Справа № 826/5969/15
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2016-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2016 року м. Київ К/800/49817/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі

суддів: Мороз Л.Л.,

Горбатюка С.А.,

Шведа Е.Ю.,

розглянула у порядку попереднього розгляду касаційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 05.11.2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Головного управління юстиції у м. Києві про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_4 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Головного управління юстиції у м. Києві, в якій просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача по скасуванню державної реєстрації розпорядження Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 30.01.2015 року № 66 «Про встановлення тарифів на перевезення пасажирів і вартості проїзних квитків у міському пасажирському транспорті, який працює у звичайному режимі руху», що зареєстроване в ГУЮ у м. Києві 05.02.2015 року за № 9/1120 та № 10/1121;

- зобов'язати ГУЮ в м. Києві скасувати державну реєстрацію розпорядження Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 30.01.2015 року № 66 «Про встановлення тарифів на перевезення пасажирів і вартості проїзних квитків у міському пасажирському транспорті, який працює у звичайному режимі руху» , що зареєстроване в ГУЮ у м. Києві 05.02.2015 року за № 9/1120 та № 10/1121.

На виконання вимог ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.04.2015 року про залишення позовної заяви без руху позивач подав уточнену позовну заяву з додатками. В уточненій позовній заяві позивач просить:

- визнати незаконним та скасувати пункти 1 та 3 рішення Київської міської ради від 02.12.2010 року № 284/5096 «Про питання комунальної власності територіальної громади м. Києва»;

- визнати незаконним, та нечинним з моменту прийняття Розпорядження виконавчого органу КМР від 17.08.2012 року № 1464 «Про проведення інвестиційного конкурсу із залучення інвестора до розміщення реклами в ліфтах житлових будинків комунальної власності міста Києва», яким було здійснено розпорядження майном ОСОБА_4 (ліфтом в будинку) шляхом здачі його в оренду;

- визнати бездіяльність ГУЮ в м. Києві по контролю за актами виконавчого органу КМР, КМР, КМДА тощо протиправною.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 07.10.2015 року адміністративний позов ОСОБА_4 повернуто позивачу.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.10.2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 07.10.2015 року залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Позивач отримав зазначену ухвалу 26.10.2015 року та 02.11.2015 року подав уточнену апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 05.11.2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 07.10.2015 року було повернуто заявнику.

Колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що ОСОБА_3 не усунула недоліки, на які їй вказав Київський апеляційний адміністративний суд.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 187 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) в апеляційній скарзі зазначаються, зокрема обґрунтування вимог особи, яка подала апеляційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає неправильність чи неповнота дослідження доказів і встановлення обставин у справі та (або) застосування норм права.

Так, заявника було зобов'язано зазначити обґрунтування вимог, з якими він звертається до апеляційного суду із зазначенням того, у чому полягає неправильність чи неповнота дослідження доказів і встановлення обставин у справі та (або) застосування норм права.

Апеляційна скарга ОСОБА_3 містить вимоги про скасування ухвали суду першої інстанції про повернення позовної заяви.

Як встановлено, оскаржена ухвала суду першої інстанції про повернення позовної заяви мотивована тим, що позивач не усунув недоліки позовної заяви.

Таким чином, з урахуванням пункту 4 частини 2 статті 187 КАС України, в апеляційній скарзі заявник зобов'язаний вказати обґрунтування, які порушення допустив суд, дійшовши висновку, що позивач не усунув недоліки позовної заяви.

В апеляційній скарзі заявник лише зазначає, що усунув недоліки позовної заяви, оскільки надіслав уточнену позовну заяву з додатками.

Проте, суд апеляційної інстанції не заперечував сам факт надіслання заявником уточненої позовної заяви, але дійшов висновку, що недоліки, зазначені в ухвалі про залишення скарги без руху, вказаними документами не усунуто.

Обґрунтувань, які порушення допустив суд, роблячи зазначений висновок, заявник в апеляційній скарзі не зазначив, а лише обмежився посиланням на факт надіслання уточненої позовної заяву з додатками, який не заперечувався судом.

Таким чином, апеляційна скарга не містить посилань на порушення, допущені судом, у зв'язку з його висновком, що надані позивачем документи не усунули недоліків позовної заяви.

У касаційній скарзі заявник вказує, що суд апеляційної інстанції встановив, що апеляційна скарга є необґрунтованою ще до відкриття провадження, а тому допустив порушення закону.

Проте, колегія суддів не погоджується з такими доводами, оскільки суд апеляційної інстанції не визнавав аргументи апеляційної скарги необґрунтованими.

До відкриття апеляційного провадження суд дійсно не уповноважений визнавати аргументи апеляційної скарги необґрунтованими, проте відповідно до частини 2 статті 189 КАС України суддя-доповідач перевіряє апеляційну скаргу на відповідність статті 187 КАС України, зокрема, чи зазначено, у чому полягає неправильність чи неповнота дослідження доказів і встановлення обставин у справі та (або) застосування норм права.

При цьому, дотриманою вказана норма може вважатись, якщо заявник зазначив про порушення суду, допущені у зв'язку з його саме тими висновками, які у дійсності лягли в основу судового рішення, а не тими, що не були покладені в обґрунтування судового рішення.

Отже, суддя-доповідач обґрунтовано констатував, що апеляційна скарга не містить посилань на порушення, допущені судом, у зв'язку з його висновком, що надані позивачем документи не усунули недоліків позовної заяви. При цьому, зазначення в апеляційній скарзі самого лише факту подання до суду уточненої позовної заяви з додатками, що не заперечував суд, не є обґрунтуванням порушень суду у зв'язку з його висновками, які у дійсності лягли в основу ухвали про повернення.

Згідно з частиною 3 статті 189 КАС України до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 187 КАС України, застосовуються правила статті 108 КАС України, у відповідності до яких апеляційна скарга підлягає поверненню скаржникові.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про повернення апеляційної скарги.

Керуючись статтями 211, 220-1, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 05.11.2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: