Справа № 816/55/16
Суддя: С.О. Удовіченко
Дата ухвалення: 2016-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2016 року м.ПолтаваСправа № 816/55/16

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Удовіченка С.О.,

за участю:

секретаря судового засідання - Кисличенко О.В.,

представників позивача - Краснопіра В.М., Грицуна М.Г.,

представника відповідача - Чайки М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Зовнішньоторгового підприємства "Маг" до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення, -

В С Т А Н О В И В:

20 січня 2016 року Зовнішньоторгове підприємство "Маг" звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 10 вересня 2015 року №/191.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що прийняте відповідачем за наслідками перевірки спірне податкове повідомлення-рішення від 10 вересня 2015 року №/191 є неправомірним, оскільки при формуванні податкового кредиту позивачем дотримані вимоги Податкового кодексу України. Наполягав на тому, що здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом в перевіряємому періоді повністю підтверджуються наявними у позивача первинними документами бухгалтерського обліку та податкової звітності.

Відповідач проти позову заперечував, мотивуючи правомірністю висновків позапланової виїзної документальної перевірки ЗТП "МАГ", якою встановлено порушення пункту 198.1, 198.2 статті 198, пункту 201.1 статті в результаті чого занижено податок на додану вартість всього у сумі 5256 грн. Наполягав на тому, що розбіжність між задекларованими сумами податкового кредиту виникла у зв'язку з тим, що контрагентом позивача - ТОВ "ТК Геліос" подано до контролюючого органу податкову декларацію з податку на додану вартість за серпень 2014 року, разом з тим податковим органом її не визнано податковою звітністю. Стверджував, що безумовною підставою для визнання господарської операції такою, що не здійснювалася, а носила формальний характер є незазначенням у товарно-транспортних накладних повних адрес пункту навантаження та розвантаження товару, часу прибуття та простою, маси товару при навантаженні та розвантаженні.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти позову та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що Зовнішньоторгове підприємство "МАГ" () зареєстровано як юридична особа 04 березня 1994 року (т.1 а.с. 164-165).

Позивач взятий на облік в органах державної податкової служби і також являється платником податку на додану вартість, що не оспорюється сторонами (т.1 а.с. 33-34).

Видами діяльності товариства за КВЕД-2010 є: виробництво інших гумових виробів, відновлення відсортованих відходів, неспеціалізована оптова торгівля, збирання безпечних відходів, надання в оренду водних транспортних засобів, надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (т.1 а.с. 32).

Кременчуцькою ОДПІ, згідно з підпунктом 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI (зі змінами та доповненнями), проведено документальну позапланову виїзну перевірку ЗТП "МАГ" з питань взаємовідносин з ТОВ "ТК Гелюс" за серпень 2014 року.

Правомірність підстав та порядку проведення перевірки позивачем не оспорюється.

За результатами перевірки складено акт від 27 серпня 2015 року №64/16-03-22-05/21071441 (т.1 а.с. 36-48), за висновками якого встановлено порушення ЗТП "МАГ" пункту 198.1, пункту 198.2, пункту 198.3, пункту 198.4 статті 198, пункту 201.1, пункту 201.4, пункту 201.6 статті 201 Податкового кодексу України №2755-VI від 02 грудня 2010 року (зі змінами та доповненнями) в результаті чого занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету в серпні у розмірі 5256 грн.

На підставі акту перевірки від 27 серпня 2015 року №64/16-03-22-05/21071441 контролюючим органом 10 вересня 2015 року складено податкове повідомлення-рішення №/191 (т.1 а.с. 59), яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 7884 грн., в тому числі за основним платежем в розмірі 5256 грн. та штрафних санкцій в розмірі 2628 грн.

Позивач, не погодившись із прийнятим податковим повідомленням-рішенням від 10 вересня 2015 року направив до ДПА у Полтавській області скаргу (т.1 а.с. 61-62), за результатами розгляду якої ГУ ДФС у Полтавській області залишено без задоволення (т.1 а.с. 63-69). Повторна скарга подана до Державної фіскальної служби України також залишена без задоволення (т.1 а.с. 70-75).

Позивач не погодився із зазначеним податковим повідомленням - рішенням у зв'язку із чим оскаржив його до суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Завданням адміністративного судочинства, згідно частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, є захист прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Надаючи правову оцінку спірному податковому повідомленню - рішенню, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до пункту 1.1 статті 1 Податкового кодексу України Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: - придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; - придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 статті 198 вказаного Кодексу (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

В пункті 198.6 статті 198 Податкового кодексу України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) зазначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс) (пункт 201.7 статті 201 Податкового кодексу України).

Податкова накладна, відповідно до абзацу першого пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Із системного аналізу вказаних вище правових норм, можливо дійти до висновку, що для отримання права на податковий кредит із сум податку на додану вартість, сплачених в ціні придбаного товару (робіт, послуг), платник податку на додану вартість повинен мати податкові накладні, видані на реально отриманий товар (роботи, послуги), призначений для використання у власній господарській діяльності.

Крім того, слід зазначити, що за змістом частини другої статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" податкова звітність ґрунтується на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Таким чином, відображення господарської операції у податковому обліку повинно здійснюватись відповідно до її реального економічного змісту на підставі первинних документів бухгалтерського обліку.

Згідно з пунктом 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 р. за № 168/704, первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Щодо взаємовідносин Зовнішньоторгового підприємства "Маг" із Товариством з обмеженою відповідальністю "Геліос" () судом встановлені наступні фактичні обставини справи.

Судом встановлено, що ЗП "Маг" у серпні 2014 року здійснювало придбання товару у ТОВ "Геліос" на загальну суму 31236 грн. у тому числі ПДВ 5256 грн.

Так, 01 липня 2014 року між ЗП "Маг" (покупець) та ТОВ "Геліос" (продавець) укладено договір №Д/2014-81 (т.1 а.с. 76-77).

За умовами договору продавець зобов'язується поставити, а покупець прийняти і оплатити гумову крихту фракції 0-3 мм за ціною, у кількості та асортименті згідно Специфікації №1 до цього договору, що є невід'ємною його частиною. Товар поставляється на умовах СРТ м.Комсомольськ Полтавської області (ІНКОТЕРМС в в редакції 2010 року). На підтвердження здійснення поставки продавець надає покупцеві поштою або наручно товарно-транспортну накладну, видаткову накладну, податкову накладну та рахунок-фактуру. Розрахунок за поставлений товар здійснюється банківським переказом на поточний рахунок продавця. Договір набирає чинності з дня його підписання і діє до 31 грудня 2014 року.

01 липня 2014 року між сторонами підписано Специфікацію №1 до договору №Д/2014-81 (т.1 а.с. 77 зворотній бік).

На виконання досягнутої домовленості позивачем отримано від вказаного контрагента товар - крихту гумову ф. 0-3 мм кількістю 19,710 тон на загальну суму ПДВ 5256 грн.

За наслідками здійснення господарських операцій із ТОВ "Геліос" останнім виписано позивачу: видаткову накладну №РН-82003 від 20 серпня 2014 року та податкову накладну №411 від 20 серпня 2014 року №411 (т.1 а.с. 81-82).

Дослідивши вказані первинні документи ТОВ "Геліос" для документального оформлення господарських операцій з придбання ЗП "Маг" товару, суд не має підстав для визнання їх такими, що не відповідають вимогам оформлення первинних документів бухгалтерської та податкової звітності, а саме, податкова накладна та видаткова накладна містять адресу місцезнаходження покупця та продавця, одиниці виміру товару, кількість послуг, ціну послуг. Будь-яких порушень щодо оформлення накладних судом не встановлено, зауваження до змісту та форми зазначених документів у податкового органу відсутні. Податкова накладна зареєстрована в реєстрі отриманих та виданих податкових накладних (т. 2 а.с. 21).

Розрахунок за придбаний товар здійснювався позивачем у безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок ТОВ "Геліос", що підтверджується платіжними дорученнями (т.1 а.с. 79-80).

Факт транспортування придбаного позивачем товару підтверджується наявною у матеріалах справи товарно-транспортною накладною (т.1 а.с.86).

Стосовно тверджень відповідача, що в товарно-транспортній накладній відсутні такі реквізити, як адреси пунктів навантаження та розвантаження, ПІБ та посад відповідальної особи вантажовідправника, час прибуття, вибуття та простою, маса брутто товару при навантаженні та розвантаженні, підписи особи відповідальної за вантажно-розвантажувальні операції, суд зазначає слідуюче.

Відповідно до пункту 11.1 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року №363 (далі по тексту - Правила) основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна.

Згідно пункту 11.4. (Правил) товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом Замовник (вантажовідправник) повинен виписувати в кількості не менше чотирьох екземплярів. Замовник (вантажовідправник) засвідчує всі екземпляри товарно-транспортної накладної підписом і при необхідності печаткою (штампом).

Після прийняття вантажу згідно з товарно-транспортною накладною водій (експедитор) підписує всі її екземпляри (пункт 11.5 Правил).

Пунктом 11.6. Правил встановлено, що перший екземпляр товарно-транспортної накладної залишається у Замовника (вантажовідправника), другий - передається водієм (експедитором) вантажоодержувачу, третій і четвертий екземпляри, засвідчені підписом вантажоодержувача (у разі потреби й печаткою або штампом), передається Перевізнику.

Відповідно до пункту 11.8. Правил час прибуття (вибуття) автомобіля для завантаження і розвантаження Замовник зобов'язаний зазначати відповідно до пунктів 8.25 і 8.26 цих Правил.

Як слідує із наданої товарно-транспортної накладної у графі "автомобільний перевізник" зазначено ФОП ОСОБА_4 Львівська обл.; у графі "замовник" зазначено ТОВ "ТК Геліос", м. Київ, пр-т Московський, 8, корп 50, оф 44; у графі "вантажовідправник" зазначено ТОВ "ТК Геліос", м. Київ, пр-т Московський, 8, корп 50, оф 44; у графі "вантажоодержувач" зазначено ЗТП "Маг", м. Комсомольськ, вул. Конституції, 32/33, у графі "пункт навантаження" та "пункт розвантаження" зазначено м.Львів та м. Комсомольськ; уграфі "відпуск дозволив" зазначено директом ОСОБА_5, поставлено підпис та печатка ТОВ "Геліос"; у розділі "відомості про вантаж" вказано найменування вантажу гумова крихта 0-3 мм, кількість - 31 тона, ціну без ПДВ за одиницю - 1333,33 грн., загальну суму з ПДВ - 31536 грн., вид пакування - мішки біг-бег, документи з вантажем РН-82003 від 20 серпня 2014 року, СФ-81101 від 11 серпня 2014 року, масу брутто 19,710 тон, графи "здав (відповідальна особа вантажовідправника), прийняв (відповідальна особа вантажоодержувач)" - підписані уповноваженими особами ТОВ "Геліос" та ЗП "Маг" і завірені печатками; графи "прийняв водій/експедитор, здав водій/експедитор" підписані водієм ОСОБА_4.

Щодо незазначення часу прибуття, вибуття та просто, маси брутто при навантаженні та розвантаженні суд вважає за необхідне зазначити, що незаповнення вказаних граф не може ставити під сумнів здійснення поставки товару, крім того у позивача відсутні претензійні вимоги до ТОВ "Геліос" щодо не здійснення поставки придбаного товару у розмірах та строки визначені умовами договору №Д/2014-81.

Посилання відповідача на той факт, що договором №Д/2014-81 від 01 липня 2014 року поставка здійснювалася автотранспортом покупця, при цьому останнім не надано підтверджуючих документів щодо господарських відносин із перевірзником ФОП ОСОБА_4, суд зазначає слідуюче.

За умовами договору та специфікації до нього поставка товару здійснюється на умовах СРТ м. Комсомольськ, Полтавська область (Інкотермс в редакції 2010 року), тобто подавець зобов'язаний надати товар перевізнику, з яким заключено договір перевезення.

Крім того, позивач зазначив, що в договорі допущено описку щодо сторони, яка здійснює поставку, зазначено "покупця" замість "продавця".

Слід також зазначити, що товарно-транспортна накладна, не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей, а призначена для обліку руху товарно-матеріальних цінностей та розрахунків за їх перевезення автомобільним транспортом.

Стосовно посилань відповідача, що навантаження товару відбувалося в м. Львові, разом з тим як податкова адреса ТОВ "Геліос" м. Київ, пр. Московський, 8, корп 50, кв. 44, суд вважає за необхідне звернути увагу контролюючого органу, що договором №Д/2014-81 від 01 липня 2014 року та Специфікацією до нього не визначалося пункту навантаження придбаного товару, крім того реєстрація ТОВ "Геліос" у м. Києві не може зобов'язувати останнього здійснювати поставку товару саме з місця реєстрації.

З письмових пояснень позивача (т.2 а.с. 103) судом встановлено, що придбана крихта використовувалася останнім для виготовлення регенерату та реалізації його споживачам на підтвердження чого ЗТП "Маг" надано:

- акти витрат сировини (т.1 а.с. 84-85),

- калькуляції (т.1 а.с. 87-89),

- накладні на внутрішнє переміщення (т.1 а.с. 90-92),

- договір №Д/2014-37/1 від 03 березня 2014 року про виконання підрядних робіт, укладений між ЗП "Маг" та ПрАТ "Регенерат" (т.1 а.с. 93-115),

- товарно-транспортні накладні (т.2 а.с. 108, 128-130).

- видаткову накладну від 09 вересня 2014 року №244 (т.2 а.с. 106),

- прибутковий ордер №375/1 від 10 лютого 2014 року (т.2 а.с. 106),

- рахунок на оплату №203 від 09 вересня 2014 року (т.2 а.с. 107),

- акт виконаних робіт (послуг) від 09 вересня 2014 року (т.2 а.с. 107)

- паспорт на виготовлену продукцію (т.2 а.с. 110),

- експортну декларацію (т.2 а.с. 111),

- контракт №К/2014-3 від 27 грудня 2013 року (т.1 а.с. 119-126),

- контракт №К/2014-14 від 18 серпня 2014 року (т.1 а.с. 131-136),

- контракт №К/2014-12 від 14 серпня 2014 року (т.1 а.с. 138-142),

- контракт №К/2014-10 від 12 серпня 2014 року (т.1 а.с. 144-146),

- контракт №К/2013-9 від 11 березня 2013 року (т.1 а.с. 148-159).

Із наданої позивачем бухгалтерської довідки судом встановлено, що за результатами здійснення господарської операції із ТОВ "Геліос" в серпні 2014 року ЗТП "Маг" отримано прибуток 374703,94 грн. (т.2 а.с.. 86).

Крім того, судом враховано, що у позивача наявні трудові ресурси та основні засоби для здійснення своєї господарської діяльність, що не ставиться під сумнів і контролюючим органом.

Отже, позивачем, на підставі належним чином оформлених податкових накладних та інших первинних бухгалтерських документів, правомірно включено суму податку на додану вартість до складу податкового кредиту за відповідний період.

Суд враховує, що відповідно до пункту 201.8 статті 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Пунктом 184.1 статті 184 Податкового кодексу України визначено, що реєстрація діє до дати анулювання реєстрації платника податку, яка проводиться шляхом виключення з реєстру платників податку.

Стосовно контрагент позивача - ТОВ "Геліос" то слід зазначити, що фактів визнання недійсним або анулювання свідоцтва про державну реєстрацію на момент здійснення господарських операцій судом не встановлено; постачальник знаходився в Єдиному державному реєстрі, а також мав свідоцтво про реєстрацію платником податку на додану вартість.

При цьому, суд зауважує, що подальше припинення юридичної особи та анулювання свідоцтва платника ПДВ не робить виписані ним первинні документи та податкові накладні недійсними та не позбавляють позивача права на формування на їх підставі податкового кредиту.

Стосовно посилань відповідача в акті перевірки на той факт, що розбіжність між задекларованими сумами податкового кредиту виникла у зв'язку з тим, що контрагентом позивача - ТОВ "Геліос" подано до контролюючого органу податкову декларацію з податку на додану вартість за серпень 2014 року, разом з тим податковим органом її не визнано податковою звітністю, варто зазначити, що дана обставина не може свідчити про нереальність здійснення господарської операції та неможливості позивачу сформувати податковий кредит в порядку передбаченому Податковим кодексом України.

Щодо встановлення контролюючим органом в ході аналізу податкової звітності підсистеми "Автоматизована система співставлення системи "Податковий блок" та бази "Єдиний реєстр податкових накладних" відсутності придбання ТОВ "Геліос" у серпні 2014 року крихти гумової ф-0,3 мм, варто зазначити, що даний товар міг придбаватися контрагентом позивача і в попередніх періодах.

Отже, надання податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковий орган не встановив та не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом. Відповідачем не надано жодних доказів наявності між позивачем та його контрагентом при здійсненні ними договірних відносин взаємоузгоджених зловмисних дій, не спрямованих на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними. Наявності таких доказів, зокрема вироку суду, постановленого у кримінальній справі стосовно посадових осіб ЗТП "Маг" чи його контрагента ТОВ "Геліос". Контролюючим органом не встановлено безпідставності та економічної недоцільності придбаного позивачем товару чи неможливості його використання у власній господарській діяльності. Податковим органом не доведено фактичних обставин, які ставлять під сумнів реальність господарської операції. Придбаний товар (давальницька сировина) необхідний для здійснення господарської діяльності позивача та отримання останнім прибутку, як основної мети будь-якого підприємства.

Отже, дослідження наявних у справі доказів у їх сукупності, дає суду підстави для висновку про відсутність в діях ЗТП "Маг" порушень податкового законодавства, визначених актом перевірки №04/16-03-22-05/21071441 від 27 серпня 2015 року, на підставі висновків якого відповідачем прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 10 вересня 2015 року №/191.

Частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Разом з тим, незважаючи на вимогу частини другої статті 71 цього Кодексу щодо процесуального обов'язку відповідача, останній в ході судового розгляду справи правомірності прийнятого податкового повідомлення-рішення 10 вересня 2015 року №/191 не довів, а відтак позовні вимоги ЗТП "Маг" є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням статей 11, 162 Кодексу адміністративного судочинства України, суд доходить висновку про наявність законних підстав для задоволення адміністративного позову щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від10 вересня 2015 року №/191

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Зовнішньоторгового підприємства "Маг" до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області від 10 вересня 2015 року №/191.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області судові витрати, понесені Зовнішньоторговим підприємством "Маг" у зв'язку зі сплатою судового збору у розмірі 1378 грн.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови складено 09 березня 2016 року.

Суддя С.О. Удовіченко