Справа № 513/26/16-а
Суддя: Смірнова І. О.
Дата ухвалення: 2016-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 513/26/16-а
Провадження № 2-а/513/4/16
Саратський районний суд Одеської області
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 березня 2016 року Саратський районний суд Одеської області у складі: судді Смірнової І.О. при секретарі Коноваленко Т.М., за участю позивачки ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2 у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт. Сарата Одеської області, розглянувши справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Саратському районі Одеської області про визнання дій протиправними та зобовязання здійснити дії,

В С Т А Н О В И В :

18.01.2016 року позивачка звернулася до суду з даним адміністративним позовом, вказуючи, що з 27.03.2014 року за розпорядженням голови Саратської районної державної адміністрації від 27 березня 2011 року за № 41-к, у звязку з виходом на пенсію державного службовця по інвалідності, відповідно до ст. 38 Кодексу законів про працю України, вона була звільнена з посади заступника керівника апарату начальника відділу організаційно кадрової роботи апарату районної державної адміністрації з присвоєнням їй, у звязку з виходом на пенсію, десятого рангу державного службовця.

З 28.03.2014 року, відповідно до ст. 37 Закону України від 16.12.1993 року № 3723-XII «Про державну службу», за її заявою УПФ України в Саратському районі Одеської області їй було призначено пенсію по інвалідності у розмірі 80 % суми її заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування. Але, при розрахунку розміру призначеної їй пенсії, відповідачем не було включено в заробітну плату (дохід) для розрахунку пенсії суми індексації заробітної плати в розмірі 10173 гривні 85 копійок, допомоги для оздоровлення при наданні щорічних відпусток в розмірі 2249 гривень та матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань в розмірі 2273 гривні, всього у загальному розмірі 14695 гривень 85 копійок, які нею були отримані протягом періоду з березня 2012 року по лютий 2014 року, тобто за останні 24 календарних місяці роботи на державній службі підряд перед зверненням за пенсією, та на які був нарахований та сплачений єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування.

19.09.2014 року позивачка звернулася до УПФ із заявою про перегляд правильності нарахування їй пенсії державного службовця та проведення перерахунку призначеної їй пенсії державного службовця з урахуванням інших виплат, що входили у її заробіток, зокрема суми індексації заробітної плати, допомоги для оздоровлення при наданні щорічних відпусток, матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань.

Але, відповіді на своє звернення позивачка не отримала. Перерахунок призначеної їй пенсії проведений не був.

Не включення відповідачем до її заробітної плати для розрахунку призначеної їй пенсії суми індексації заробітної плати в розмірі 10173 гривні 85 копійок, допомоги для оздоровлення при наданні щорічних відпусток в розмірі 2249 гривень та матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань в розмірі 2273 гривні, всього у загальному розмірі 14695 гривень 85 копійок, які нею були отримані протягом періоду з березня 2012 року по лютий 2014 року, тобто за останні 24 календарних місяці роботи на державній службі підряд перед зверненням за пенсією, та на які був нарахований та сплачений єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування, вважає неправомірним, таким, що порушує її право на призначення та одержання пенсії в розмірі передбаченому ч. 6 ст. 37 Закону України від 16.12.1993 року № 3723 ХІІ «Про державну службу».

Згідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положення частини 6 статті 37 Закону України від 16.12.1993 року № 3723-XII «Про державну службу» пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених частиною 1 статті 37 цього Закону, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», особам, визнаним інвалідами І або ІІ групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше десяти років, а також особам з числа інвалідів І або ІІ групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно до цього Закону призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.

Відповідно до частини 1 статті 37 Закону України від 16.12.1993 року № 3723-XII «Про державну службу» в редакції, що була чинною на час виникнення спірних відносин (на час призначення їй пенсії), пенсія державним службовцям призначалася в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 року страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Стаж державної служби позивачки складає двадцять повних календарних років.

В частині 1 статті 1 Закону України від 24.03.1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частиною 2 статті 33 Закону України від 16.12.1993 року № 3723-XII «Про державну службу» передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що допомога для оздоровлення при наданні щорічної відпустки та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань входила до системи оплати праці державного службовця.

Статтею 66 Закону України від 05.11.1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» встановлено види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсії. Відповідно до ч. 1 зазначеної статті до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України від 26.06.1997 року № 400/97-ВР «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Відповідно до статті 41 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до виплат (доходів), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, належать, зокрема: суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України від 08.07.2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону; суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески, або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, повинні бути враховані в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Така сама правова позиція зі спірного питання була висловлена Верховним Судом України у постанові від 20.02.2012 року у справі № 21-430а11 та у постанові від 28.05.2013 року у справі № 21-97а13.

Відповідно до частини 1 статті 55 Конституції України кожному громадянину гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

19.06.2012 року Одеською Кардіологічною № 2 спеціалізованою медико-соціальною експертною комісією за результатом повторного огляду позивачку було визнано інвалідом з встановленням ІІ групи інвалідності безстроково, що підтверджується довідкою серії 10 ААВ № 950900, виданої 19.06.2012 до акта огляду медико-соціальною експертною комісією.

Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України від 08.07.2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються інваліди І та ІІ груп.

Враховуючи вищевикладене, позивачка просила суд визнати неправомірним дії Управління Пенсійного фонду України в Саратському районі Одеської області щодо не включення до заробітної плати (доходу) для розрахунку (обчислення) призначеної їй пенсії суми індексації заробітної плати в розмірі 10173 гривні 85 копійок, допомоги для оздоровлення при наданні щорічних відпусток в розмірі 2249 гривень та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань в розмірі 2273 гривень, всього у загальному розмірі 14695 гривень 85 копійок, які були отримані нею протягом періоду з березня 2012 року по лютий 2014 року, тобто за останні 24 календарні місяці роботи на державній службі підряд перед зверненням за пенсією, та на які був нарахований та сплачений єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування; зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Саратському районі Одеської області з 28.03.2014 року провести належним чином розрахунок призначеної їй пенсії (обчислити пенсію) у розмірі 80 відсотків суми її заробітної плати, з якої був нарахований та сплачений єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, включивши до заробітної плати (доходу) для розрахунку (обчислення) пенсії суми індексації заробітної плати в розмірі 10173 гривень 85 копійок, допомоги для оздоровлення при наданні щорічних відпусток в розмірі 2249 гривень та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань в розмірі 2273 гривень, всього у загальному розмірі 14695 гривень 85 копійок, які були отримані позивачкою протягом періоду з березня 2012 року по лютий 2014 року, тобто за останні 24 календарні місяці роботи на державній службі підряд перед зверненням за пенсією, та на які був нарахований та сплачений єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, із збереженням після проведеного перерахунку призначеної пенсії суми індексації пенсії, нарахованої до здійснення перерахунку пенсії; зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Саратському районі Одеської області виплатити позивачці з 28.03.2014 року недоотриману пенсію з урахуванням вже виплачених сум пенсії; зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Саратському районі Одеської області провести індексацію недоотриманої пенсії, з вини Управління Пенсійного фонду України в Саратському районі Одеської області, та виплатити їй суму індексації недоотриманої пенсії з вини Управління Пенсійного фонду України в Саратському районі Одеської області.

25.01.2016 року від представника Пенсійного фонду України в Саратському районі Одеської області надійшли заперечення проти позову у повному обсязі вказуючи, що 19.09.2014 року позивачка звернулася до управління Пенсійного фонду України в Саратському районі Одеської області із заявою про перерахунок призначеної їй пенсії у звязку тим, що до розрахунку її пенсії не були включені: виплати на матеріальну допомогу на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально побутових питань, індексація заробітної плати, 26.09.2014 року їй була надана відповідь, що розмір пенсії призначений відповідно до вимог діючого законодавства.

Відповідно до пункту 5 розділу 3 «Прикінцеві положення» Закону України від 02.03.2015 року № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», у разі неприйняття до 01.06.2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 року, скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", "Про статус народного депутата України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про судову експертизу", "Про Національний банк України", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

У звязку з викладеним, з 01.06.2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених вищезазначеними законами, не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються, про що Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повідомило начальників управлінь Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у м. Одесі, а також у містах та районах листом електронної пошти від 29.05.2015 року № 1201/04.

Окрім того, управління Пенсійного фонду України в Саратському районі Одеської області вважає такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства вимоги позивачки про визнання неправомірною бездіяльності управління Пенсійного фонду України в Саратському районі Одеської області, зобовязання управління Пенсійного фонду України в Саратському районі Одеської області провести перерахунок призначеної позивачці пенсії та виплату позивачці недоотриманої пенсії саме з 28.03.2014 року, оскільки відповідно до статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Стаття 100 Кодексу адміністративного судочинства України визначає правові наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду, які полягають в тому, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Позивачка не заявила клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду з вимогами, які заявлені нею з попущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду, а також про підстави для визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду, у звязку з чим відповідач просив суд залишити без розгляду позовні вимоги позивачки, що заявлені з пропущенням встановленого законом шестимісячного строку звернення до адміністративного суду. Відмовити у задоволенні решти позовних вимог позивачки.

У даному судовому засіданні позивачка позов підтримала, просила задовольнити, пояснивши суду, що не отримувала відповіді на свою заяву від відповідача від 26.09.2014 року. Дізналась про порушення свого права на перерахунок пенсії у листопаді 2015 року і тому звернулась до суду з даним позовом.

Представник відповідача позов не визнав з підстав, викладених у письмових запереченнях, зокрема просив: позовні вимоги позивачки щодо зобов'язання управління Пенсійного фонду України в Саратському районі Одеської області про здійснення перерахунку її пенсії з 28.03.2014 року, про виплату недорахованої суми пенсії з 28.03.2014 року залишити без розгляду у зв'язку з пропуском строку для звернення до адміністративного суду.

Розглянувши клопотання представника відповідача, заслухавши думку позивачки, дослідивши письмові докази суд вважає, що клопотання представника відповідача підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Пунктом 9 частини 1 статті 155 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Позивачка перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Саратському районі з 28.03.2014 року та отримує пенсію як державний службовець згідно Закону України "Про державну службу".

19 вересня 2014 року позивачка звернулась із заявою до відповідача про здійснення перерахунку її пенсії з 28.03. 2014 року, про виплату недорахованої суми пенсії з 28.03. 2014 року.

Судом встановлено, що позивачка у вересні 2014 року зверталась із заявою до відповідача про проведення перерахунку пенсії, у судовому засіданні пояснила, що дізналась про порушення її права на перерахунок пенсії у листопаді 2015 року, тому суд вважає, що позивачці достеменно було відомо про відмову у перерахунку її пенсії. Позивачка пропустила встановлений законом строк для звернення до адміністративного суду, підстав для визнання причин пропуску строку поважними судом не встановлено, тому позовні вимоги в цій частині слід залишити без розгляду.

Керуючись ст.ст. 99, 100, п. 9 ч. 1 ст. 155, ст. ст. 185,186 КАС України,

суд

У Х В А Л И В :

позовні вимоги ОСОБА_1 щодо зобов'язання управління Пенсійного фонду України в Саратському районі Одеської області про здійснення перерахунку її пенсії з 28.03.2014 року, про виплату недорахованої пенсії з 28.03.2014 року по 17 липня 2015 року - залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Одеського апеляційного адміністративного суду через Саратський районний суд протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя І. О. Смірнова