Справа № 821/3874/15-а
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2016-02-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2016 р.м. ХерсонСправа № 821/3874/15-а

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Пекного А.С.,

при секретарі: Кальченко-Булановій М.С.,

за участю представників: позивача - Хащініної Г.О., відповідача - Палінічака К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАРСУС ОЕ" до Херсонської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості та картки відмови,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТАРСУС ОЕ" (далі - позивач, ТОВ "ТАРСУС ОЕ", Товариство) звернулось до суду із позовом до Херсонської митниці Державної фіскальної служби (далі - відповідач, Херсонська митниця, Митниця, митний орган), в якому просить визнати протиправними та скасувати прийняті митним постом "Скадовськ" Херсонської митниці рішення про коригування митної вартості товарів від 14 грудня 2015 року №508030303/2015/000008/2 та картку відмови у митному оформленні товарів від 14 грудня 2015 року №508030303/2015/00007.

В обґрунтування позовних вимог Товариство вказує, що між ним як покупцем та фірмою "OZULU KARDESLER GIDA TARIM URN. TEKS.INS.DIS TIC.LTD.STI" (Туреччина) як продавцем було укладено контракт від 05.12.2015р. №005/2015-TR на поставку в Україну свіжих овочів, фруктів, ягід врожаю 2015-2016р.р. на загальну суму 50 000 000,00 доларів США.

На виконання умов цього договору 14.12.2015р. до морського порту Скадовськ було доставлено товар: мандарини свіжі сорту Satsuma, вирощені в Туреччині врожаю 2015р., розфасовані у 2600 пластмасових ящиків чистою вагою нетто 20 425,00 кг торгівельної марки Ozulu Kardesler, фірма виробник - "OZULU KARDESLER GIDA TARIM URN. TEKS.INS.DIS TIC.LTD.STI".

З метою митного оформлення придбаного товару позивачем було подано до митного поста "Скадовськ" Херсонської митниці електронну митну декларацію МД-2 №508030303/2015/003923, в якій зазначена вартість товару - 9 191,25 доларів США, що складає 243 164,18 грн., а також усі передбачені митним законодавством обов'язкові документи. Митну вартість товарів було визначено позивачем за основним методом, передбаченим Митним кодексом України, а саме за ціною контракту.

Не зважаючи на це, відповідачем прийняті оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів.

При цьому відповідач визначив митну вартість товарів за резервним методом, що позивач вважає протиправним, так як подані ним для митного оформлення товарів документи містили всі необхідні дані і не мали розбіжностей або неточностей.

Також позивач вказує, що з метою випуску у вільний обіг ввезених товарів, які необхідні йому для провадження господарської діяльності, він був змушений сплатити митні платежі у сумі, визначеній митним органом за резервним методом.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні.

Відповідач надав письмові заперечення проти позову, в яких зазначив, що адміністративний позов не визнає, в запереченнях вказав, що визначити митну вартість товару за основним методом виявилось неможливим у зв'язку із не підтвердженням Товариством числових значень складових митної вартості товарів і ненаданням на запит Митниці всіх необхідних для цього документів.

Представник відповідача у судовому засіданні також заперечував проти задоволення позову з підстав, викладених у письмових запереченнях.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що між ТОВ "ТАРСУС ОЕ" як покупцем та фірмою "OZULU KARDESLER GIDA TARIM URN. TEKS.INS.DIS TIC.LTD.STI" (Туреччина) як продавцем укладено контракт від 05.12.2015р. №005/2015-TR на поставку в Україну свіжих овочів, фруктів, ягід врожаю 2015-2016р.р. на загальну суму 50 000 000,00 доларів США.

Згідно з умовами контракту ціна, кількість, асортимент та остаточні умови поставки оговорюються в рахунках-фактурах (инвойсах) на кожну партію товару; товар постачається переважно на умовах СFR-Скадовськ, CIF-Скадовськ, СFR-Іллічівськ, CIF-Іллічівськ в редакції Інкотермс-2010, а також можливі поставки на інших умовах, які будуть оговорені в рахунках-фактурах (інвойсах) на кожну партію товару; ціна товару включає вартість митного оформлення на вивіз товару із країни постачальника, вартість тари та інші витрати, пов'язані із доставкою товару до пункту призначення в залежності від умов поставки; оплата за товар здійснюється в доларах США шляхом переказу коштів з рахунку покупця на рахунок продавця, умовою оплати є відстрочка платежу на 90 календарних днів з моменту випуску товару у вільний обіг на території України; товаросупровідними документами є фітосанітарний сертифікат, рахунок-фактура (інвойс), сертифікат походження, товаросупровідний документ (п.п. 1.2, 2.1, 3.2, 4.1, 4.2, 5.2 контракту).

05.12.2015р. продавцем виписано рахунок-фактуру (інвойс) №798112 товар: мандарини свіжі сорту Satsuma, вирощені в Туреччині врожаю 2015р., розфасовані у 2600 пластмасових ящиків чистою вагою нетто 20 425,00 кг торгівельної марки Ozulu Kardesler, фірма виробник - "OZULU KARDESLER GIDA TARIM URN. TEKS.INS.DIS TIC.LTD.STI". Інвойсом визначені інші умови поставки - FOB.

14.12.2015р. позивачем пред'явлено до митного оформлення отриманий від продавця за вказаним інвойсом товар та подано до митного поста "Скадовськ" Херсонської митниці митну декларацію форми МД-2 №508030303/2015/003923, в якій зазначена вартість товару - 9 191,25 доларів США, або в еквіваленті 243 164,18 грн., код УКТ ЗЕД товару .

Митна вартість товару визначена позивачем за ціною контракту.

До митної декларації уповноваженою особою позивача було додано: контракт від 05.12.2015р. №005/2015-TR, інвойс №798112 від 05.12.2015р., копія митної декларації країни відправлення (Туреччина) №15411600ЕХ002023 від 06.12.2015р., міжнародну транспортну накладну (CMR) серії А №999400, сертифікат про походження товару форми А від 05.12.2015р. №0245196, рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг №10 від 12.12.2015р., інформація про позитивні результати радіологічного та ветеринарно-санітарного контролю.

За результатами перевірки поданих документів митний орган прийшов до висновку про наявність у них розбіжностей, а саме в інвойсі №798112 від 05.12.2015р. умови поставки указані як "FOB Tutardir", в той час як в митній декларації країни відправлення №15411600ЕХ002023 від 06.12.2015р. такі умови поставки визначені як "FOB Zonguldak".

У зв'язку з цим Митницею 14.12.2015р. надіслано позивачу засобами електронного зв'язку запит про надання підтверджуючих складові митної вартості документів, в якості яких відповідач визначив виписку з бухгалтерської документації, каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

14.12.2015р. позивачем повідомлено митницю про те, що на той час надати витребувані документи немає змоги.

При перевірці правильності визначення митної вартості товару, Херсонська митниця дійшла висновку, що документи, які надані для оформлення товару не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості товару, при цьому декларант не надав запитувані документи, в той час як згідно з наявною у митного органу інформацією митна вартість товару за раніше оформленою митною декларацією від 02.11.2015р. №110010000/2015/7871 становила 0,80 доларів США за одиницю, що у своїй сукупності не дає змоги встановити митну вартість товару.

14 грудня 2015 року Митницею прийняті рішення №508030303/2015/000008/2 про коригування митної вартості товарів на підставі резервного методу та картку відмови у митному оформленні товарів №508030303/2015/00007.

Товар випущено у вільний обіг за митною декларацією форми МД-2 №508030303/2015/003924 з відкоригованою відповідно до вказаного рішення №508030303/2015/000008/2 від 14.12.2015р. митною вартістю товару.

Вирішуючи даний спір, суд виходить з того, що порядок визначення митної вартості товарів, методи визначення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України передбачено Митним кодексом України та іншими актами законодавства, прийнятими у відповідності до вимог цього Кодексу.

Відповідно до ст. 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення.

Згідно ст. 257 цього Кодексу декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення, зокрема: код товару згідно з УКТ ЗЕД; фактурна вартість товарів; митна вартість товарів та метод її визначення; суми митних платежів; спосіб забезпечення сплати митних платежів (у разі застосування заходів гарантування їх сплати).

Відповідно до частин 1-3, 6 статті 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно із статтею 55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має, зокрема, містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Статтями 49, 50 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Частинами 4 та 5 статті 58 Митного кодексу України також передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Частиною першою статті 51 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

При цьому, згідно з приписами пункту 2 частини другої статті 52 Митного кодексу України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Відповідно до частини першої статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

У частині другій цієї статті наведений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів.

Частиною третьою статті 53 Митного кодексу України встановлено обов'язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з положенням частини четвертої вказаної статті, у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, подає (за наявності) визначені в ній документи.

Відповідно до частини першої статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Згідно з положеннями статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 Митного кодексу України за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Аналогічний правовий висновок щодо застосування наведених норм Митного кодексу України викладений у постановах Верховного Суду України від 31 березня 2015 року (справа №21-127а15) та від 30 червня 2015 року (справа №21-591а15).

Як установлено судом з документальних доказів та пояснень відповідача, викладених у письмових запереченнях та наданих в судовому засіданні, підставою для коригування митної вартості увезеного позивачем товару слугували висновки митного органу про розбіжності у поданих для митного оформлення документах, а саме в інвойсі №798112 від 05.12.2015р. умови поставки указані як "FOB Tutardir", в той час як в митній декларації країни відправлення №15411600ЕХ002023 від 06.12.2015р. такі умови поставки визначені як "FOB Zonguldak".

Крім того, відповідач виходив з того, що в інвойсі №798112 від 05.12.2015р. відсутнє посилання на контракт від 05.12.2015р. №005/2015-TR та у п.3.4 контракту встановлено, що з метою розширення ринку збуту та збільшення обсягів продажу, товару що постачається, сторони домовились про можливість зменшення ціни нижче, ніж дійсні оптові ціни на внутрішньому ринку країни постачальника.

При цьому відповідач також виходив з факту спрацювання автоматизованої системи аналізу та управління ризиками щодо можливого заниження рівня митної вартості товарів, оскільки у митного органу наявна інформація про митне оформлення товару мандарини відповідно до митної декларації від 02.11.2015р. №110010000/2015/7871, за якою митна вартість були вищою і становила 0,80 доларів США з одиницю.

З урахуванням викладеного та ненадання позивачем на запит митниці витребуваних документів (виписки з бухгалтерської документації, каталоги, специфікації, прейскуранти, прайс-листи виробника товару, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини), відповідач прийшов до висновку про не підтвердження позивачем заявленої митної вартості товару та про неможливість застосування інших методів визначення митної вартості, ніж резервний.

Оцінюючи вказані підставі, які за поясненнями представника відповідача є виключними, у взаємозв'язку із проаналізованими вище правовими нормами, суд приходить до наступного.

Щодо розбіжностей у поданих документах.

Відповідач вважає, що у поданих документах є розбіжності щодо умов поставки, які впливають на правильність визначення митної вартості товару, а саме в інвойсі №798112 від 05.12.2015р. умови поставки указані як "FOB Tutardir", в той час як в митній декларації країни відправлення №15411600ЕХ002023 від 06.12.2015р. такі умови поставки визначені як "FOB Zonguldak".

Слід зазначити, що згідно термінів Інкотермс-2010 за умовами поставки FOB (Free On Board) продавець зобов'язаний здійснити завантаження товару на борт судна, призначеного продавцем, у день чи в межах періоду, що узгоджені сторонами, в названому порту відвантаження, у спосіб, що відповідає звичаям порту; продавець зобов'язаний нести всі витрати, пов'язані з товаром, до моменту переходу товару через поручні судна в названому порту відвантаження. Отже, за умовами FOB зазначається порт відвантаження.

Позивачем надано переклад вказаних вище документів з турецької мови на українську, виконану перекладачем ОСОБА_3.

Відповідно до перекладу, слово турецькою "Tutardir" означає у перекладі на українську "сума".

Представником відповідача вказаного не спростовано.

У зв'язку з цим суд також враховує, що у сукупності подані позивачем для митного оформлення документи не містили розбіжностей щодо умов поставки, якими визначено "FOB Zonguldak" згідно термінів Інкотермс-2010, що встановлено в ході судового розгляду, тому суд вважає, що у відповідача на той час не було підстав для обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей про митну вартість товару.

Щодо не надання запитуваних документів для підтвердження складових митної вартості.

Як видно з електронного запиту від 14.12.2015р. про надання виписки з бухгалтерської документації, каталогів, специфікацій, прейскурантів, прайс-листів виробника товару, висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформації біржових організацій про вартість товару або сировини, вказані документи витребувані відповідачем на підставі його вищенаведених висновків про розбіжності у поданих документах щодо умов поставки.

Однак, по-перше, судом встановлено відсутність розбіжностей, на які посилався відповідач, а по-друге, витребувані документи за своїм характером не мають здатності усувати такі розбіжності.

Таким чином, факт їх ненадання позивачем навіть на запит митниці не надавало відповідачу права вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Щодо відсутності в інвойсі №798112 від 05.12.2015р. посилань на контракт від 05.12.2015р. №005/2015-TR.

Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, визначений частиною другою статті 53 Митного кодексу України, серед яких є рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу).

Рахунок-фактура (англ. invoice, account, final invoice, франц. facture,нім. Rechnung, Faktura, Handels faktura) - вид комерційного рахунка, в якому зазначено суму, що повинна бути сплачена за товар. Окрім свого основного призначення як документа, в якому зазначено суму належного за товар платежу, рахунок-фактура може бути використаний як супровідний документ.

На час виникнення спірних правовідносин затвердженої форми рахунку-фактури та вимог щодо його заповнення законодавством України не передбачено.

Не зміг пояснити і представник відповідача, якою нормою та якого нормативного акта передбачено таку вимогу до рахунку-фактури (інвойсу), як обов'язкове зазначення номеру та дати контракту.

За таких обставин суд вважає безпідставними посилання відповідача на відсутність у інвойсі посилань на номер та дату контракту.

Щодо посилань відповідача на п.3.4 контракту від 05.12.2015р. №005/2015-TR, яким встановлено, що " ... сторони домовились про можливість зменшення ціни нижче, ніж дійсні оптові ціни на внутрішньому ринку країни постачальника", а також на положення статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (ГААТ), суд зазначає, що сторонами не надано до суду доказів штучного (довільного або фіктивного) зменшення ціни товару за вказаним контрактом. Крім того, сама можливість зменшення ціни товару нижче, ніж дійсні оптові ціни на внутрішньому ринку країни постачальника не є достатньою підставою для висновку про заниження позивачем митної вартості.

Щодо посилань на факт спрацювання автоматизованої системи аналізу та управління ризиками щодо можливого заниження рівня митної вартості товарів у зв'язку з наявністю у митного органу інформації про митне оформлення товару "мандарини" відповідно до митної декларації від 02.11.2015р. №110010000/2015/7871, за якою митна вартість була вищою і становила 0,80 доларів США з одиницю.

Використання автоматизованої системи аналізу та управління ризиками з метою виявлення порушень законодавства України з питань державної митної справи передбачено, зокрема, Главою 52 Митного кодексу України та Порядком здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення форм та обсягів митного контролю, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 31.07.2015р. №684, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 21.08.2015р. за №1021/27466

Погоджуючись із позицією митниці, що наявність у такій автоматизованій системі інформації про іншу, ніж визначена декларантом, митну вартість товару, є підставою для сумніву у правильності заявленої митної вартості, суд між тим звертає увагу на наступне.

Так, відповідачем митну вартість було визначено за резервним методом згідно ст.64 Митного кодексу України і вона ґрунтувалась на раніше визнаній (визначеній) контролюючим органом митній вартості подібних товарів.

На підтвердження цих доводів відповідачем надано витяг з цінової інформації, з якої вбачається, що раніше за митною декларацією від 02.11.2015р. №110010000/2015/7871 було здійснене митне оформлення товару за кодом УКТЗЕД , а саме мандарини свіжі сорту Satsuma, придатні для безпосереднього вживання у їжу, вагою 13 000,00 кг, виробник Туреччина. Митна вартість цього товару визначена в розмірі 10400,00 доларів США, або 0,80 доларів США за 1 кг.

Саме з такої вартості відповідач виходив, визначаючи митну вартість ввезеного позивачем товару.

Однак з цього витягу чітко видно, що умовами поставки за митною декларацією від 02.11.2015р. №110010000/2015/7871 є CIF, на відміну від умов поставки товару позивачу, якими є FOB.

Слід зазначити, що за правилами Інкотермс-2010 умови поставки CIF (Cost, Insurance and Freight), або "вартість, страхування і фрахт", означає, що продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження. Продавець зобов'язаний оплатити витрати і фрахт, необхідні для доставки товару в зазначений порт призначення, але ризик втрати чи ушкодження товару, як і будь-які додаткові витрати, що виникають після відвантаження товару, переходять із продавця на покупця.

На думку суду, відмінність в умовах поставки виключає можливість порівняння заявленої позивачем митної вартості із митною вартістю товару, увезеного іншим суб'єктом за митною декларацією від 02.11.2015р. №110010000/2015/7871.

А відтак, порівняння відповідачем їх ціни є безпідставним та не ґрунтується на нормах чинного законодавства України.

Враховуючи, що автоматизована система аналізу та управління ризиками з об'єктивних причин не містить усієї інформації, що стосується суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, такі дані не можуть мати першочергового значення у порівнянні з наданими декларантом первинними документами про товар.

Як вже зазначалось судом вище, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу (частина п'ята статті 57 Митного кодексу України).

При цьому, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі, якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Як встановлено судом під час судового розгляду справи, документи, подані ТОВ "ТАРСУС ОЕ" до митного органу з метою підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товарів, містять необхідну інформацію про вартість товару, а також реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Відповідачем не надано суду жодних доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.

Представник відповідача у судовому засіданні визнав ту обставину, що позивачем було подано всі передбачені Митним кодексом України документи для визначення митної вартості товару, які були належним чином оформлені, при цьому розбіжності у цих документах виявлені виключно щодо умов поставки, стосовно яким судом вже зроблено висновок про їх помилковість.

Не надано також і доказів дотримання обов'язкової процедури проведення консультацій із декларантом, більше того, представник відповідача визнав, що консультацій із позивачем не проводив.

За таких обставин, висновок митного органу про неможливість визначення митної вартості товару за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартості операції), суд вважає необґрунтованим.

Також слід врахувати, що рішення відповідача про коригування митної вартості усупереч приписів статті 55 Митного кодексу України не містить належних та конкретизованих: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; вичерпного переліку вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; обґрунтування причин неможливості послідовного застосування другорядних методів визначення митної вартості.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на таке, суд зазначає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки при реалізації своїх владних повноважень.

Враховуючи, що твердження митного органу про неможливість застосування обраного позивачем методу визначення митної вартості товару за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартості операції), у судовому засіданні були спростовані, зважаючи на те, що документи, подані позивачем до митного органу, відповідають вимогами чинного законодавства, необхідним для надання їм юридичної сили та доказовості, а отже і підтверджують заявлені позивачем відомості про митну вартість товарів, суд дійшов висновку, що визначення Херсонською митницею митної вартості товару та коригування її у сторону збільшення за резервним методом здійснено з порушенням вимог митного законодавства України, що є підставою для скасування оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів від 14 грудня 2015 року №508030303/2015/000008/2 та похідної від нього картки відмови у митному оформленні товарів від 14 грудня 2015 року №508030303/2015/00007.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку суду, відповідачем не доведено правомірності рішення про коригування митної вартості товарів №508030303/2015/000008/2 та картки відмови у митному оформленні №508030303/2015/00007, які прийняті ним 14.12.2015р.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення.

Розподіл судових витрат слід здійснити за правилами ст.94 КАС України, відповідно до якої якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 158-163, 167 КАС України, суд, -

постановив:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати прийняті митним постом «Скадовськ» Херсонської митниці Державної фіскальної служби рішення про коригування митної вартості товарів від 14 грудня 2015 року №508030303/2015/000008/2 та картку відмови у митному оформленні товарів від 14 грудня 2015 року №508030303/2015/00007.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАРСУС ОЕ» (ідентифікаційний код 39195479) судові витрати в сумі 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. за рахунок бюджетних асигнувань Херсонської митниці Державної фіскальної служби (ідентифікаційний код юридичної особи 39624611) шляхом безспірного списання з рахунків органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 03 березня 2016 р.

Суддя Пекний А.С.

кат. 5.2.2