Справа № 159/5666/15-а 2-а/159/191/15
Суддя: Дякович Віктор Петрович
Дата ухвалення: 2016-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2016 року Справа № 876/12293/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Дяковича В.П.,

суддів: Іщук Л.П., Онишкевича Т.В.,

за участі секретаря судового засідання Сердюк О.Ю.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області на постанову Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 20 листопада 2015 року по справі № 159/5666/15-а за позовом ОСОБА_1 до Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, яким просила скасувати постанову Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області від 28 квітня 2015 року про накладення на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 5 950 грн..

Постановою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 20 листопада 2015 року постанову заступника начальника управління державного архітектурно-будівельного контролю у Волинській області від 28.04.2015 року по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 96 КУпАП змінено. ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 96 КУпАП та звільнено її від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого правопорушення і обмежено щодо неї усним зауваженням.

Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області постанову суду першої інстанції оскаржило, подало апеляційну скаргу, зазначивши, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить постанову суду скасувати та прийняти нову, якою в позові відмовити повністю.

В апеляційній скарзі покликається на те, що при застосуванні статті 22 КУпАП суд помилково використав обставини, що пом'якшують адміністративну відповідальність як ознаки малозначності правопорушення. Так, посилання суду першої інстанції на скрутний матеріальний стан правопорушника та те, що її син служить в АТО не може свідчити про малозначність вчиненого проступку.

В судовому засіданні позивач надала пояснення та заперечила проти доводів апеляційної скарги.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явилися, що не перешкоджає розгляду справи в їх відсутності згідно з ч.4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує постанову суду першої інстанції, та приймає нову постанову, якщо визнає, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини справи, що мають значення для справи, порушив норми матеріального права, що призвели до неправильного вирішення справи.

Судом встановлено, що 14 квітня 2015 року головним державним інспектором інспекційного відділу у північному регіоні Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області проведено перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. Обставини проведення перевірки відображені в акті від 15.04.2015 року (а.с.12).

За результатами перевірки 15.04.2015 року було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 (а.с.10-11).

28 квітня 2015 року постановою № 43 заступника начальника управління державного архітектурно-будівельного контролю у Волинській області ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.6 ст. 96 КпАП України за проведення будівельних робіт без реєстрації декларації про початок виконання зазначених робіт та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 5 950 грн. (а.с.8-9).

Частина 6 статті 96 КУпАП передбачає відповідальність за виконання будівельних робіт без реєстрації декларації про початок виконання зазначених робіт, а також наведення недостовірних даних у такій декларації, вчинені щодо об'єктів I категорії складності у виді накладення штрафу від трьохсот п'ятдесяти до чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суд першої інстанції змінюючи постанову Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області по справі про адміністративне правопорушення виходив з того, що відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Згідно ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням. Суд зазначив, що згідно довідки, виданої РЖКП № 2 м. Ковеля вбачається, що на балансі РЖКП № 2 рахується будинок АДРЕСА_1 та сарай, який знаходиться в спільному користуванні квартир № 1, 2, 3 ,4 цього будинку. Таким чином, враховуючи наведені обставини, та той факт, що позивачем фактично проведено реконструкцію сараю з метою уникнення його руйнування, як вбачається з копії посвідчення син позивача перебуває в зоні АТО, суд першої інстанції прийшов до висновку, що вчинене позивачем правопорушення є малозначимим, а тому її слід звільнити від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

У відповідності до ч. 1 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Продовжуваним адміністративним проступком називають ряд ідентичних проступків, які вчиняються неодноразово з однаковою метою, формою вини, тими ж суб'єктами, засобами дії і які складають у сукупності єдине правопорушення (наприклад, дрібне розкрадання державного або колективного майна).

Проте триваючими адміністративними проступками є проступки, пов'язані з тривалим, неперервним невиконанням обов'язків, передбачених правовою нормою (наприклад, проживання без паспорта, самовільне будівництво будинків або споруд тощо), припиняються або виконанням регламентованих обов'язків, або притягненням винної у невиконанні особи до відповідальності. Дуже часто ці правопорушення є наслідками протиправної бездіяльності.

Тобто триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно скоює правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов'язків.

Як зазначено в постанові про адміністративне правопорушення позивач без реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт у 2013 році на прибудинковій території багатоквартирного житлового будинку на місці частини деревяного сараю, який перебував у спільному користуванні жителів будинку АДРЕСА_1 збудувала окремо розміщену господарську будівлю.

Оскільки факт виконання позивачем будівельних робіт без реєстрації декларації про початок виконання зазначених робіт мав місце у 2013 році, а постанова по справі про адміністративне правопорушення винесена 28 квітня 2015 року, на час розгляду справи минув передбачений ст. 38 КУпАП строк накладення адміністративного стягнення.

Крім того, суд першої інстанції безпідставно змінив оскаржувану постанову звільнивши позивача від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП та обмежившись щодо неї усним зауваженням, оскільки це не належать до компетенції адміністративного суду, так як згідно ст.ст. 22 та 284 КУпАП вказані питання вирішує орган (посадова особа), який розглядає справу про адміністративне правопорушення. Адміністративні суди не вирішують справу про адміністративне правопорушення, а розглядають позови щодо оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 162 КАС України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що змінюючи оскаржувану постанову звільнивши позивача від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП та обмежившись щодо неї усним зауваженням, суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, оскільки таке рішення належить до компетенції органу, який розглядає справу про вчинення адміністративного правопорушення та керується при цьому нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а адміністративний позов задоволенню шляхом скасування постанови Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області від 28 квітня 2015 року по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 5 950 грн..

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дір бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За наведених обставин суд приходить до висновку, що судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального та процесуального права, а тому постанова суду підлягає скасуванню з постановленням нової, якою позов задоволити повністю.

Керуючись ст.ст. 94, 100, 160, 195, ст. 196, п. 3 ч.1 ст.198, п. 4 ст. 202, 205, 207, 254 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області задовольнити частково.

Постанову Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 20 листопада 2015 року по справі № 159/5666/15-а - скасувати та прийняту нову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області від 28 квітня 2015 року по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 5 950 грн..

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В.П. Дякович

Судді Л.П. Іщук

Т.В. Онишкевич