Справа № 819/2645/15
Суддя: Каралюс Володимир Маріянович
Дата ухвалення: 2016-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2016 року Справа № 876/12290/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Каралюса В.М.,

суддів: Затолочного В.С., Улицького В.З.,

за участі секретаря судового засідання Керод Х.І.,

та за участі осіб:

від позивача - Олексюк Р.З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Бучацької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області на постанову Тернопільській окружного адміністративного суду від 02 листопада 2015 року у справі за позовом Бучацької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області до ОСОБА_2 про стягнення податкового боргу, -

В С Т А Н О В И В:

27.08.2015 року Бучацька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Тернопільській області звернулася до суду із адміністративним позовом до ОСОБА_2 та просила прийняти рішення про стягнення з відповідача податкового боргу в сумі 4469,80 грн.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2015 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з помилковим застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача на підтримання вимог апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін, виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 01 вересня 2008 року між Монастириською міською радою та ОСОБА_2 укладено договір оренди землі в якому ОСОБА_2 приймає в строкове платне користування земельну ділянку із земель промисловості. Строк дії даного договору 5 років, тобто він закінчився 01 вересня 2013 року.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2014 року, яка наявна в матеріалах справи зобов'язано стягнути з ОСОБА_2 заборгованість по вище наведеному договору оренди земельної ділянки станом на 17.04.2014 року в сумі 13463,03. Дана заборгованість погашена.

Відповідно до ст.67 Конституції України та підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 пункту 36.1 статті 36 Податкового кодексу України платники податків зобов'язані сплачувати податки і збори в порядку і розмірах встановлених законом.

Пунктом 6.1 статті 6 Податкового кодексу України визначено, що податком є обов'язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Згідно з п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання(з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Проаналізувавши вищенаведене, колегія суддів погоджується з твердженням суду першої інстанції, що оскільки ОСОБА_2 не продовжувався термін дії договору оренди землі, а заборгованість по даному договору за період з 01.09.2008 року по 01.09.2013 року на час його закінчення стягнена з позивача то Тернопільською ОДПІ безпідставно винесено податкові повідомлення - рішення №1528-15 від 22.06.2014 року та № від 09.12.2014 року.

Таким чином колегія суддів приходить до висновку, що оскільки позивачем сплачено орендну плату за користування землею протягом строку дії договору з 01.09.2008 року по 01.09.2013 року то підстави задоволення позову відсутні.

Тому, встановивши обставини справи та оцінивши наявні в ній письмові докази, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке не підлягає до скасування.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Бучацької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області залишити без задоволення, а постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2015 року у справі № 819/2645/15 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.М. Каралюс

суддя В.С. Затолочний

суддя В.З. Улицький

Ухвала складена в повному обсязі 04.03.2016 року.