Справа № 822/5769/15
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2016-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/5769/15

Головуючий у 1-й інстанції: Майстер П.М.

Суддя-доповідач: Сушко О.О.

02 березня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сушка О.О.

суддів: Залімського І. Г. Смілянця Е. С. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Мартинюк В.В.,

представників позивача: Товмача В.В., Морозько М.О.

представників відповідача: Козак О.О., Ткачук М.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Енселко Агро" на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 грудня 2015 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Енселко Агро" до Красилівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України у Хмельницькій області про визнання нечинними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання нечинними та скасування податкових повідомлень - рішень.

Відповідно до постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 грудня 2015 року позов задоволено частково, а саме: скасовано податкові повідомлення - рішення Красилівської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області в частині: податкове повідомлення - рішення від 06.04.2015 року № - суму завищення бюджетного відшкодування на 2491818,00грн. та штрафні фінансові санкції на 622955,00 грн.; податкове повідомлення - рішення від 06.04.2015 року № - суму завищення від'ємного значення податку на додану вартість на 2618596,00грн.; податкове повідомлення - рішення від 05.06.2015 року № - суму завищення бюджетного відшкодування на 2618596,00грн. та штрафні фінансові санкції на 1309298,00грн., в решті позову відмовлено.

Не погоджуючись із судовим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку, де просив змінити рішення суду І інстанції в частині незадоволених позовних вимог та прийняти нову постанову .

Представники позивача в судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу в повному обсязі.

Представники відповідача в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні аеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу позивача необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено з матеріалів справи та підтвердилось при апеляційному розгляді справи, позивач сільськогосподарське підприємство, яке перебуває на спеціальному режимі оподаткування з податку на додану вартість. Основним видом діяльності товариства є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур.

За результатами перевірки складено акт від 12.03.15 р. №157/1501/37083810 та 06.04.2015 р. прийнято податкові повідомлення-рішення № форми «В1» про зменшення суми бюджетного відшкодування з ПДВ за листопад-грудень 2014 року на загальну суму 2 721 613 грн. та штрафної санкції в сумі 680 404 грн., № форми «В4» про зменшення від'ємного значення з ПДВ за грудень 2014 року на 3 156 757 грн.

Перевіркою встановлено, що позивачем в порушення п.44.1 ст. 44, п. 46.5 ст. 46, п.209.4 пп.209.15.1 п.209.15 ст.209, п.198.6 ст.198, п.201.11 ст.201, п.200.1 п.200.3 ст. 200 ПК України по деклараціях з ПДВ (0110 загальна) завищено бюджетне відшкодування ПДВ в загальній сумі 2 721 613 грн., в т.ч.: у листопаді 2014 року в сумі 932 850 грн., у грудні 2014 року в сумі 1788763 грн. та завищено від'ємне значення різниці між сумою податкових зобов'язань та сумою податкового кредиту за грудень 2014 року (р.19 декларації загальної) на 3156757 грн. та по декларації з ПДВ (0121 спеціальний режим оподаткування діяльності у сфері сільського господарства) завищено суму ПДВ, яка підлягає нарахуванню за підсумками поточного звітного (податкового) періоду з урахуванням залишку від'ємного значення з попереднього звітного (податкового) періоду (рядок 25 декларації) у грудні 2014 року в сумі 5839323 грн.

В 2014 році позивачем вирощено кукурудзи в кількості 422294,80 т. У жовтні-грудні 2014 року позивачем здійснено операції з постачання кукурудзи (код УКТ ЗЕД 10059000) за межі митної території України на адресу нерезидента Inerco Trade S.A. (Швейцарія), що підтверджується митними деклараціями. Згідно поданих декларацій з ПДВ (спеціальний режим оподаткування) з урахуванням уточнюючих розрахунків податкових зобов'язань з ПДВ і виправленням самостійно виявлених помилок, підприємством відображено у рядку 2.1 «Експортні операції» обсяги реалізації продукції у жовтні 2014 року в сумі 97 644 620 грн. у листопаді 2014 року в сумі 197 958 732 грн., у грудні 2014 року в сумі 325 116 503 грн. У деклараціях з ПДВ (0110 загальна) відображений податковий кредит в загальній сумі 48156032 грн., в т.ч. у жовтні 2014 року в сумі 8 189 922 грн., у листопаді 2014 року в сумі 14187571грн., у грудні 2014 року в сумі 25 778 539 грн.

При цьому відповідачем під час перевірки не підтверджено правомірність формування у деклараціях з ПДВ (0110 загальна) податкового кредиту на загальну суму 5 878 370 грн., в т.ч. у жовтні 2014 року в сумі 932 850 грн., у листопаді 2014 року в сумі 1 788 763 грн., у грудні 2014 року в сумі 3 156 757 грн., що на його думку призвело до завищення бюджетного відшкодування ПДВ у листопаді-грудні 2014 року на загальну суму 2 721 613 грн. та до завищення від'ємного значення різниці між сумою податкових зобов'язань та сумою податкового кредиту грудня 2014 року на 3 156 757 грн.

Частково задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем лише частково доведено правомірність прийняття податкових повідомлень-рішень, а саме у податковому періоді за січень 2015 року.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Діючи в межах наданих повноважень органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи не повинні порушувати Конституцію та закони України, права та законні інтереси фізичних чи юридичних осіб.

Так, у відповідності до п. 15-1 підрозділу 2 розділу XX ПК України тимчасово до 01 грудня 2014 року від оподаткування податком на додану вартість звільняються операції з постачання на митній території України зернових культур товарних позицій 1001 - 1008 згідно з УКТ ЗЕД та технічних культур товарних позицій 1205 і 1206 00 згідно з УКТ ЗЕД, крім першого постачання таких зернових та технічних культур сільськогосподарськими підприємствами - виробниками та підприємствами, які безпосередньо придбали такі зернові та технічні культури у сільськогосподарських підприємств - виробників, а також крім постачання таких зернових та технічних культур Аграрним фондом у разі їх придбання з податком на додану вартість. Операції з вивезення в митному режимі експорту зернових та технічних культур, зазначених в абзаці першому цього пункту, звільняються від оподаткування податком на додану вартість, крім вивезення сільськогосподарськими підприємствами - виробниками таких зернових та технічних культур, вирощених на землях сільськогосподарського призначення, які перебувають у їх власності та/або постійному користуванні, та/або на орендованих землях, зареєстрованих належним чином відповідно до встановленого законом порядку, на дату такого експорту.

За змістом п.209.4 ст.209 ПК України, при вивезенні сільськогосподарських товарів (супутніх послуг) у митному режимі експорт; сільськогосподарське підприємство - виробник таких товарів/послуг має право на бюджетне відшкодування податку на додану вартість, сплаченого (нарахованого) постачальникам товарів/послуг, вартість яких включається до складу виробничих факторів. Таке відшкодування здійснюється в загальному порядку.

Згідно з п.п. 209.15.1 п. 209.15 ст. 209 ПК України передбачено виробничі фактори, за рахунок яких сформується податковий кредит: а) товари/послуги, які придбаваються сільськогосподарським підприємством для їх використання у виробництві сільськогосподарської продукції, а також основні фонди, які придбаваються (споруджуються) з метою їх використання у виробництві сільськогосподарської продукції; б) послуги, супутні постачанню сільськогосподарського товару, який вирощується, відгодовується, виловлюється або збирається (заготовлюється) безпосередньо платника податку: сіяння та саджання рослин, збирання врожаю, його брикетування чи складування, проведення інших польових робіт, включаючи внесення добрив та засобів захисту рослин, пакування та підготовка до продажу, у тому числі сушіння, очищення, розмелювання, дезінфекція та силосування сільськогосподарської продукції (01.41.0 КВЕД); зберігання сільськогосподарської продукції; вирощування, розведення, відгодівля та забій свійських сільськогосподарських тварин, застосування засобів захисту тварин, проведення протиепізоотичних заходів; отримання послуг з використання сільськогосподарської техніки, крім отримання її у фінансову оренду (лізинг); отримання послуг, супутніх веденню сільськогосподарської діяльності, а саме з питань оподаткування, бухгалтерської звітності та обліку, організації внутрішнього виробничого управління (74.14.0 КВЕД); знищення бур'яну та шкідливих комах, оброблення посівів і сільськогосподарських площ засобами захисту рослин, а також використання засобів захисту тварин; експлуатація меліоративних зрошувальних та осушувальних систем для посівних площ і сільськогосподарських угідь.

При здійсненні сільськогосподарським підприємством операцій в митному режимі експорту, визначення сум податку на додану вартість, що підлягає коригуванню здійснюється згідно з податковими накладними митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 ПК України, які є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, містить їх вичерпний перелік та повинні складатись із сум податку на додану вартість, сплаченого (нарахованого) постачальникам товарів/послуг, вартість яких включається до складу виробничих факторів експортованої с/г продукції в розумінні пп.209.15.1.п.209.15, п.209.4 ст.209 ПК України.

В свою чергу, позивачем в суді першої інстанції було надано бухгалтерські довідки складені за жовтень-грудень 2014 року, та первинні документи (договора, додаткові угоди, специфікації, податкові накладні, видаткові накладні, акти виконаних робіт/послуг, товарно - транспортні накладні, залізнично - дорожні накладні, платіжні доручення, акти на списання ТМЦ, лімітно - заборні карти та інші документи) по відкоригованих сумах ПДВ по отриманих товарах (насіння, мінеральні добрива, засоби захисту рослин, паливно - мастильні матеріали та інші ТМЦ ) та послугах по (обробітку землі, догляду за посівами, збиранню кукурудзи, та послуг використаних у виробництві кукурудзи, прийманню, очищенню, сушці кукурудзи урожаю 2014 року) вартість яких включається до складу виробничих факторів, безпосередньо пов'язаних з вирощуванням кукурудзи, яку реалізовано в митному режимі експорту та по отриманих послугах пов'язаних з постачання кукурудзи.

Встановлено, що при розрахунку суми податкового кредиту по загальновиробничих витратах, які підлягають бюджетному відшкодуванню при експорті, позивачем використовувалась Методика визначення суми податкового кредиту згідно додатку №11 до Наказу №1-ОП від 01.01.2012 р. «Про облікову політику підприємства та організацію бухгалтерського обліку», яка була розроблена у відповідності до вимог п.п. 209.4 та 209.15 ст. 209 ПК України.

При цьому, п. 16 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 "Витрати" встановлено, що перелік і склад загальновиробничих витрат визначається підприємством самостійно.

Крім того, в п.3.2 Акту перевірки було зазначено, що перевіркою правомірності застосування ставок оподаткування податком на додану вартість у звітних періодах, які підлягають перевірці, порушень не встановлено.

Отже, на підставі даної Методики сума податкового кредиту правомірно була розрахована позивачем, виходячи із фактично сплаченої (нарахованої) постачальникам товарів/послуг, вартість яких була включена до складу виробничих факторів, за рахунок яких сформовано податковий кредит по сільськогосподарських товарах, вивезених у митному режимі експорту (декларації 0121).

Також встановлено, що позивачем проведено коригування податкового кредиту в деклараціях з ПДВ 0110 по загальновиробничих витратах на суму (+) 5110414 грн. т. ч.: в жовтні 2014 року 888659 грн., листопаді 2014 року 1603159 грн., грудні 2014 pоку 2618596 грн.

Разом з тим, коригування податкового кредиту по загальновиробничих витратах проведено позивачем за наступною методикою: визначено суму ПДВ загальновиробничих витрат на 1 гектар по всіх посівах, обраховано урожайність кукурудзи з 1 га, розрахунково визначено площу зібраної кукурудзи (га) в розрізі кожної ВМД, розрахунково визначено суму ПДВ загально виробничих витрат в розрізі кожної ВМД (сума ПДВ загальновиробничих витрат 1 га по всіх посівах помножено на площу зібраної кукурудзи зібраної в розрізі кожної ВМД, розрахунково визначено коефіцієнт для розрахунку в розрізі податкових накладних (сума ПДВ загальновиробничих витрат по кожній ВМД, поділено на загальну суму ПДВ загальновиробничих витрат по всіх посівах). Коефіцієнт коригування сум ПДВ до податкових накладних по загальних виробничих витратах визначався окремо по кожній МД і відповідно застосовувався з різними значеннями в кожній бухгалтерській довідці, складених в pозрізі окремої експортної операції.

Посилання відповідача на неправомірність коригування податкового кредиту по загальновиробничих витратах в загальній сумі 5110414 грн., суд не бере до уваги, з огляду на наступне.

Так, позивач обґрунтовує правомірність коригування податкового кредиту в частині прямих витрат та загальновиробничих витрат на підставі даних бухгалтерського обліку.

Перевіркою встановлено та підтверджено формування податкового кредиту платником при придбанні товарів, матеріалів, сировини, послуг пов'язаних в загальному з виробництвом усієї сільськогосподарської продукції урожаю 2014 року.

Обґрунтовуючи розрахунок суми податкового кредиту по загальновиробничих витратах при експорті кукурудзи та самостійно визначаючи методику його здійснення, позивач посилався на п.209.4 та п. 209.15 ст. 209 ПК України.

Беручи до уваги те, що п.п. 209.4 та 209.15 ст.209 ПК України не передбачено право та порядок часткового виділення податкового кредиту в разі здійснення експортних операцій, відтак дії позивача щодо визначення методики в частині прямих витрат та загальновиробничих витрат на підставі даних бухгалтерського обліку були правомірними.

Згідно з залізничними накладними експедиторів ТОВ «Енселко Агро» кукурудзу в обсязі 645,4 тонн, реалізовану в режимі експорту у жовтні 2014 року, відвантажено із складів ТОВ «А.Т.К.», у жовтні-грудні 2014 року в обсязі 244 184,37 тонн виключно з території ТОВ «Кононівський елеватор».

Твердження відповідача, що кукурудза, яка зберігалась на інших зернових складах: ТОВ «Агро бізнес» в жовтні-грудні 2014 року, ТОВ «А.Т.К.» в листопаді 2014 року та ТОВ «Комбікормтрейд» в листопаді-грудні 2014 року не відвантажувалась та не реалізовувалась в митному режимі експорту, відповідно вартість отриманих послуг по прийманню, очищенню та сушці кукурудзи урожаю 2014 року по вищевказаних контрагентах не відноситься до виробничих факторів, безпосередньо пов'язаних з вирощеною кукурудзою урожаю 2014 року яка експортована за межі митного кордону України є правомірними.

При цьому, позивачем не підтверджено та не надано доказів на підтвердження правомірності проведення коригування податкового кредиту та декларування бюджетного відшкодування ПДВ загальній сумі 767914 грн. по ПДВ, сплаченому постачальникам послуг по прийманню очищенню та сушці кукурудзи урожаю 2014 року в т.ч.: ТОВ «Агробізнес» за жовтень 2014 року в сумі 44149 грн., за листопад 2014 року в сумі 123173 грн., за грудень 2014 року в cyмі 192369 грн., ТОВ «А.Т.К» за грудень 2014 року в сумі 248298 грн., ТОВ "Комбікормтрейд" листопад 2014 року в сумі 62431грн., за грудень 2014 року в сумі 97494 грн., оскільки послуги надані зазначеними постачальниками не відносяться до виробничих факторів, безпосередньо пов'язаних з вирощеною кукурудзою урожаю 2014 року, яка відвантажена на експорт і в цій частині в позові слід відмовити.

Відповідачем проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «Енселко Агро» з питань дотримання норм податкового законодавства, достовірності формування показників податкових декларацій з податку на додану вартість, правильності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за період з 01.01.15 по 31.01.15. За наслідками перевірки складено акт від 19.05.15 року №460/1501/37083810 та прийнято податкове повідомлення-рішення від 05.06.2015 року № форми «В1» про зменшення суми бюджетного відшкодування з ПДВ за січень 2015 року в сумі 3 156 757 грн. та нараховано штрафну (фінансову) санкцію в сумі 1 578 378 грн.

Перевіркою встановлено, що позивачем в порушення п.44.1 ст. 44, п. 46.5 ст. 46, п.209.4 пп.209.15.1 п.209.15 ст. 209, п. 198.6 ст.198, п. 201.11 ст.201, п. 200.1 п.200.3 ст. 200 ПК України по Податковій декларації з ПДВ (0110 загальна) у січні 2015 році завищено бюджетне відшкодування ПДВ в сумі 3 156 757 грн.

В свою чергу, позивачем задекларовано бюджетне відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку в сумі 25 711 388 грн. Згідно додатку 2 до Декларації залишок від'ємного значення, фактично сплаченого отримувачем товарів/послуг постачальникам товарів/послуг або до Державного бюджету України в сумі 25 711 388 грн. виник у грудні 2014 року.

Відповідачем за результатами попередньої документальної позапланової виїзної перевірки (акт №157/1501/37083810 від 12.03.15 року) встановлено завищення від'ємного значення ПДВ за грудень 2014 року на 3 156 757 грн. та винесене податкове повідомлення-рішення від 06.04.15 № форми «В4» про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 3 156 757 грн.

Відповідач зазначає, що ТОВ «Енселко Агро» у наступному податковому періоді, січні 2015 року, податкову звітність з ПДВ не приведено у відповідність до результатів попередньої перевірки, то вказане на його думку призвело до завищення бюджетного відшкодування ПДВ у січні 2015 року на суму 3156757 грн. з чим суд погоджується частково.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що коригування податкового кредиту в деклараціях з ПДВ 0110 по загальновиробничих витратах на суму (+) 5110414 грн. т. ч.: в жовтні 2014 року 888659 грн., листопаді 2014 року 1603159 грн., грудні 2014 pоку 2618596 грн. є правомірним, а тому відповідачем протиправно винесено податкове повідомлення - рішення Форми В4 від 06.04.2015 року № на суму завищення від'ємного значення податку на додану вартість - 2618596,00грн. та податкове повідомлення - рішення від 05.06.2015 року № на суму завищення бюджетного відшкодування - 2618596,00грн. та штрафні фінансові санкції - 1309298,00грн.

Водночас, суд першої інстанції вірно погодився з відповідачем в тому, що позивачем у наступному податковому періоді, січні 2015 року, податкову звітність з ПДВ не приведено у відповідність, відтак вказане призвело до завищення від'ємного значення податку на додану вартість на суму 538161,00 грн. та завищення бюджетного відшкодування ПДВ у січні 2015 року на суму 538161,00 грн.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, частково задовольняючи даний адміністративний позов, ухвалив оскаржене рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Згідно зі п. 1 ч. 1 ст. 198 , ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Енселко Агро" залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 грудня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 09 березня 2016 року.

Головуючий Сушко О.О.

Судді Залімський І. Г. Смілянець Е. С.