Справа № 826/32/16
Суддя: Кобилянський К.М.
Дата ухвалення: 2016-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

02 березня 2016 року 09:50 № 826/32/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кобилянського К.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль»
до третя особа, яка не заявляє самостійних вимогГоловне управління юстиції у Дніпропетровській області, приватне акціонерне товариство «Бліц-Інформ»
про зняття арешту,
ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - приватне акціонерне товариство «Бліц-Інформ», у якій просить суд:

- зняти арешт, накладений постановою відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 22.01.2013 ВП №35340849 про арешт майна боржника та заборону на його відчуження, з нерухомого майна, що належить приватному акціонерному товариству «Бліц-Інформ», а саме нежитлового приміщення №28, загальною площею 223,3 кв.м., що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, проспект Дзержинського, будинок 25.

Протокольною ухвалою суду замінено неналежного відповідача - відділ примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області на належного - Головне управління юстиції у Дніпропетровській області.

Під час розгляду справи представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити з огляду на доводи, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про дату час та місце проведення судових засідань був повідомлений належним чином, докази чого наявні в матеріалах справи. Подав через канцелярію суду письмові пояснення, в яких зазначив, що ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» не передбачено зняття арешту при поверненні виконавчого документу стягувачу.

Третя особа позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження на підставі наявних у ній документів, відповідно до ч.6 ст.128 КАС України за відсутності необхідності заслуховувати свідків чи експертів.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

09 серпня 2007 між відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (змінено найменування на публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль») (кредитором) та закритим акціонерним товариством «Холдингова компанія «Бліц-Інформ» (змінено найменування на приватне акціонерне товариство «Бліц-Інформ») (позичальник) укладено кредитний договір № 010/08/3705, за умовами якого банк відкриває третій особі не відновлювальну кредитну лінію у сумі 24 000 000,00 грн., строком до 15.07.2010 зі сплатою 15 % річних.

В подальшому між сторонами були внесені зміни та доповнення до кредитного договору шляхом укладення додаткових угод.

В якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та позичальником укладено договір іпотеки, посвідчений Кондратенко М.І. - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 29.02.08 за реєстровим № 768 та передано в іпотеку банку нежитлове приміщення № 28, загальною площею 223,3 кв.м., що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, просп. Дзержинського, буд. 25.

29 лютого 2012 між позивачем і третьою особою укладено додаткову угоду № 010/08/3705/7 від 29.02.2012, станом на дату укладання якої заборгованість позичальника за договором, строк сплати якої настав, складає 7 094 456,56 грн., у тому числі: 5 741 532,73 грн. - заборгованість з погашення суми кредиту; 1 352 923,83 грн. - заборгованість з погашення процентів.

Для реалізації своїх майнових прав, позивач звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Деревянко В.В., яким 06.09.2012 вчинено виконавчий напис та направлено його для виконання до відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

21 листопада 2012 року відділом примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області відкрито виконавче провадження № 35340849.

22 січня 2013 відділом примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області винесено постанову про арешт майна боржника та оголошено заборону на його відчуження в рамках ВП № 35340849 при зверненні стягнення на нежитлове приміщення № 28, загальною площею 223,3 кв.м., що знаходиться за адресою Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, просп. Дзержинського, буд. 25.

30 червня 2015 відділом примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Арешт з майна, при цьому, знятий не був, що відповідачем не заперечується.

В обґрунтування правомірності не зняття арешту з майна, відповідач посилається на те, що ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» не передбачено зняття арешту з майна у випадку повернення виконавчого документу стягувачу.

За таких обставин, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Оцінивши за правилами ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, вході проведення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого напису № 3726, вчиненого 06.09.2012 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дерев'янко В.В., звернено стягнення на предмет іпотеки, на яке відповідно до вимог виконавчого документу необхідно звернути стягнення, а саме на приміщення № 28, загальною площею 223,3 кв.м., що знаходиться за адресою: Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, просп. Дзержинського, буд. 25, що на праві власності належить ПАТ «Холдингова компанія «Бліц-Інформ».

Однак, вищезазначене майно не було реалізовано на електронних торгах у зв'язку з відсутністю заявок покупців. Іпотекодержатель - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» протягом, встановлених Законом України «Про іпотеку», десяти днів з дня оголошення прилюдних торгів такими, що не відбулися, або інші кредитори боржника, відповідно до пріоритету ії зареєстрованих вимог, не звернулися з правом вимоги щодо придбання предмета іпотеки за початковою ціною, шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна.

Тобто, стягувач, стосовно залишення за собою непроданого майна, не з'явився та не повідомив про своє рішення щодо отримання вищезазначеного майна в рахунок погашення суми боргу.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (надалі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) завершується у випадках повернення виконавчого документа стягувачу (ст. 47 Закону), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав (ст. 48 Закону), та закінчення виконавчого провадження (ст. 49 Закону).

У даному випадку виконавче провадження завершене та повернуто виконавчий документ стягувачу на підставі п. 3 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, не реалізоване під час виконання рішення.

Порядок реалізації майна, на яке звернено стягнення, визначений у ст. 62 Закону.

Наслідки завершення виконавчого провадження визначені у ст. 50 Закону.

Так, у разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника (ч.ч. 1, 2 ст. 50 Закону).

Зазначене кореспондується з нормами ст. 62 Закону, відповідно до якої у разі якщо в місячний строк з дня проведення повторної уцінки майно не реалізовано на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах, державний виконавець повідомляє про це стягувачу і пропонує йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна, крім майна, конфіскованого за рішенням суду (ч. 6 ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження»).

У разі якщо стягувач у п'ятнадцятиденний строк з дня отримання повідомлення державного виконавця письмово не заявив про своє бажання залишити за собою нереалізоване майно, арешт з майна знімається і воно повертається боржникові. У разі відсутності в боржника іншого майна, на яке може бути звернено стягнення, виконавчий документ повертається стягувачу без виконання (ч. 7 ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження»).

У ході виконавчого провадження державним виконавцем було винесено постанову про накладення арешту на нежиле приміщення № 28, загальною площею 223,3 кв.м., що знаходиться за адресою: Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, просп. Дзержинського, буд. 25, що належить боржнику ПАТ «ХК «Бліц Інформ».

Стягувач у даному виконавчому провадженні - позивач, відмовився залишити за собою майно, не реалізоване під час виконання судового рішення, що стало підставою для завершення виконавчого провадження та повернення виконавчого документа стягувачу.

Водночас, державним виконавцем всупереч положень ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» не знято арешт з майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Враховуючи викладене, суд вважає, що за наведених обставин та правових норм вимоги позивача про зняття арешту з нерухомого майна є обґрунтованими, що підтверджується матеріалами справи та поясненнями представника позивача, та підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки в даному випадку суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, то судові витрати підлягають від шкодуванню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень

Керуючись статтями 2-7, 69-71, 94, 160-163, 181, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» - задовольнити повністю.

2. Зняти арешт, накладений постановою відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 22.01.2013 ВП №35340849 про арешт майна боржника та заборону на його відчуження, з нерухомого майна, що належить приватному акціонерному товариству «Бліц-Інформ», а саме нежитлового приміщення №28, загальною площею 223,3 кв.м., що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, проспект Дзержинського, будинок 25.

3. Стягнути судові витрати в сумі 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. на користь публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» () шляхом їх безспірного списання з рахунків Головного управління юстиції у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.М. Кобилянський