Справа № 728/221/16-а
Суддя: Грибан І.О.
Дата ухвалення: 2016-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 728/221/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Новіков О.М. Суддя-доповідач: Грибан І.О.
У Х В А Л А

Іменем України

03 березня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючий-суддя Грибан І.О.

судді Беспалов О.О., Парінов А.Б.

за участі :

секретар с/з Артюхіна М.А.

пр-к позивача ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційні скарги ОСОБА_4 та старшого інспектора Бахмацького відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Чернігівській області Туз Івана Олександровича на постанову Бахмацького районного суду Чернігівської області від 10 лютого 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до старшого інспектора Бахмацького відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Чернігівській області Туз Івана Олександровича про визнання дій протиправними,

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з адміністративним позовом до старшого інспектора Бахмацького відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Чернігівській області Туз Івана Олександровича про визнання дії по безпідставній зупинці транспортного засобу, затриманню транспортного засобу, порядку проведення огляду на стан сп'яніння, застосування фізичної сили неправомірними.

Постановою Бахмацького районного суду Чернігівської області від 10 лютого 2016 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано дії старшого інспектора Бахмацького ВП ГУНП в Чернігівській області Туза І.О. по проведенню огляду водія ОСОБА_4 на стан алкогольного сп'яніння неправомірними.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог, позивач подав апеляційну скаргу, в якій вказує на порушення судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, а тому просить її скасувати в цій частині та ухвалити нову.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуване судове рішення скасувати.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційних скарг та заперечень на неї, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач 10 січня 2016 року, близько 16 години рухався на власному транспортному засобі - автомобілі НОМЕР_1 по вулиці Першотравневій у місті Бахмачі та після здійснення повороту на вулицю Шевченка був зупинений працівником поліції.

Вважаючи, що працівником поліції при вчиненні зазначеної дії протиправно допущено безпідставну зупинку транспортного засобу, незаконне затримання транспортного засобу, порядок проведення огляду на стан сп'яніння та застосування щодо нього фізичної сили, позивач звернувся з даним позовом в суд.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції, виходив з того, що відповідачем огляд на стан сп'яніння ОСОБА_4 проведено з порушенням вимог Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 110.

Разом з тим, суд першої інстанції, вважав вимоги позивача про визнання дій інспектора поліції в частині зупинення транспортного засобу, затримання транспортного засобу та застосуванню фізичної сили протиправними, безпідставними.

Надаючи оцінку встановленим обставинам та фактам колегія суддів звертає увагу на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 ст. 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони зокрема: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580).

Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону № 580 Національна поліція України (далі - поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

У своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами (ст. 3 Закону № 580).

Процедуру направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - огляд), і проведення такого огляду визначає Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 110 (далі - Порядок № 110).

Відповідно до зазначеного Порядку огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких в поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп'яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Огляд проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом;

- лікарем закладу охорони здоров'я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до п 4 Порядку № 110 огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків.

Результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану сп'яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду на стан сп'яніння за результатами такого огляду, проведеного поліцейським, складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається в поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення в разі встановлення стану сп'яніння (п.5 Порядку № 110).

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я.

Огляд може також проводитися в спеціально обладнаних пересувних пунктах (автомобілях), що належать закладам охорони здоров'я і відповідають установленим МОЗ вимогам.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду ( п.8 Порядку № 110).

Судом першої інстанції встановлено (покази свідків), що під час проведення огляду водія ОСОБА_4 на стан сп'яніння за допомогою технічних засобів, а саме проведення тесту за допомогою газоаналізатора «Алкотест» працівником поліції не було присутніх свідків. Свідки зазначені в Акті огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів були залучені вже після проведення тесту з водієм та не були безпосередніми очевидцями даної дії.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про порушення відповідачем при проведенні огляду на стан сп'яніння водія вимог Порядку № 110 є правильним.

Доводи апеляційної скарги відповідача викладених вище висновків суду не спростовують.

Щодо обґрунтованості доводів апеляційної скарги позивача, то колегія суддів звертає увагу на наступне.

Законом України «Про Національну поліцію» передбачено права поліцейському для виконання повноважень поліції застосовувати поліцейський захід.

Відповідно до ч.1,2 ст. 29 Закону № 580, поліцейський захід - це дія або комплекс дій превентивного або примусового характеру, що обмежує певні права і свободи людини та застосовується поліцейськими відповідно до закону для забезпечення виконання покладених на поліцію повноважень. Поліцейський захід застосовується виключно для виконання повноважень поліції. Обраний поліцейський захід має бути законним, необхідним, пропорційним та ефективним.

Поліція для виконання покладених на неї завдань вживає заходів реагування на правопорушення, визначені Кодексом України про адміністративні правопорушення та Кримінальним процесуальним кодексом України, на підставі та в порядку, визначених законом. Поліція для охорони прав і свобод людини, запобігання загрозам публічній безпеці і порядку або припинення їх порушення також застосовує в межах своєї компетенції поліцейські превентивні заходи та заходи примусу, визначені цим Законом (ст.30 Закону № 580).

Зокрема, відповідно до ч.1 ст.31 Закону № 580 поліція може застосовувати такий превентивний захід як зупинення транспортного засобу.

Статтею 35 Закону № 580 визначено обставини, за яких поліцейський може зупиняти транспортні засоби, зокрема, якщо водій порушив Правила дорожнього руху; якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу.

Судом першої інстанції встановлено, що підставою для зупинки транспортного засобу під керуванням позивача стало те, що при виїзді з вулиці Богомольця на вулицю Першотравневу останнім не було ввімкнено покажчик повороту, що давало підстави працівнику поліції для зупинення транспортного засобу з метою перевірки.

Отже, дії відповідача щодо зупинення транспортного засоби вчинені в межах наданих йому повноважень та з підстав визначених Законом, а отже є правомірними.

Відповідно до ч. 4 ст. 37 Закону № 580 поліцейський може тимчасово обмежити фактичне володіння річчю або пересування транспортного засобу для запобігання небезпеці, якщо є достатні підстави вважати, що річ або транспортний засіб можуть бути використані особою з метою посягання на своє життя і здоров'я або на життя чи здоров'я іншої людини, або пошкодження чужої речі. На вимогу особи поліцейський зобов'язаний повідомити про причини застосування ним відповідних заходів.

Статтею 265-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачені частинами першою, другою, третьою, четвертою, шостою і сьомою статті 121, частиною третьою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху), статтями 122 5, 124, 126, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130, статтями 132 1, 206 1 цього Кодексу, працівник уповноваженого підрозділу України, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху (якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху), в тому числі за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора. Про тимчасове затримання робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення.

Судом першої інстанції встановлено, що в даному випадку транспортний засіб не блокувався, не доставлявся для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку. Отже, відсутній факт затримки транспортного засобу відповідачем. Під час прямування до райвідділу транспортним засобом керував саме позивач.

Що стосується посилань позивача на застосування до нього зі сторони інспектора поліції фізичної сили, то ані позовна заява, ані апеляційна скарга не містить доводів в чому саме остання полягала. Також відсутні і відповідні докази застосування інспектором поліції до позивача фізичної сили.

Таким чином, висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині є правильними.

Доводи позивача вказаних висновків суду не спростовують.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з дотриманням норм матеріального та процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в справі, підтверджених доказами, а доводи апеляційних скарг не спростовують висновки суду першої інстанції, то колегія суддів апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Щодо заяви представника позивача про постановлення окремої ухвали щодо порушення закону Тузом І.О., та направлення її до Генеральної прокуратури України для проведення перевірки та вжиття заходів прокурорського реагування, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Відповідно до ст.166 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб'єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

Окрема ухвала є формою реагування суду на порушення норм права, причини та умови, що спричинили (зумовили) ці порушення, з метою їх усунення та запобігання таким порушенням у майбутньому.

Водночас, виходячи із змісту вказаної статті, постановлення окремої ухвали це право суду, а не його обов'язок.

Колегія суддів зазначає, що одночасно з постановленням рішення по справі Бахмацьким районним судом Чернігівської області від 10 лютого 2016 року вже постановлено окрему ухвалу, якою доведено до відома начальника Бахмацького ВП ГУНП в Чернігівській області про допущення інспектором поліції Бахмацького ВП ГУНП в Чернігівській області Тузом Іваном Олександровичем порушень вимог законодавства під час виконання посадових обов'язків в ході проведення огляду на стан сп'яніння водія ОСОБА_4

Зі змісту заяви про постановлення окремої ухвали, наданої суду апеляційної інстанції, вбачається, що позивач не погоджується з рішення суду першої інстанції щодо направлення окремої ухвали для вжиття заходів, спрямованих на усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону саме начальнику Бахмацького ВП ГУНП в Чернігівській області, а не Генеральній прокуратурі України.

Наразі, окрема ухвала суду першої інстанції від 10 лютого 2016 року позивачем не оскаржується.

За викладених обставин, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вказаної заяви.

Керуючись ст. 160, 195, 196, 200, 205, 206 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_4 та старшого інспектора Бахмацького відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Чернігівській області Туз Івана Олександровича - залишити без задоволення, а постанову Бахмацького районного суду Чернігівської області від 10 лютого 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий-суддя І.О.Грибан

Суддя О.О.Беспалов

Суддя А.Б.Парінов

Повний текст виготовлено - 03.03.2016.

.

Головуючий суддя Грибан І.О.

Судді: Беспалов О.О.

Парінов А.Б.