Справа № 820/7467/15
Суддя: Панченко О.В.
Дата ухвалення: 2016-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

24 лютого 2016 р. № 820/7467/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Панченко О.В.,

при секретарі судового засідання - Самігулліній К.В.

за участю:

представника позивача - Гордейчука В.В.,

представника відповідача - Шляхти В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Діктон"
до Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області
про зобов'язання вчинити певні дії та скасувати податкове повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Діктон", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог просить суд: скасувати податкове повідомлення - рішення № від 30.07.2014 року; зобов'язати Державну податкову інспекцію у Московському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, Державну податкову інспекцію в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області відновити суми податкового кредиту та зобов'язань Товариства з обмеженою відповідальністю "Діктон" (код за ) в електронній базі даних "Автоматизована система співставлення інформаційної системи Міністерства доходів та зборів України "Податковий блок", інформаційній базі результатів контрольно-перевірочної роботи АРМ "Аудит", а також в інтегрованій картці, зміни до яких внесені на підставі відомостей, викладених в актах №1809/04-61-22-3/34563078 від 09.07.2014 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що вважає рішення та дії відповідачів - Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, неправомірними, необґрунтованими, безпідставними через відсутність доказів порушення підприємством податкового законодавства. Позивач стверджує, що жодних підстав для проведення документальної позапланової невиїзної перевірки позивача у контролюючого органу не було. За таких підстав, позивач просить задовольнити позов у повному обсязі.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав доводи, викладені в позовній заяві, просив суд ухвалити рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Відповідач - Державна податкова інспекція в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, у судове засідання повноважного представника не направив, про дату, час і місце судового засідання повідомлений судом належним чином, в порядку, передбаченому ст.33-35 КАС України. Надав через канцелярію суду клопотання, в якому просив відмовити у позові щодо поновлення інформації в інформаційних базах, оскільки всі дані актів перевірок або довідок без виключень, що здійснювались посадовими особами контролюючого органу, підлягають фіксації в інформаційних системах контролюючих органів незалежно від їх змісту. Інформація, віднесена до інформаційних систем органів державної фіскальної служби, не визначає змісту прав та обов'язків платників податків, є службовою інформацією, яка використовується в інформаційно-аналітичних цілях з метою здійснення податкового контролю.

Представник відповідача - Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області, у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, та вказав, що ніяких дій з приводу проведення спірної перевірки, винесення спірного податкового повідомлення-рішення та коригувань до АІС "Податковий блок" ДПІ у Московському районі не вчинялись, тому просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити.

Суд, вивчивши доводи позову, заслухавши пояснення представника позивача та Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів:

Судовим розглядом встановлено, підтверджується матеріалами справи, що позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "ДІКТОН", пройшов передбачену законодавством процедуру державної реєстрації, набув правового статусу суб'єкта господарювання - юридичної особи, включений до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, код - 34563078 (т.1 а.с.198).

Товариство з обмеженою відповідальністю "ДІКТОН" є платником податку на додану вартість, про що останньому видано свідоцтво відповідного зразка від 04.09.2006 року (а.с. 199).

На підставі наказу Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області №599 від 07.07.2014 року (т. 1 а.с. 202), відповідачем - Державною податковою інспекцією в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, проведена документальна позапланова невиїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІКТОН" з питань дотримання вимог податкового законодавства України з податку на додану вартість за період з 01.04.2014 року по 30.04.2014 року.

Результати перевірки оформлені актом №1809/04-61-22-3/34563078 від 29.07.2014 року (т. 1 а.с. 203-211), яким зафіксовані наступні порушення:

-ч.5 ст. 203, ч. 1,2 ст. 215, ст. 216 Цивільного Кодексу України в частині недодержання вимог зазначених статей в момент вчинення правочинів, які не спрямовані на реальне настання наслідків, що обумовлені ними по правочинах, здійснених ТОВ "ДІКТОН" при придбанні та наступному продажу послуг, "нереальність" проведення господарських операцій між ТОВ "ДІКТОН" з контрагентами постачальниками, здійснення операцій, пов'язаних з наданням податкової вигоди для третіх осіб;

-ст. 185, ст. 188, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено податковий кредит по операціях з придбання товарів (робіт, послуг) від ТОВ "ПРАУС" на суму ПДВ 1695818,00 грн., у т.ч. квітень 2014 р. сума ПДВ у розмірі 1695818,00 грн., що призвело до заниження податку на додану вартість на суму 1695818,00 грн., у т.ч. квітня 2014 р. сума ПДВ у розмірі 1695818,00 грн.

Позивач не погодившись з висновками акту перевірки №1809/04-61-22-3/34563078 від 21.07.2014 року подав заперечення до Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області (т. 1 а.с. 221).

Листом від 28.07.2014 року №16101/10/04-61-22-3 висновки акту перевірки №1809/04-61-22-3/34563078 від 29.07.2014 року контролюючим органом залишено без змін (т. 1 а.с. 217-220).

На підставі акту перевірки №1809/04-61-22-3/34563078 від 29.07.2014 року, контролюючим органом, Державною податковою інспекцією в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області прийнято податкове повідомлення - рішення № від 30.07.2014 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 2543727,00 грн., з яких основний платіж +1695818 грн., штрафні (фінансові) санкції 847909 грн. (т. 1 а.с. 213).

Не погодившись із прийнятим податковим повідомленням - рішенням № від 30.07.2014 року, позивач подав до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, а в подальшому до Державної фіскальної служби України скарги.

Рішенням Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області від 09.10.2014 року №7160/10/04-36-10-08-09 скарга позивача від 15.08.2014 року залишена без задоволення, податкове повідомлення - рішення № від 30.07.2014 року без змін (т. 1 а.с. 214-215).

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб'єктом владних повноважень в основу спірних податкових повідомлень-рішень, а також суджень, відображених суб'єктом владних повноважень в акті №1809/04-61-22-3/34563078 від 29.07.2014 року на відповідність вимогам ч.3 ст.2 КАС України, суд встановив наступне:

Судовим розглядом встановлено, що ТОВ "ДІКТОН" (Покупець) та ТОВ "ПРАУС" (Постачальник) укладені договори поставки нафтопродуктів: № 01/8 від 01.04.2014 року (т.2 а.с. 171-172), №01/51 від 01.04.2014 року (т. 2 а.с. 168-169), №05/11 від 05.04.2014 року (т. 2 а.с. 174-175), №11/6 від 11.04.2014 року (т. 2 а.с. 158-159), №16/2 від 16.04.2014 року (т. 2 а.с. 161-162), №16/10 від 16.04.2014 року (т. 2 а.с. 164-165), №22/8 від 22.04.2014 року (т. 2 а.с. 177-178)., №22/36 від 22.04.2014 року (т. 2 а.с. 155-156). Відповідно до умов вказаних договорів номенклатура, кількість, ціна товару та строки поставки визначається сторонами у Додаткових угодах до договору, які є невід'ємною частиною Договору.

Відповідно до п. 4.2. означених договорів товар поставляється Покупцю партіями, протягом поточного місяця, кількості та за ціною, визначеними у кожній Додатковій угоді до Договору, на умовах: EXW резервуари нафтобаз ПАТ "Дніпронафтопродукт" і інших нафтобаз, що належать ПАТ "Дніпронафтопродукт" на правах власності або використовуються ним на підставі цивільно-правових договорів (ІНКОТЕРМС-2010) (т. 2 зі зворотного а.с. 156, 159,162, 165, 169, 172, 175,178).

На виконання умов вказаних договорів складені акти приймання-передачі нафтопродуктів : №00115, №00119, №00030, №00177, №00137, №00029, №00224, №0032 (т. 2 а.с. 157, 160, 163, 16, 170, 173, 176, 179), податкові накладні: №177 від 30.04.2014 року на загальну суму 223342,74 грн., в т.ч. ПДВ 37223,79 грн., №136 від 30.04.2014 року на загальну суму 1078143,79 грн., в т.ч. ПДВ 179690,63 грн., №27 від 30.04.2014 року на загальну суму 1605596,33 грн., в т.ч. ПДВ 267599,39 грн., №223 від 30.04.2014 року на загальну суму 1981703,10 грн., в т.ч. ПДВ 330283,85 грн., №31 від 30.04.2014 року на загальну суму 3089887,79 грн., в т.ч. ПДВ 514981,30 грн. (т. 2 а.с. 167, 180, зі зворотного а.с. 170, 173, 176), згідно яких здійснено поставку бензину автомобільного підвищеної якості А-95-Євро виду ІІ.

Оплата товару здійснювалась у повному обсязі шляхом списання коштів з рахунків ТОВ "ДІКТОН", що підтверджується (т. 2 а.с. 101-133).

Зберігання нафтопродуктів ТОВ "ДІКТОН", придбаних у контрагента ТОВ "ПРАУС", підтверджується договором зберігання нафтопродуктів: №1608/10-5 від 16.08.2010 року (т. 2 а.с. 189-190)

Транспортування нафтопродуктів ТОВ "ДІКТОН", придбаних у контрагента ТОВ "ПРАУС", підтверджується договором про перевезення вантажів автомобільним транспортом №3742 від 01.11.2013 року, №21 від 29.03.2012 року, №1608/10-4 від 16.08.2010 року, №046 від 30.04.2014 року, №04199 від 30.04.2014 року (т. 2 а.с. 181, 183-184, 186, 201, 206); актами здачі-прийомки виконаних робіт: АР-0000307, №04172 (т. 2 а.с.191, 195) укладеними між позивачем та контрагентами (перевізниками): ПАТ "Дніпронафтопродукт", ТОВ "Торговий Дім "Кременчукнафтопродуктсервіс", ТОВ "Днєпротрансойл", які підтверджують перевезення вантажів автомобільним транспортом з нафтобаз де зберігаються нафтопродукти до конкретних АЗС ТОВ "ДІКТОН" для подальшої реалізації нафтопродуктів кінцевому споживачу; податковими накладними: №9 від 03.04.2014 року на загальну суму 26511,53 грн., в т.ч. ПДВ 4418,59 грн., №36 від 30.04.2014 року на загальну суму 29268,87 грн., в т.ч. ПДВ 4878,14 грн., №172 від 30.04.2014 року на загальну суму 127440,00 грн., в т.ч. ПДВ 21240,00 грн., №14 від 15.04.2014 року на загальну суму 11220,00 грн., в т.ч. ПДВ 1870,00 грн., №1 від 03.04.2014 року на загальну суму 1887,60 грн., в т.ч. ПДВ 314,60 грн., №199 від 30.04.2014 року на загальну суму 79300,00 грн., в т.ч. ПДВ 13216,67 грн. (т. 2 а.с. 192, 194, 199-200, 203); платіжними дорученнями (т. 2 а.с. 193, 196-198, 202), журналом реєстрації довіреностей (т. 2 а.с. 207-209).

Отримання АЗС нафтопродуктів підтверджується журналами обліку надходження нафтопродуктів, змінними звітами АЗС (т. 3 а.с. 109-250, т. 4 а.с. 9-250, т. 5 а.с. 9-250, т. 6 а.с. 9-250, т. 7 а.с. 9-131).

Слід зазначити, що при реалізації палива ТОВ "ДІКТОН" кінцевому споживачу через мережу АЗС застосовуються реєстратори розрахункових операцій, які згідно п. 7 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" передають інформацію в електронному вигляді щодо кожної розрахункової операції за допомогою модемів до ДПІ.

Нафтопродукти, які поставлялись оприбутковані, що підтверджується оборотно-сальдовими відомостями по рахунках 28.1 за квітень 2014 року (т.2 а.с. 134-154).

Крім того, поставлені нафтопродукти відповідають вимогам якості товарів (п. 3 договорів), що також підтверджується сертифікатами відповідності та паспортами якості (т. 3 а.с. 102-108).

По усім вказаним вище взаємовідносинам після доставки вантажу, зазначеного у ТТН, в пункт розвантаження, паливо оприбутковувалось відповідальними особами ТОВ "Капітал Х" відповідно до вимог Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України (затвердженої Наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20 травня 2008 року №281/171/578/155, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 2 вересня 2008 року за №805/15496).

А саме: з прибуттям нафтопродуктів на АЗС в автоцистерні перевіряється наявність і цілісність пломб, технічний стан автоцистерни, відповідність об'єму і густини нафтопродукту в автоцистерні об'єму і густині, зазначеним у ТТН, відповідність найменування, марки і виду (залежно від масової частки сірки) нафтопродукту, зазначених у ТТН і паспорті якості на відвантажений нафтопродукт.

Згідно п.п. 10.2.8 Інструкції у разі відсутності розходження між фактично прийнятою кількістю нафтопродукту і кількістю, зазначеною у ТТН, оператор проставляв час надходження автоцистерни на АЗС і власним підписом в накладній засвідчував її приймання. Один примірник ТТН залишається на АЗС, а два - повертаються водієві, який поставляв нафтопродукт.

На підтвердження виконання вищезазначених операцій свідчать підписи уповноважених осіб відповідальних за приймання нафтопродуктів та інформація про прийнятий нафтопродукт (вид, марка, вага час прибуття та вибуття перевізника), що знаходяться в кожній товарно-транспортній накладній (т.2 а.с. 210-250, т.3 а.с. 9-101). Товарно-транспортна накладна також містить штампи автопідприємства, вантажовідправника, вантажоодержувача.

Оцінивши перелічені первинні документи за правилами ст.86 КАС України, суд не вбачає недоліків у їх складанні як-то: дефектів форми, змісту або походження тощо, котрі в силу ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", ст.44 Податкового кодексу України, п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за №168/704; далі за текстом - Положення №88) спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості, а відтак, оглянуті документи здатні призвести до зміни в структурі і стані активів платника податків - сторони правочину, у зв'язку з цим сприймаються судом як належні та допустимі в розумінні ст.70 КАС України докази реальності вчинення господарських операцій.

Фактичних даних, які б засвідчували наявність у платника податків наміру набути у спірних правовідносинах безпідставну податкову вигоду, суд в ході розгляду справи не виявив.

Добутими доказами підтверджується факт вибуття з власності суб'єкта права-платника податків коштів в оплату вартості придбаних товарів (робіт, послуг), факт юридичної непов'язаності сторін правочину, факт відсутності у сторін правочину спільних економічних інтересів, що в сукупності підтверджує звичайність умов ведення господарської діяльності.

Єдиною підставою для прийняття контролюючим органом висновків, висвітлених в актів перевірки №1809/04-61-22-3/34563078 від 29.07.2014 року, про нереальність здійснення господарських операцій між ТОВ "Діктон" та ТОВ "Праус" за квітень 2014 року стала податкова інформація від ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська, а саме акт №627/223/37276126 від 11.06.2014 року "Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "Праус" щодо підтвердження реальності здійснення господарських відносин їх реальності та повноти відображення в обліку за квітень 2014 року".

З цього приводу слід зазначити, що ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04.12.2014 року у справі № 804/9005/14 залишено без змін постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.07.2014 року у справі №804/9005/14, якою визнано протиправними дії ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська щодо проведення зустрічної звірки ТОВ "Праус" щодо підтвердження реальності здійснення господарських відносин їх реальності та повноти відображення в обліку за квітень 2014 року, за результатами якої складено акт перевірки №627/223/37276126 від 11.06.2014 року "Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "Праус" щодо підтвердження реальності здійснення господарських відносин їх реальності та повноти відображення в обліку за квітень 2014 року"; визнано протиправними дії ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська, які полягають у направленні акту № 627/223/37276126 від 11.06.2014 року до ДПІ у містах та районах за місцезнаходженням контрагентів для здійснення відповідних заходів згідно вимог чинного законодавства України; визнано протиправними дії ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська, які полягають у встановленні відсутності за юридичною адресою підприємства первинних та бухгалтерських документів: договорів, накладних, товарно-транспортних, податкових накладних, реєстрів отриманих та виданих податкових накладних, банківських виписок та будь - яких інших первинних бухгалтерських документів, регістрів бухгалтерського обліку, що засвідчують здійснення господарської діяльності; визнано протиправними дії ДПІ у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська щодо не підтвердження ТОВ "Праус" за квітень 2014 року реальності здійснення господарських відносин із контрагентами, їх виду, обсягу, якості та розрахунків, а саме встановлення відсутності об'єктів оподаткування та неможливості реального здійснення платником податків операцій постачальників - ТОВ "Праус" - покупці за квітень 2014 року не мали місце та не могли мати ніякого юридичного змісту; визнано протиправними дії ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська щодо відсутності у ТОВ "Праус" операцій, що підпадають під визначення статті 185 Податкового кодексу України за квітень 2014 року.

Крім того, суд зауважує, що відповідно до п.п. 4.4 п.4 Методичних рекомендацій щодо організації та проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок, затверджених Наказом ДПА України від 22.04.2011 року за №236 визначено, що у разі встановлення фактів, що не дають змогу провести зустрічну звірку суб'єкта господарювання, зокрема у зв'язку із зняттям з обліку, встановленням відсутності суб'єкта господарювання та/або його посадових осіб за місцезнаходженням (податковою адресою), відповідальний підрозділ не пізніше двох робочих днів від дати надходження запиту складає Акт реєстрації про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання, реєструє його у Журналі довідок про результати проведення зустрічної звірки (актів про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання, неявки для підписання, відмови від підписання Довідки про результати проведення зустрічної звірки) та вживає заходів, передбачених актами ДПС України.

Таким чином, актом про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання лише засвідчується факт неможливості її проведення без встановлення висновків стосовно документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися між ними, з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків.

Додатком 3 до Методичних рекомендацій щодо організації та проведення органами держаної податкової служби зустрічних звірок, затверджених Наказом ДПА України від 22.06.2011 р. №236 чітко встановлений зразок форми акту про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання, яким не передбачена можливість висновку щодо реальності (нереальності) вчинення господарських операцій платником податків. При цьому, іншого порядку дій податкового органу, як суб'єкта владних повноважень, у спірних взаємовідносинах не передбачено.

З наведеного слідує, що акт про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання складається не за результатами проведення зустрічної звірки чи перевірки суб'єкта господарювання, а у разі встановлення фактів, що не дають змогу провести зустрічну звірку суб'єкта господарювання, з огляду на що зазначений акт може бути лише носієм інформації щодо наявності фактів, які унеможливлюють проведення зустрічної звірки та не може містити інформацію щодо фінансово-господарських відносин суб'єктів господарювання.

Вищевказана позиція суду узгоджується із рішенням Верховного Суду України від 31 січня 2011 року по справі №21-42а10, з якого вбачається, що виникнення у платника податку на додану вартість права на податковий кредит не ставиться у залежність від дотримання вимог податкового законодавства та сплатою податку до бюджету іншими суб'єктами господарювання. Якщо контрагент не виконав свого зобов'язання щодо декларування чи сплати податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи. Зазначені обставини не є підставою для позбавлення платника податку права на формування податкового кредиту у випадку, коли останній виконав усі передбачені законом умови та має необхідні документальні підтвердження його розміру. Платник податку не повинен відповідати за наслідки невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ вдруге, а також сплачувати пеню.

Отже, результати проведення зустрічних перевірок контрагента не є підставою для позбавлення позивача права на формування податкового кредиту з податку на додану вартість, оскільки невиконання свого зобов'язання однією із сторін господарських відносин не може вважатись підтвердженням наявності мети ухилення від сплати податків та отримання податкової вигоди іншою стороною.

Крім того, такий висновок відповідає практиці Європейського Суду з прав людини. Зокрема, у справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява № 3991/03), Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22.01.2009 року зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати податок на додану вартість вдруге, а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватись між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту прав власності.

Таким чином, Податковим кодексом України та судовою практикою закріплено принцип індивідуалізації відповідальності платника податків.

Проаналізувавши вищенаведену первинну документацію суд доходить висновку, що позивач є сумлінним платником податків, немає заборгованості перед бюджетом, подає податкову звітність у строки встановлені податковим законодавством. Також у позивача наявна первинна документація по усім господарським операціям між позивачем та його контрагентами, яка відповідає вимогам законодавства, не містить дефектів форми, змісту чи походження, та в повній мірі підтверджує реальність здійснення господарських операцій. Зазначені документи, у повному обсязі, були надані позивачем до перевірок, однак контролюючий орган всупереч вимог Податкового кодексу України, не перевірив вказані документи та не врахував їх під час складання висновків перевірок. Подібні дії контролюючого органу є порушенням вимог податкового законодавства, адже положеннями п.83.1 ст.83 ПК України передбачено обов'язок контролюючого органу використання та аналіз первинної документації платника податків для здійснення висновків за результатами проведення перевірки.

Вирішуючи спір суд зазначає, що відповідно до приписів п.198.1 ст. 198 Податкового кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх ввезенні на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України;

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та у разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Також, згідно з п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст.39 цього кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 ст.193, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

За приписами п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п.201.11 ст.201 цього Кодексу).

Суд вважає за необхідним вказати, що чинне податкове законодавство не ставить в залежність право позивача на формування податкового кредиту від податкового обліку (стану) інших осіб і фактичної сплати контрагентом податку до бюджету. Питання податкового кредиту поширюється тільки на окремо взятого платника податків і не ставить цей факт у залежність від розрахунку з бюджетом третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 та ч. 5 ст. 203 Цивільного Кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ст. 204 Цивільного Кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Угоди між позивачем та контрагентами за період перевірки укладені у відповідності до норм чинного законодавства та є такими, що відповідають всім вимогам, що встановлюються до даного виду договорів доки зворотне не буде доведено в суді. Тому, підстав для висновків щодо нікчемності або недійсності договору не було.

Чинне законодавство України встановлює принцип презумпції правомірності правочину, згідно якого, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Також слід зазначити, що в ході розгляду справи відповідачем за правилами ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України не спростовано достовірності відомостей первинних документів, наданих позивачем.

Таким чином, на думку суду, не має підстав вважати, що господарські взаємовідносини між підприємствами не були виконані, а первинні документи не відповідають вимогам діючого законодавства.

Вищевикладене свідчить про те, що позивачем правомірно, відповідно до норм чинного законодавства включено до складу податкового кредиту за перевірений період суми ПДВ за податковими накладними.

Додатково суд вважає за необхідне вказати, що не бере до уваги посилання представника відповідача Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про необхідність залишити без розгляду позов в частині скасування податкового повідомлення - рішення № від 30.07.2014 року, так як, постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.12.2014 року визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення № від 30.07.2014 року, оскільки ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07.12.2015 року постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2014 р. у справі № 804/19254/14 скасовано. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІКТОН" до Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення залишено без розгляду (т. 1 а.с. 105-109).

Отже, на момент розгляду справи в суді відсутні підстави, визначені для залишення позову в цій частині без розгляду, так як наразі відсутні рішення, що набрало законної сили та яким скасовано спірне податкове повідомлення - рішення № від 30.07.2014 року.

Щодо позовних вимог про зобов'язання Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області відновити суми податкового кредиту та зобов'язань Товариства з обмеженою відповідальністю "Діктон" (код за ) в електронній базі даних "Автоматизована система співставлення інформаційної системи Міністерства доходів та зборів України "Податковий блок", інформаційній базі результатів контрольно-перевірочної роботи АРМ "Аудит", а також в інтегрованій картці, зміни до яких внесені на підставі відомостей, викладених в актах №1809/04-61-22-3/34563078 від 09.07.2014 року, суд зазначає наступне:

На виконання вимог суду, Державною податковою інспекцією в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області надані фактичні дані на підтвердження внесення результатів спірних перевірок до автоматизованої інформаційної системи.

Зважаючи, що акти перевірки є одним із джерел податкової інформації, суд зазначає, що інформація, що міститься в актах перевірок, використовується контролюючими органами виключно в порядку ст. 74 Податкового кодексу України.

Згідно статті 74 Податкового кодексу України, податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах органів державної податкової служби або безпосередньо посадовими (службовими) особами органів державної податкової служби. Перелік інформаційних баз, а також форми і методи опрацювання інформації визначаються центральним органом державної податкової служби. Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на органи державної податкової служби функцій та завдань.

Згідно ст. 16 Закону України "Про інформацію" від 02.10.1992 року № 2657-ХІІ, податкова інформація - сукупність відомостей і даних, що створені або отримані суб'єктами інформаційних відносин у процесі поточної діяльності і необхідні для реалізації покладених на контролюючі органи завдань і функцій у порядку, встановленому Податковим кодексом України. Правовий режим податкової інформації визначається Податковим кодексом України та іншими законами.

Наказом Державної податкової служби України № 1197 від 24.12.2012 року "Про введення в експлуатацію інформаційної системи "Податковий блок" з 01.01.2013 року введено в експлуатацію ІС "Податковий блок" в органах державної податкової служби всіх рівнів".

Згідно п. 2.1. наказу Державної податкової служби України № 1197 від 24.12.2012 року "Про введення в експлуатацію інформаційної системи "Податковий блок" існуючі інформаційні системи, в тому числі АС "Деталізована інформація по платнику податку на додану вартість щодо результатів автоматичного співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України", експлуатувалися паралельно з інформаційною системою "Податковий блок" до 31.01.2013 року.

Наказом ДПС України № 1198 від 24.12.2012 року "Про введення в дію Тимчасового регламенту експлуатації інформаційної системи "Податковий блок" з 01.01.2013 року затверджено та введено в дію Тимчасовий регламент експлуатації інформаційної системи "Податковий блок".

Відповідно до висновків актів, та витягу з АІС "Податковий блок" встановлено, що інформацію акту відповідач вніс до інформаційної системи "Податковий блок", зокрема інформацію в частині зменшення обсягів податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість позивача.

Наведене свідчить про те, що відповідач змінив дані, задекларовані позивачем у податкових деклараціях з податку на додану вартість, що суперечить загальним засадам оподаткування та нормам Податкового кодексу України.

Податковий орган, як контролюючий орган, може змінити задекларовані платником податків дані податкової звітності лише шляхом визначення суми грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, у випадках, передбачених пунктом 54.3 статті 54 Податкового кодексу України.

Сама по собі здійснена ДФС податкова кваліфікація операцій не може бути підставою для внесення змін до Системи автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України. Висновок щодо правильності (або недостовірності) задекларованих платником даних податкового обліку як підстави для внесення змін до вказаної бази даних може бути зроблений податковим органом після визначення платникові податкових зобов'язань та їх узгодження у встановленому законом порядку.

Слід також наголосити, що у податковому праві визнається критерій добросовісності платника, який передбачає законність дій платника у сфері податкових правовідносин (у тому числі і щодо формування даних податкового обліку), доки це не спростовано у порядку, встановленому Податкового кодексу України. Наведене також виключає можливість застосування до платника негативних правових наслідків (зокрема, у вигляді вилучення з електронної бази даних задекларованих ним показників) до моменту донарахування платникові податкового зобов'язання в порядку ст. 54 Податкового кодексу України та його узгодження.

Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на органи державної податкової служби функцій та завдань.

Отже, інформація, викладена у електронних базах даних стосовно позивача може бути використана контролюючим органом при перевірці контрагентів, що може призвести до погіршення його ділової репутації, як належного платника податків, відмови його контрагентів від подальших господарських відносин з позивачем з метою уникнення негативних податкових наслідків для себе від таких операцій.

Підпунктом 62.1.3 пункту 6.2.1 статті 62 Податкового кодексу України передбачено, що податковий контроль здійснюється шляхом: перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Відповідно до статті 74 Податкового кодексу України, податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах органів державної податкової служби або безпосередньо посадовими (службовими) особами органів державної податкової служби. Перелік інформаційних баз, а також форми і методи опрацювання інформації визначаються центральним органом державної податкової служби.

Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на органи державної податкової служби функцій та завдань.

За правилами пункту 86.1 статті 86 Податкового кодексу України, результати перевірок (крім камеральних) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами органу державної податкової служби та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Згідно з пунктом 58.1 статті 58 та пунктом 86.8 статті 86 Податкового кодексу України, на підставі акта перевірки контролюючим органом приймається податкове повідомлення-рішення.

Інформаційна система "Податковий блок", що включає чотири підсистеми-сегменти операційної діяльності органів податкової служби, таких як: реєстрація платників податків; обробка податкової звітності та платежів; облік платежів; податковий аудит створено з метою удосконалення процесу адміністрування податків .

Ця система призначена для виконання основних завдань органів ДПС, як-от: інформування платників податків про їх податкові зобов'язання та надання роз'яснень податкового законодавства; податковий облік та реєстрація платників податків; прийом та обробка документів податкової звітності та облік платежів; перевірка податкової звітності на відповідність вимогам та нормам, встановленим законодавчими та нормативними актами України; застосування заходів із погашення податкового боргу у випадках порушення податкової дисципліни з боку платників податків; вирішення спірних питань щодо сум податкових донарахувань та податкового боргу тощо.

З урахуванням того, що в автоматизованій інформаційній системі "Податковий блок" підлягають відображенню виключно задекларовані платником податку у податкових деклараціях показники податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість, приходимо до висновку, про протиправність дій контролюючого органу у вказаній частині.

З урахуванням того, що самі лише висновки акту перевірки не можуть бути підставою для внесення змін до податкової звітності з податку на додану вартість та враховуючи помилковість висновків акта, суд приходить до висновку, що ДФС зобов'язана вилучити з інформаційної системи "Податковий блок" інформацію, внесену на підставі актів перевірки, та відновити в зазначених базах показники податкової звітності позивача та відповідно про необхідність задоволення позовних вимог у цій частині.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органу владних повноважень, суд повинен керуватися критеріями, закріпленими у статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України та перевіряти чи дотримувався суб'єкт владних повноважень, приймаючі (вчиняючи) рішення (дії): 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Приймаючи до уваги вище викладене, суд доходить до висновку про обгрунтованісь позовних вимог та необхідність їх задоволення.

Керуючись ст.ст. 11, 12, 51, 71, ст. 158, ст. 159, ст. 160, ст. 161ст. 162, ст. 163, ст. 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Діктон" до Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення - рішення № від 30.07.2014 року.

Зобов'язати Державну податкову інспекцію у Московському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, Державну податкову інспекцію в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області відновити суми податкового кредиту та зобов'язань Товариства з обмеженою відповідальністю "Діктон" (код за ) в електронній базі даних "Автоматизована система співставлення інформаційної системи Міністерства доходів та зборів України "Податковий блок", інформаційній базі результатів контрольно-перевірочної роботи АРМ "Аудит", а також в інтегрованій картці, зміни до яких внесені на підставі відомостей, викладених в актах №1809/04-61-22-3/34563078 від 09.07.2014 року.

Постанова набирає законної сили згідно з ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду згідно з ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: шляхом подачі через Харківський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її проголошення (у разі застосування судом ч. 3, ст. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, у разі повідомлення суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених ч.4 ст.167 цього Кодексу, про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду) апеляційної скарги з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлений 29 лютого 2016 року.

Суддя О.В. Панченко