Справа № 816/261/16
Суддя: І.Г. Ясиновський
Дата ухвалення: 2016-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

03 березня 2016 рокум. ПолтаваСправа № 816/261/16

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Ясиновський І.Г., перевіривши матеріали подання Миргородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про підтвердження обґрунтованості арешту майна платника податків, -

В С Т А Н О В И В:

03 березня 2016 року о 12:20 Миргородська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Полтавській області звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з поданням до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про підтвердження обґрунтованості рішення від 02 березня 2016 року №1 про застосування адміністративного арешту майна платника податків.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтею 106 цього Кодексу.

Згідно з частиною сьомою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

За визначенням статті 1 Закону України "Про судовий збір" судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Тобто, Закон України "Про судовий збір" передбачає сплату судового збору за подання до суду позовної заяви чи будь-якої іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Одночасно, Закон України "Про судовий збір" визначає випадки, коли судовий збір не підлягає сплаті шляхом виключення відповідних заяв із числа об'єктів справляння та судового збору та встановлення пільг щодо слати судового збору.

Так, вичерпний перелік заяв, за подання яких не справляється судовий збір наведено у частині другій статті 3 Закону України "Про судовий збір", а пільги щодо сплати судового збору встановлені у статті 5 цього Закону. Зазначений перелік є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Виходячи зі змісту статті 1833 Кодексу адміністративного судочинства України, подання є підставою для здійснення провадження у справі за зверненням органів доходів і зборів за особливою процедурою, а тому, відповідно, вважається особливою формою позовної заяви, яка є об'єктом справляння судового збору.

Провадження у справах, порушених за поданням податкових органів, поданим на підставі статті 1833 Кодексу адміністративного судочинства України, є окремим видом судового провадження, відмінним від загального (позовного).

З огляду на зазначене, загальні норми Кодексу адміністративного судочинства України, що регулюють процедуру позовного провадження, до провадження на підставі подання податкового органу можуть застосовуватися лише у частині, що не суперечить спеціальним нормам статті 1833 цього Кодексу.

Статтею 1833 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено перелік особливих вимог, що пред'являються до подання податкового органу, та особливий перелік процесуальних дій суду, які можуть вчинятися у процесі розгляду такого подання.

Водночас у частині, що не врегульована статтею 1833 Кодексу адміністративного судочинства України, вимоги до подання визначаються загальними нормами, зокрема статтею 106 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною третьою статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України до позовної заяви додається також документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати.

Статтею 1833 КАС України подання визначено як форму звернення до суду органу Державної фіскальної служби України при здійсненні ним передбачених законом повноважень.

Отже, подання як форма звернення до суду передбачена КАС України. Ця ознака покладена в основу визначення понять «судовий збір» та «платник судового збору».

Вказане подання Закон № 3674-VI не відносить до обєктів, за які судовий збір не справляється, а органи Державної фіскальної служби України до осіб, для яких встановлено пільги щодо сплати судового збору.

Таким чином, подання органу Державної фіскальної служби України, передбачене статтею 1833 КАС України, є обєктом справляння судового збору.

Вказана позиція висвітлена у Пленумі Вищого адміністративного суду від 5 лютого 2016 року № 2 "Про судову практику застосування адміністративними судами окремих положень Закону України від 8 липня 2011 року № 3674-VI "Про судовий збір" у редакції Закону України від 22 травня 2015 року 484-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору"

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з підпунктом 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано суб'єктом владних повноважень, юридичною особою або фізичною особою - підприємцем передбачена ставка судового збору у розмірі 1 мінімальної заробітної плати.

Як свідчать матеріали подання, заявник звернувся до суду з поданням до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про підтвердження обґрунтованості рішення про накладення арешту на майно платника податків, отже, звернені до суду вимоги немайновими.

За викладених обставин, при зверненні до адміністративного суду з даним поданням Миргородська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Полтавській області мала сплатити судовий збір у розмірі 1378 грн.

Разом з тим, до подання документ про сплату судового збору не додано. Доказів на підтвердження підстави звільнення Миргородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області від сплати судового збору не надано.

Разом з поданням надано клопотання про відстрочення сплати судового збору до винесення рішення по справі, яке обґрунтоване відсутністю коштів на сплату судового збору, пов'язане з не надходження відповідних коштів з Державного бюджету України.

Розглянувши зазначене клопотання, суд приходить до наступних висновків.

Питання про відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати регулюється Законом України "Про судовий збір". Так, положеннями статті 8 зазначеного Закону передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судовому збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

У відповідності до частини першої статті 88 Кодексу адміністративного судочинства України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що єдиною підставою для звільнення, розстрочки, відстрочки від сплати судового збору є незадовільний майновий стан сторони.

Крім того, відстрочення сплати судового збору є правом, а не обов'язком суду.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, у тому числі й органів державної влади.

У зв'язку із цим обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися достатньою підставою для звільнення, розстрочення чи відстрочення від такої сплати.

Разом з тим, заявником не надано до суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження обставин того, що його майновий стан перешкоджає сплаті судового збору за звернення до суду з цим поданням у встановленому законом порядку, а наведені ним обставини не є підставою для відстрочення сплати судового збору.

Згідно Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України "Про судовий збір" від 23 січня 2015 року №2 доведено до відома суддів результати вивчення та узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Закону України "Про судовий збір". У роз'ясненні зазначено, що визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати. Таке ж право мають і бюджетні установи. Водночас якщо ці бюджетні установи діють як субєкти владних повноважень, то обмежене фінансування такої установи не є підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від сплати.

Суд звертає увагу, що у Прикінцевих положеннях Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору" №484-VIII від 22 травня 2015 року, Кабінет Міністрів України зобовязав забезпечити відповідне фінансування державних органів, які позбавляються пільг щодо сплати судового збору.

З урахуванням вищезазначеного, сплата судового збору є обовязком заявника, а тому зловживання правом на звільнення, відстрочку чи розстрочку від його сплати є неприпустимим.

З огляду на викладене, клопотання про звільнення від сплати судового збору є необґрунтованим.

Таким чином, позовну заяву подано без додержання вимог статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 1 статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України подання позовної заяви без додержання вимог статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення позовної заяви без руху.

Таким чином, позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку для усунення вказаних недоліків.

На підставі викладеного, керуючись статтями 106, 108 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

Подання Миргородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про підтвердження обґрунтованості арешту майна платника податків залишити без руху.

Заявнику надати строк для усунення недоліків до 14:00 04 березня 2016 року та роз'яснити, що в разі неусунення недоліків подання, воно буде повернуто.

Недоліки необхідно усунути шляхом надання до Полтавського окружного адміністративного суду документа про сплату судового збору або доказів на підтвердження підстави звільнення позивача від сплати судового збору.

Копію ухвали направити особі, що звернулася з позовною заявою.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд.

Суддя І.Г. Ясиновський