Справа № 2а-154/12/1070
Суддя: Щавінський В.Р.
Дата ухвалення: 2016-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

16 лютого 2016 року 2а-154/12/1070

Київський окружний адміністративний суду у складі головуючого - судді Щавінського В.Р, розглянувши в порядку письмового провадження у м. Києві адміністративний позов Фермерського господарства «Ліщина» до Нижньодубечанської сільської ради та Вишгородської районної державної адміністрації, треті особи: ОСОБА_1, Головне управління Держкомзему у Київській області про визнання протиправним та скасування розпорядження та рішення, визнання нечинними дій та зобовязання у подальшому не чинити перешкод,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Київського окружного адміністративного суду знаходиться справа за позовом Фермерського господарства «Ліщина» до Нижньодубечанської сільської ради та Вишгородської районної державної адміністрації, треті особи: ОСОБА_1, Головне управління Держкомзему у Київській області. У своїй позовній заяві позивач просить:

- визнати протиправними та скасувати п.1, п.2 Розпорядження Вишгородської районної державної адміністрації Київської області №443 від 31.07.2006 р. (в редакції Розпорядження Вишгородської районної державної адміністрації Київської області №656 від 07.11.2006 р.), а також Рішення Нижчедубечанської сільської ради від 16.03.2006 р. №192-26-IV в частині, що стосується ФГ «Ліщина»;

- визнати нечинними дії та рішення відповідачів, що виразилися в подальшій передачі спірної частини земельної ділянки ФГ «Ліщина» площею 38,4229 га стороннім для ФГ «Ліщина» особам;

- зобовязати відповідачів у подальшому не чинити перешкод ФГ «Ліщина» перешкод в обробці та використанні спірної земельної ділянки ФГ «Ліщина» площею 38,4229 га.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у 2004р. ФГ «Ліщина» було відведено земельну ділянку на території Нижчедубечанської сільської ради (за межами населеного пункту), загальною площею 75,1782 га, що рахується за фермерським господарством згідно затвердженого Вишгородською РДА проекту її відводу, для передачі у власність фермерам нашого господарства. (Розпорядження Вишгородської РДА №448 від 20.07.2004 р.) Розпорядженням Вишгородської РДА №443 від 31.07.2006 р. (в редакції Розпорядження №656 від 07.11.2006 р.) припинено право користування частиною земельної ділянки 38,4229 га ФГ «Ліщина».... в звязку з невикористанням землі та несплатою орендної плати за земельну ділянку (п.1), і постановлено передати зазначену частину земельної ділянки площею 38,4229 га до земель запасу Нижчедубечанської сільради (п.2)

Вважає, що такі дії є протиправними, так як суперечать нормам чинного законодавства України, оскільки органи місцевого самоврядування та їх посадові особи є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами і не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини (зокрема, утворене та зареєстроване ФГ «Ліщина» як фермерське господарство, погоджено відведення йому відповідної земельної ділянки з земель запасу сільради), які повязані з реалізацією певних субєктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і субєкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.

Крім цього позивач зазначає, що йому стало відомо згідно повідомлення Управління Держкомзему у Вишгородському районі від 01.07.2011 р. №1857, що відповідачі передали спірну земельну ділянку площею 38,4229 га стороннім особам, без відома та згоди на те ФГ «Ліщина» та в порушення ухвали Деснянського районного суду м.Києва від 10.10.2006 р. по даній адміністративній справі.

У судове засідання представник позивача не прибув, до суду надіслав Заяву від 22.12.2015 р. в якій просив слухати справу за його відсутності.

Відповідачі - Нижчедубечанська сільська рада Вишгородського району Київської області та Вишгородська районна державна адміністрація Київської області письмових заперечень чи пояснень по суті позову не надали, своїх представників у судове засідання не направили, хочу про дату час, місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Треті особи Головне Управління Держгеокадарсту України у Київській області та Управління Держгеокадастру у вишгородському районі Київської області письмових пояснень по суті позову не надали, своїх представників у судове засідання не направили, хоча про дату час, місце розгляду справи було повідомлені належним чином.

Третя особа ОСОБА_2 письмових пояснень по суті позову не надала, у судове засідання не прибула, хоча про дату, час, місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що провадження у справі слід закрити виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням №22 виконавчого комітету Нижчедубечанської сільської ради Вишгородського району Київської області від 05.03.2002 р. Про відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства ОСОБА_3 було виділено земельну ділянку розміром 72,3 га в урочищі Під Лебедівкою із земель резервного фонду сільської ради, в тому числі: ріллі 59,7 га; заболочених земель 10,7 га; під каналом 0,8 га; під дорогами 1,1 га. Дозволено виготовити проект відведення на дану земельну ділянку для ведення фермерського господарства, погодивши його з районними службами.

14.05.2002 р. було затверджено Статут фермерського господарства Ліщина, який 08.11.2002 р. було зареєстровано Вишгородською РДА Київської області.

Розпорядженням Вишгородської РДА Київської області №448 від 20.07.2004р. Про передачу в приватну власність земельних ділянок громадянам-членам селянського (фермерського) господарства Ліщина у розмірі земельної частки (паю) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва було:

- затверджено проект відведення земельної ділянки фермерському господарству Ліщина, розроблений ДП Вишгородський районний центр державного земельного кадастру;

- затверджено схему поділу селянського (фермерського) господарства Ліщина загальною площею 75,1782 га, з них ріллі 59,2136 га, сіножатей 11,9506 га, лісових земель 1,3646 га, чагарників 1,4944 га, під дорогами 1,3646 га, під каналами 0,0815 га, - на території Нижчедубечанської сільської ради;

- надано земельні ділянки в приватну власність громадянам-членам селянського (фермерського) господарства Ліщина у розмірі земельної частки (паю) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих за межами населеного пункту на території Нижчедубечанської сільської ради згідно додатку;

- зобовязано ДП Вишгородський районний центр державного земельного кадастру виготовити державні акти на право приватної власності на землю громадянам-членам селянського (фермерського) господарства Ліщина;

- зобовязано відділ земельних ресурсів забезпечити зберігання проекту відведення земельної ділянки та технічної документації по складанню державних актів на право приватної власності на землю.

20.07.2004 р. Вишгородською РДА Київської області частково оформлено та видано деяким членам фермерського господарства Ліщина державні акти на право власності на земельну частку, а саме: на 36,7553га із 75,1782га наданих у користування земель.

Рішенням 26 сесії четвертого скликання Нижчедубечанської сільської ради Про надання та вилучення земельних ділянок№192 від 16.03.2006р. було відмінено рішення про надання земельної ділянки фермерському господарству Ліщина№22 від 05.03.2002 р. Про відведення земельної ділянки для фермерського господарства.

Розпорядженням Вишгородської РДА Київської області №443 від 31.07.2006р. Про вилучення частини земельної ділянки фермерського господарства Ліщинана території Нижчедубечанської сільської ради (за межами населеного пункту) було:

- вилучено частину земельної ділянки площею 38,4229 га з землекористування фермерського господарства Ліщина на території Нижчедубечанської сільської ради (за межами населеного пункту) в звязку з невикористанням землі та несплатою орендної плати за земельну ділянку протягом року;

- передано вилучену частину земельної ділянки площею 38,4229 га до земель запасу Нижчедубечанської сільської ради;

- зобовязано районний відділ земельних ресурсів внести зміни до земельно-кадастрової документації.

Розпорядженням Вишгородської РДА Київської області №656 від 07.11.2006 р. Про внесення змін до розпорядження голови адміністрації від 31.07.2006 р. №443 Про вилучення частини земельної ділянки фермерського господарства Ліщина на території Нижчедубечанської сільської ради (за межами населеного пункту), у звязку з приведенням актів райдержадміністрації у відповідність до вимог чинного законодавства, відповідно до ст.17, 125, 141, п.12 Розділу X Перехідні положенняЗемельного кодексу України, Законом України Про місцеві державні адміністрації (із наступними змінами), було внесено зміни в назву та п.1 розпорядження голови адміністрації від 31.07.2006 р. №443 Про вилучення частини земельної ділянки фермерського господарства Ліщина на території Нижчедубечанської сільської ради (за межами населеного пункту), які викладено в редакції:

- назву розпорядження: Про припинення права користування частини земельної ділянки фермерського господарства Ліщинана території Нижчедубечанської сільської ради (за межами населеного пункту);

- п.1 Припинити право користування частини земельної ділянки площею 38,4229га, фермерського господарства Ліщина на території Нижчедубечанської сільської ради (за межами населеного пункту), в звязку з невикористанням землі та несплатою орендної плати за земельну ділянку протягом року.

Зобовязано районний відділ земельних ресурсів внести зміни до земельно-кадастрової документації.

Як вбачається з листа Управління Держкомзему у Вишгородському районі Головного управління Держкомзему у Київській області від 26.09.2011 р. №2707 станом на 01.09.2011 р. частина від земельної ділянки, площею 75,1782 га, на території Нижчедубечанської сільської ради Вишгородського району Київської області: площею 36,7553 га перебуває у власності громадян членів ФГ «Ліщина» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, інша частина площею 38,4229 га перебуває у власності громадян для сільськогосподарського використання.

Надаючи оцінку позовним вимог суд зазначає наступне:

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі «Zand v. Austria» від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Розглядаючи справу, суди всіх інстанцій виходили з того, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів. На думку колегії суддів Судової палати в адміністративних справах і Судової палати у господарських справах Верховного Суду України, такий висновок не ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права з огляду на нижченаведене.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 КАС (у редакції, чинній на час звернення позивача до суду з позовом) юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «субєкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший субєкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

З позовної заяви та доданих до неї матеріалів вбачається, що позивач оскаржує рішення відповідачів з приводу позбавлення його права власності на земельну ділянку (яка попередньо позивачу була виділена на підставі їх рішень), а також подальшу передачу частини спільної ділянки іншим особам.

Як зазначає Верховний Суд України (Постанова від 24 лютого 2015 р. № 21-34а15) у разі прийняття субєктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації) подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне.

В силу положень статті 2442 КАС України висновки Верховного суду України є обов'язковими для судів, які зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Наведені обставини виключають можливість розгляду цієї справи за правилами, передбаченими Кодексом адміністративного судочинства України.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що якщо позивач вважає, що діями іншої особи порушено його право власності на певне майно, захист цього права здійснюється у спосіб, визначений Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України та іншими законами (витребування майна від особи, яка незаконно, без відповідної підстави заволоділа ним, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, визнання права, якщо це право не визнається або оспорюється іншою особою, відшкодування збитків чи іншими способами відшкодування майнової шкоди тощо) шляхом предявлення позову в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним або Господарським процесуальним кодексами України в залежності від суб'єктного складу сторін.

Справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні цивільних договорів в силу статті 15 Цивільного процесуального кодексу України належать до компетенції судів загальної юрисдикції.

Справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, в силу статті 12 Господарського процесуального кодексу України підвідомчі господарським судам.

Суд також вважає за необхідне розяснити позивачу, що в адміністративному судочинстві суд оцінює законність рішення, дії чи бездіяльності субєкта владних повноважень у публічно-правових відносинах з позивачем і не може постановляти рішення про позбавлення субєктивних прав іншого субєкта приватного права, який не є відповідачем в адміністративній справі. Однак відмова в позові в адміністративній справі матиме преюдиційне значення, що може негативно вплинути на захист прав у порядку цивільного (господарського) судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи викладене, керуючись ст.17, п.1 ч.1 ст. 157, ст..ст. 160, 165, 2442 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Провадження в адміністративній справі №2-а-154/12/1070 за позовом Фермерського господарства «Ліщина» до Нижньодубечанської сільської ради та Вишгородської районної державної адміністрації, треті особи: ОСОБА_1, Головне управління Держкомзему у Київській області про визнання протиправним та скасування розпорядження та рішення, визнання нечинними дій та зобовязання у подальшому не чинити перешкод, - закрити.

2. Копію ухвали надіслати сторонам по справі.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом пяти днів з дня її проголошення, а в разі постановлення ухвали у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, - протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Щавінський В.Р.