Справа № 803/1001/13-а
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2016-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2016 р. Справа № 876/9101/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

з участю секретаря судового засідання Богдан А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційні скарги Управління Пенсійного фонду України в місті Ковелі та Ковельському районі Волинської області та Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Ковелі Волинської області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 30 травня 2013 року у справі за позовом Управління Пенсійного фонду України в місті Ковелі та Ковельському районі Волинської області до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Ковелі Волинської області про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в м. Ковелі та Ковельському районі Волинської області звернулось до суду з позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в місті Ковелі Волинської області, яким з врахуванням зменшення розміру позовних вимог просило стягнути з відповідача суми заборгованості по виплаті пенсій по інвалідності невключеним до актів щомісячних звірок пенсіонерам ОСОБА_1 і ОСОБА_2 у сумі 3362,75 грн. та невідшкодовані суми заборгованості по виплаті пенсій по інвалідності, включених до актів щомісячних звірок, у сумі 614453,77 грн.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 30 травня 2013 року позов задоволено частково: стягнуто з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Ковелі Волинської області на користь Управління Пенсійного фонду України в м. Ковелі та Ковельському районі Волинської області 3362,75 грн. витрат на виплату та доставку пенсій, призначених по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання за період з квітня 2012 року по лютий 2013 року, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постанова мотивована тим, що страховиком, який має виплачувати пенсію по інвалідності особі, яка стала інвалідом від нещасного випадку на виробництві на території колишніх республік СРСР, а в разі виплати такої органами Пенсійного фонду України - відшкодувати останньому витрати, є Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Тому суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача витрат на виплату та доставку пенсій, призначених по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання в сумі 3362,75 грн., підлягає задоволенню. Разом з тим, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовної вимоги про стягнення невідшкодованої суми заборгованості по виплаті пенсій по інвалідності, включених до актів щомісячних звірок, в сумі 614453,77 грн., оскільки розбіжності при складанні актів звірок органами Пенсійного фонду України та відділеннями виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в районах та містах обласного значення можуть бути вирішені лише центральними органами - Пенсійним фондом України та Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Невідшкодування районним відділенням Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України сум по акту звірки не позбавляє права направити не повністю узгоджений акт звірки та відповідну довідку до центральних органів, а відповідні центральні органи визнати ці суми та провести їх відшкодування, а в разі незгоди вирішити спір у судовому порядку між собою.

Постанову в апеляційному порядку оскаржили сторони.

Позивач оскаржив постанову в частині відмови у задоволенні позову. Вважає, що в цій частині суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить постанову скасувати.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань зобов'язаний відшкодувати витрати Пенсійного фонду, пов'язані із виплатою щомісячної цільової грошової допомоги на прожиття та витрати на її доставку, оскільки таке відшкодування передбачене у спільній Постанові Правління Пенсійного фонду України та Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 04.03.2003 року № 5-4/4.

Відповідач оскаржив постанову в частині задоволення позову. Вважає, що в цій частині суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а висновки суду не відповідають обставинам справи. Просить постанову скасувати та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що оскільки Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань здійснює державне соціальне страхування і є страховою установою, потерпілі, які отримали трудове каліцтво за межами України і переїхали в Україну на постійне місце проживання, є не застрахованими особами в Україні і за них не сплачувались страхові внески, тому здійснення їм страхових виплат за рахунок Фонду не проводиться, в зв'язку з чим у Фонду відсутній обов'язок відшкодування Пенсійному фонду витрат на виплату таким особам пенсій по інвалідності, яка настала внаслідок трудового каліцтва.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» законодавство про державне соціальне страхування складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», Кодексу законів про працю України, Закону України «Про охорону праці» та інших нормативно-правових актів. Якщо міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством про страхування від нещасного випадку, то застосовуються норми міжнародного договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 цього Закону особи, право яких на отримання відшкодування шкоди раніше було встановлено згідно із законодавством СРСР або законодавством України про відшкодування шкоди, заподіяної працівникам внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання, пов'язаних з виконанням ними трудових обов'язків, мають право на забезпечення по страхуванню від нещасного випадку відповідно до цього Закону.

При цьому право на таке забезпечення, яке встановлено в Україні, не залежить від того, у якій з колишніх республік СРСР стався нещасний випадок на виробництві з застрахованою особою або виникло професійне захворювання, пов'язане з виконанням нею трудових обов'язків.

Відповідно до ст. 15 цього Закону страхування від нещасного випадку здійснює Фонд соціального страхування від нещасних випадків.

Відповідно до п. 2 ст. 7 Прикінцевих положень Закону України «Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань сплачує страхові виплати і надає соціальні послуги працівникам (членам їх сімей), які потерпіли на виробництві до 1 квітня 2001 року, з того часу, коли відповідні підприємства передали в установленому порядку Фонду документи, що підтверджують право цих працівників (членів їх сімей) на такі страхові виплати та соціальні послуги, або коли таке право встановлено в судовому порядку.

Потерпілі, документи яких не передані до Фонду, продовжують отримувати належні виплати та соціальні послуги від свого роботодавця, Пенсійного фонду України та Фонду соціального страхування України. При цьому кошти, виплачені потерпілому страхувальником, зараховуються Фондом у рахунок його страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, а між страховиками з інших видів страхування і Фондом в подальшому відбуваються відповідні розрахунки.

А відповідно до абз. 2 п. 5 ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між Фондом соціального страхування від нещасних випадків і страховиками з інших видів соціального страхування виникають спори щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернувся застрахований. При цьому страховик, до якого звернувся застрахований, має право звернутися до відповідного страховика з інших видів соціального страхування щодо відшкодування понесених ним витрат.

Відповідно до п. «а» ст. 27 Закону України «Про пенсійне забезпечення» громадянам України - переселенцям з інших держав, які не працювали в Україні, пенсії по інвалідності внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання призначаються незалежно від стажу роботи.

Відповідно до п. 3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» відшкодування шкоди, медична, професійна та соціальна реабілітація провадяться Фондом соціального страхування від нещасних випадків також зазначеним у статті 8 цього Закону особам, які потерпіли до набрання ним чинності та мали право на зазначені страхові виплати і соціальні послуги. Уся заборгованість потерпілим на виробництві та членам їх сімей, яким до набрання чинності цим Законом підприємства, установи та організації не відшкодували матеріальної і моральної (немайнової) шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я, виплачується цими підприємствами, установами і організаціями, а в разі їх ліквідації без правонаступника - Фондом соціального страхування від нещасних випадків.

Проаналізувавши положення наведених вище норм в їх системному зв'язку, колегія суддів дійшла висновку, що обов'язок Фонду відшкодувати потерпілим на виробництві та членам їх сімей матеріальну і моральну (немайнову) шкоду, заподіяну ушкодженням здоров'я, не залежить від того, чи сплачували Фонду страхові платежі підприємства, що ліквідувалися та на яких було ушкоджено здоров'я потерпілого.

При цьому відповідно до абз. 6 п. 3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» Фонд соціального страхування від нещасних випадків є правонаступником державного, галузевих та регіональних фондів охорони праці, передбачених статтею 21 Закону України «Про охорону праці», які ліквідуються.

Водночас, відповідно до ст. 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у сфері пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної Угоди та членів їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Згідно з ст. 3 цієї Угоди всі витрати, пов'язані зі здійсненням пенсійного забезпечення за даною Угодою, несе держава, яка надає забезпечення.

Враховуючи зміст наведених норм, колегія суддів дійшла висновку, що страховиком, який зобов'язаний виплачувати пенсію по інвалідності особі, яка стала інвалідом від нещасного випадку на виробництві на території колишніх республік СРСР, є Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, а в разі виплати такої пенсії органами Пенсійного фонду України Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України зобов'язаний відшкодувати останньому витрати.

За таких обставин колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 3362,75 грн. витрат на виплату та доставку пенсій, призначених по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, виплачених пенсіонерам ОСОБА_1 і ОСОБА_2

Разом з тим колегія суддів враховує, що перелік соціальних послуг та виплат, які здійснюються та відшкодовуються Фондом, передбачений ст. 21 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», відповідно до якої Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України зобов'язаний в установленому законом порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження здоров'я, у тому числі пенсії по інвалідності від трудового каліцтва або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, у разі настання страхового випадку.

Аналіз положень постанов Кабінету Міністрів України від 26.03.2008 року № 265 «Про деякі питання пенсійного забезпечення громадян» та від 18.09.2004 року № 1215 «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення», якими передбачено надання щомісячної державної адресної допомоги, на думку колегії суддів, дає підстави вважати, що така допомога як окремий вид соціальної допомоги не входить до складу розміру пенсії по інвалідності та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Пунктом 4 постанови від 26.03.2008 року № 265 встановлено, що виплата щомісячної державної адресної допомоги здійснюється за рахунок коштів, з яких виплачується пенсія або державна соціальна допомога.

А згідно з п. 4 постанови від 18.09.2004 року № 1215 виплата щомісячної державної адресної допомоги до пенсії (дотації), передбаченої пунктом 1 цієї постанови, здійснюється за рахунок коштів Пенсійного фонду України та державного бюджету.

Вирішуючи питання, чи здійснюються ці виплати за рахунок коштів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, колегія суддів враховує, що страхування від нещасного випадку є самостійним видом загальнообов'язкового державного соціального страхування, за допомогою якого здійснюється соціальний захист, охорона життя та здоров'я громадян у процесі їх трудової діяльності.

Одним із принципів страхування від нещасного випадку є цільове використання коштів, які відповідно до ст. 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» не формуються за рахунок Державного бюджету України і не включаються до його складу та використовуються виключно за їх прямим призначенням.

Таким чином, враховуючи зазначені вище особливості фінансування страхування від нещасного випадку, виключно цільове використання цих коштів та те, що адресна допомога як окремий вид соціальної допомоги не входить до складу розміру пенсії по інвалідності та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, колегія суддів дійшла висновку, що Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України не може нести витрати з виплати та доставки щомісячної державної адресної допомоги, а також витрат на її виплату і доставку.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом України, зокрема, у постановах від 20.06.2011 року (справа № 21-59а11), 14.11.2011 року (справа № 21- 343а11), 30.01.2012 року (справа № 21-428а11), а відповідно до ч. 1 ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача державної адресної допомоги, виплаченої за спірний період, в розмірі 611084,66 грн. та витрат на її доставку в розмірі 3368,91 (всього 614453,77 грн.) не підлягають задоволенню.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що Управління Пенсійного фонду України в м. Ковелі та Ковельському районі Волинської області в позовній заяві, апеляційній скарзі та інших поданих до суду письмових документах зазначає, що дана сума є щомісячною цільовою грошовою допомогою на прожиття.

Однак, на думку колегії суддів, позивач в даному випадку підмінює поняття, оскільки, як вбачається із змісту його письмових пояснень, на обґрунтування позовних вимог в цій частині позивач посилається на положення постанови Кабінету Міністрів України від 18.09.2004 року № 1215 «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення», якою передбачено виплату саме адресної допомоги, а не щомісячної цільової грошової допомоги на прожиття.

Крім того, наказ Міністерства соціального захисту населення України, Міністерства праці України, Міністерства фінансів України від 25.06.1993 року № 84/41/13-306, зареєстрований у Міністерстві юстиції України 07.07.1993 року за № 82, яким було затверджене Положення про порядок призначення і виплати щомісячної цільової грошової допомоги на прожиття непрацездатним громадянам з мінімальними доходами, втратив чинність на підставі наказу Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства фінансів України від 11.08.2009 року № 304/978, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.10.2009 року за № 967/16983.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги Управління Пенсійного фонду України в місті Ковелі та Ковельському районі Волинської області та Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Ковелі Волинської області залишити без задоволення.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 30 травня 2013 року у справі № 803/1001/13-а за позовом Управління Пенсійного фонду України в місті Ковелі та Ковельському районі Волинської області до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Ковелі Волинської області про стягнення коштів - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий О.М. Довгополов

Судді Л.Я. Гудим

В.В. Святецький

Ухвала складена в повному обсязі 25.02.2016 року