Справа № 807/2165/15
Суддя: Богаченко Сергій Іванович
Дата ухвалення: 2016-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2016 року Справа № 876/22/16

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :
судді-доповідача Богаченка С.І.,
суддів Старунського Д.М., Рибачука А.М.,
розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини польова пошта НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

09 вересня 2015 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Військової частини польова пошта НОМЕР_1 в якому просив визнати протиправними дії відповідача в частині одностороннього внесення змін до п.12 Контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України від 19 квітня 2011 року; зобов`язати відповідача звільнити його з військової служби і виключити його із списків особового складу військової частини і направити на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання.
Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2015 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.
Не погодившись із постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на неї, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції, а адміністративний позов задоволити.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт по справі зазначає, що оскаржувана постанова винесена без з`ясування судом обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, з порушенням норм матеріального та процесуального права при невідповідності висновків суду обставинам справи, а також без надання належної оцінки доводам позивача.
Також, апелянт по справі зазначив, що судом першої інстанції невірно встановлено природу і момент виникнення або припинення прав і обов`язків сторін спору та порядок їх реалізації, а як наслідок невірно застосовано норму матеріального права п.246 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008. Окрім цього, на думку апелянта, судом першої інстанції не було враховано, що вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 березня 2015 року в справі №303/1335/15-к його було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.407 Кримінального кодексу України та призначено покарання у виді двох років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання в порядку ст.75 Кримінального кодексу України із встановленням випробувального строку.
Особи, що беруть участь у справі, в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не поступало, а тому колегія суддів, у відповідності до ч. 1 ст. 197 КАС України, вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки таку може бути вирішено на основі наявних у ній доказів. Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Судом першої інстанції було встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 19 квітня 2011 року ОСОБА_1 уклав Контракт з Міністерством оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_2 підполковника ОСОБА_2 , про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України. Строк контракту три роки.
Відповідно до п.4 Контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, який був укладений позивачем, його сторони зобов`язуються не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку контракту повідомити одна одну про бажання або небажання укладати новий контракт чи відмову в його укладенні із зазначенням причин, передбачених нормативно-правовими актами.
16 квітня 2014 року ОСОБА_1 звернувся з заявою до Командира 1 механізованої роти у якій просив його клопотати перед вищим командуванням про звільнення його з лав Збройних сил України за пп.«а» ч.6 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у зв`язку із закінченням строку контракту.
У зв`язку з затвердженням Указу Президента України «Про часткову мобілізацію», термін дій вищезгаданого контракту було продовжено з 19 квітня 2014 року до оголошення демобілізації.
20 березня 2015 року Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області визнав винним ОСОБА_1 винним у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.407 Кримінального кодексу України, призначивши йому покарання у виді двох років позбавлення волі і на підставі ст.75 Кримінального кодексу України було звільнено ОСОБА_1 від відбування призначеного цим вироком покарання, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить новий злочин. (а.с.16-17).
Згідно із ст.65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Відповідно до п.1 Указу Президента України від 17 березня 2014 року за №303/2014, було оголошено проведення часткової мобілізації.
Згідно із ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», мобілізація - це комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу.
Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом: призову громадян України на військову службу та прийняття громадян України на військову службу за контрактом.
Відповідно до ч.3 ст.23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», для громадян, які приймаються на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення правового режиму воєнного стану та призначаються на посади, строк військової служби в календарному обчисленні встановлюється до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію. Призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Звільнення з військової служби військовослужбовців, призваних під час мобілізації, в особливий період, у разі оголошення демобілізації здійснюється відповідно до підпункту «ґ» частини другої статті 26 цього Закону.
Згідно із абз.11 ст.1 Закону України «Про оборону України», особливим періодом є період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Вичерпний перелік підстав для припинення (розірвання) контракту та звільнення з військової служби військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом визначено частиною 6 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Згідно з ч.6 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби: у зв`язку із закінченням строку контракту; за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність або обмежену придатність до військової служби; за віком - у разі досягнення граничного віку перебування на військовій службі; у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів - у разі неможливості їх використання на службі; через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких встановлено Кабінетом Міністрів України; через службову невідповідність; у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі, позбавлення військового звання чи позбавлення права займати певні посади; у зв`язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку; у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту командуванням (за бажанням військовослужбовця); у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; у зв`язку з набранням законної сили судовим рішенням, відповідно до якого військовослужбовця притягнуто до відповідальності за адміністративне корупційне правопорушення, пов`язане з порушенням обмежень, передбачених Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції»; у разі неможливості переведення на іншу посаду у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі; у разі встановлення за результатами спеціальної перевірки відомостей, які не відповідають установленим законодавством вимогам для зайняття посади (прийому на військову службу), під час доукомплектування Збройних Сил України та інших військових формувань у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці України.
Відповідно до частин 9 статті 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у разі настання особливого періоду: 1) для військовослужбовців, у яких закінчився строк військової служби, встановлений цією статтею, військова служба продовжується понад встановлені строки: у період з моменту оголошення мобілізації до часу введення воєнного стану (настання воєнного часу) - до термінів, визначених рішенням Президента України, крім випадків, визначених частиною восьмою статті 26 цього Закону; з моменту введення воєнного стану (настання воєнного часу) - до оголошення демобілізації, крім випадків, визначених частиною восьмою статті 26 цього Закону; 2) для військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, дія контракту продовжується понад встановлені строки на період до оголошення демобілізації, крім випадків, визначених частиною восьмою статті 26 цього Закону.
Колегія суддів вважає зазначити, що станом на 19 квітня 2014 року, коли було продовжено чинність контракту, не було підстав визначених ч.6 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», які б зобов`язували відповідача звільнити позивача з військової служби. Таким чином, адміністративний позов в частині визнання протиправними дії Військової частини польова пошта НОМЕР_1 , щодо одностороннього внесення змін до п.12 Контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України від 19 квітня 2011 року не підлягає до задоволення.
Відповідно до п.246 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, військовослужбовці, яким за вироком суду призначено покарання, не пов`язане з позбавленням або обмеженням волі, та ті, яких звільнено від відбування покарання з випробуванням, можуть бути залишені на військовій службі за рішенням командирів (начальників), яким надано право звільнення таких осіб з військової служби, на підставі клопотання командира (начальника) військової частини, в якій військовослужбовець проходить службу, в порядку, визначеному цим Положенням. При прийнятті рішення про залишення зазначених військовослужбовців на військовій службі враховуються високі професійні, ділові та моральні якості військовослужбовців, нагальна потреба в таких фахівцях, попереднє ставлення їх до військової служби та придатність до неї за станом здоров`я, наявність державних нагород, вид і ступінь тяжкості вчиненого злочину.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до переконання, що адміністративний позов в іншій частині також не підлягає до задоволення. Згідно п.«є» ч.6 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» контракт припиняється у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, однак п.246 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, залишення військовослужбовця на військовій службі може відбутись за рішенням командирів (начальників), яким надано право звільнення таких осіб з військової служби. Таким чином, колегія суддів вважає зазначити, що відповідний командир скористався своїм правом на залишення позивача на військовій службі.
Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.
Керуючись ст.160, ст.ст. 195, ст. 197, ч.1 п.1 ст. 199, ч.1 ст. 200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст. 206, 254 КАС України, колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду, -
У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2015 року по справі №807/2165/15 - залишити без змін.
Ухвала апеляційного адміністративного суду набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом 20 днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя С.І. Богаченко

Суддя Д.М. Старунський

Суддя А.І. Рибачук