вирішення справи, порушено норми матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне скасувати постанову Дарницького районного суду м. Києва від 28 жовтня 2014 року та задовольнити позов частково.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 197, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Дарницького районного суду м. Києва від 28 жовтня 2014 року задовольнити частково.

Постанову Дарницького районного суду м. Києва від 28 жовтня 2014 року скасувати.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України в Дарницькому районі м. Києва на користь ОСОБА_2 заборгованість з нарахованої, але не виплаченої пенсії у розмірі 1 242 (одна тисяча двісті сорок дві) грн 27 коп.

Рішення апеляційної інстанції набирає законної сили через п'ять днів після направлення його копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржене безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя М.В. Межевич

Суддя Г.М. Бистрик

Суддя Є.О. Сорочко

Головуючий суддя Межевич М.В.

Судді Бистрик Г.М.

Сорочко Є.О.