Справа № 203/195/16-а
Суддя: Карпенко С. Ф.
Дата ухвалення: 2016-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 203/195/16-а
Провадження № 2-а/0203/22/2016
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.02.2016 Кіровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Карпенка С,Ф.

при секретарі Булеці А.В.

за участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Дніпропетровську адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

14 січня 2015 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся позивач із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого послався на те, що 20 квітня 2015 року останній звернувся до відділу ПВР УДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області із заявою про прийняття до примусового виконання виконавчого листа Кіровського районного суду м. Дніпропетровська по справі №2а-800/11 про зобовязання Управління пенсійного фонду України в Кіровському районі м. Дніпропетровська здійснити перерахунок та виплачувати позивачу пенсію в розмірі не нижче 8 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком починаючи з 20 липня 2010 року, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, визначеного залежно від розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність відповідно до ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Виконавчий лист видано на виконання вимог рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська, яке набрало чинності 08.02.2012 року.

30 жовтня 2015 року позивачем було отримано лист від 08.09.2015 року від начальника відділу ПВР УДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області в якому було зазначено, що відповідні документи передано до Головного управління державної казначейської служби України у Дніпропетровській області для погашення заборгованості в ІІ кварталі 2015 року.

Проте резолютивна частина виконавчого документа містить інший зміст, в даному випадку мова йде не тільки про заборгованість Управління Пенсійного фонду України і Кіровському районі м. Дніпропетровська щодо виплати ОСОБА_1 пенсії на минулий період, а про її перерахунок і щомісячного виплачування у розмірі встановленого рішенням суду.

На підставі вищезазначеного позивач не погоджується з такими діями відділу ПВР УДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області та просить суд визнати дії відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області неправомірними та зобовязати відділ ПВР УДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області здійснити примусове виконання рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська по справі № 2а-800/11 від 04.03.2011 року, яке набрало чинності в 08.02.2012 року.

В судовому засіданні позивач підтримав предявлений адміністративний позов та просив його задовольнити у повному обсязі. В обґрунтування вимог посилався на обставини викладені у позові.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала та зауважувала на правомірності дій відділу ПВР УДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області. В обґрунтування своїх доводів посилалася на обставини викладені у письмових запереченнях.

Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та надані письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Так, в судовому засіданні встановлено, що Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за наслідками розгляду адміністративної справи №2а-800/11 було винесено постанову, якою задоволені позовні вимоги ОСОБА_1, зокрема зобовязано УПФ України в Кіровському районі м. Дніпропетровська здійснити перерахунок та виплачувати позивачу пенсію і розмірі не нижче 8 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком починаючи з 20 липня 2010 року, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, визначеного залежно від розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність відповідно до ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Дана постанова набрала законної сили 08 лютого 2012 року.

17 березня 2013 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_3 винесено постанову про повернення, у звязку з виникненням обставин, що виключають можливість подальшого виконання рішення суду за виконавчим листом №2-а-800/11 виданого 14.02.2012 року.

17 квітня 2015 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська на вказану постанову було видано виконавчий лист, який позивачем було предявлено для примусового виконання до державної виконавчої служби.

Як вбачається з матеріалів справи 08 вересня 2015 року відповідачем було направлено пакет документів до Головного управління державної казначейської служби України у Дніпропетровській області для погашення заборгованості в ІІ кварталі 2015 року ОСОБА_1

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська по справі 2а-800/11 від 04.03.2011 року, яке набрано чинності 08.02.2012 року станом на теперішній час не виконано.

Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані Конституцією України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, положеннями Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Так, відповідно до ст.ст.2, 17 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України, а здійснюється державними виконавцями. Примусовому виконанню державною виконавчою службою підлягають виконавчі документи, зокрема, виконавчі листи, що видаються судами.

Згідно ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів. Такі органи не є органами примусового виконання.

За ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» завершальною стадією судового провадження є виконавче провадження, тобто сукупність дій органів і посадових осіб, визначених в законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів у разі невиконання їх у добровільному порядку.

За ст. 2 цього Закону примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу; примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу»

За ст. 11 Закону державний виконавець зобовязаний вжити передбачених цим законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. 27 вищезазначеного Закону у разі ненадання боржником у строки, встановлені для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

За ст. 1 першого протоколу до Конвенції кожна юридична особа має право мирно володіти своїм майном і не може бути його позбавлена інакше як в інтересах суспільства.

За ст. 13 кожен, чиї права і свободи , викладені в Конвенції, порушуються, має право на ефективний засіб правового захисту у відповідному національному органі. Невідємною частиною справедливого судового розгляду та ефективного захисту права на мирне володіння майном є забезпечення державою примусового виконання судового рішення в розумний строк, яке в Україні покладається на державну виконавчу службу та державних виконавців.

Частиною 5 ст. 124 Конституції України передбачено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій Території України.

Згідно з ч. 1 ст. 255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади і їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та практику Європейського Суду як джерело права.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов'язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Проте, як зауважує Європейський Суд з прав людини, це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін (рішення від 20.07.2004р. у справі «Шматько проти України», заява 60750/00). Державний орган не може посилатися на відсутність коштів, щоб не виплачувати борг, підтверджений судовим рішенням (Справа «Жовнер проти України» (Заява № 56848/00), Справа Бурдов проти Росії (Скарга №59498/00).

Так, Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні у справі «ОСОБА_4 проти Італії» наголошував, що право на звернення до суду, гарантоване статтею 6, також передбачає практичне виконання остаточних, обов'язкових для виконання судових рішень, які в державах, що поважають принцип верховенства права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду стороні у провадженні.

Відповідно п. 38 рішення Європейського суду з прав людини від 29 червня 2004 року по справі «Жовнер проти України» державний орган не може посилатися на відсутність коштів, щоб не виплачувати борг, підтверджений судовим рішенням.

Згідно ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Суд розглядаючи заяву позивача про поновлення строку позовної давності для на звернення до суду з даним позовом, вважає її такою, що підлягає задоволенню.

Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає їх належними, допустимими та достатніми для прийняття рішення у справі по суті. Так, приймаючи до уваги, що постанова Кіровського районного суду м. Дніпропетровська, якою вирішений спір по адміністративній справі №2а-800/11, ухвалена та набрала законної сили 08 лютого 2012 року та на виконання такої постанови виконавчий лист було видано 17 квітня 2015 року, а також у звязку з тим що резолютивна частина виконавчого документа містить зобовязання здійснити перерахунок та виплачувати позивачу пенсію в розмірі не нижче 8 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком починаючи з 20 липня 2010 року, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, визначеного залежно від розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність відповідно до ст. 287 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та до останього часу не виконані відповідачем, суд вважає необхідним визнати дії відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання дій неправомірними та зобовязати відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області здійснити примусове виконання рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська по справі № 2а-800/11 від 04 березня 2011 року.

Керуючись ст.ст.2,7-11, 69-71, 104,105, 159-163, 167 КАС України, ст.ст.19, 22, 46, 55, 124 Конституції України, ст.ст.1, 2, 11,27,82 Закону України «Про виконавче провадження», суд -,

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії, задовольнити.

Визнати поважною причину пропуску ОСОБА_1 строку для звернення до суду з адміністративним позовом та поновити ОСОБА_1 строк для звернення до суду з адміністративним позовом.

Визнати неправомірною бездіяльність відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області по виконанню рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська по справі № 2а-800/11 від 04 березня 2011 року про зобовязання Управління пенсійного фонду Кіровського району м. Дніпропетровська здійснити перерахунок та виплачувати ОСОБА_1 пенсію в розмірі не нижче 8 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію в розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком починаючи з 20 липня 2010 року, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, визначеного залежно від розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність відповідно до ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Зобовязати відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області здійснити примусове виконання рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська по справі № 2а-800/11 від 04 березня 2011 року.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська протягом 10 днів з дня її проголошення.

Суддя: Карпенко С.Ф.