Справа № 150/936/15-а
Суддя: Кушнір Б. Б.
Дата ухвалення: 2016-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 150/936/15-а
Провадження № 2-а/150/1/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМУКРАЇНИ

10 лютого 2016 року с. Мазурівка

Чернівецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючої: судді Кушнір Б.Б.,

за участю: секретаря Гендзьори О.О.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с. Мазурівка адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Чернівецькому районі Вінницької області про зобовязання вчинення певних дій, -

ВСТАНОВИВ:

До Чернівецького районного суду Вінницької області звернувся ОСОБА_1 (далі-Івахов В.І., позивач) з позовом до управління Пенсійного фонду України (далі УПФУ, відповідач) у Чернівецькому районі про зобов*язання суб*єкта владних повноважень вчинити певні дії. Позов обґрунтований тим, що з січня 2011 року і по теперішній час позивач перебуває на обліку в УПФУ у Чернівецькому районі та отримує пенсію за вислугу років як працівник освіти відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов*язкове державне пенсійне страхування». На даний час він працює на посаді начальника відділу освіти Чернівецької райдержадміністрації. Дана посада віднесена до посад державних службовців. Однак, з 1 квітня 2015 року відповідачем було призупинено позивачу виплату пенсії за вислугу років. В грудні 2015 року позивач звернувся до управління ПФУ у Чернівецькому районі із заявою про надання розяснення причини припинення виплати йому пенсії та відновлення виплати даної пенсії. 21.12.2015 року управління ПФУ у Чернівецькому районі розглянуло заяву ОСОБА_1 та роз*яснило, що з 01 квітня 2015 року набули чинності норми Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213, відповідно до якого у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, особи, які мають право на призначення пенсії / щомісячного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про судоустрій і статус судді», «Про прокуратуру» пенсії, призначенні відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» не виплачується. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється. Відтак, вказаним листом управління ПФУ у Чернівецькому районі Вінницької області було відмовлено позивачу у відновленні виплати пенсії. На думку позивача, вказані дії відповідача є порушенням вимог Конституції України, Закону України «Про загальнообов*язкове державне пенсійне страхування», тому звернувшись до суду, просить зобов*язати управління ПФУ у Чернівецькому районі Вінницької області виплатити ОСОБА_3 з 01 липня 2015 року пенсію, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов*язкове державне пенсійне страхування», а також відшкодувати йому суму сплаченого судового збору.

В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги, просить суд їх задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_2, яка діє на підставі довіреності, в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог та подав письмове заперечення. Із заперечення та усних пояснень представника в судовому засіданні слідує, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213, внесено зміни до статті 47 Закону України «Про загальнообов*язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058, згідно яких «тимчасово, у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року в період роботи особи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів» пенсії, призначені у відповідності до Закону України «Про загальнообов*язкове державне пенсійне страхування» не виплачуються». Враховуючи, що позивач перебуває на обліку в УПФУ у Чернівецькому районі та отримував до 01.04.2015 пенсію за вислугу років як працівник освіти, проте, працює на державній службі, йому було припинено виплату пенсії.

З*ясувавши позицію сторін, дослідивши та оцінивши в сукупності всі обставини справи та зібрані по ній докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з огляду на наступне:

ОСОБА_3 з 28.10.2010 року перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України у Чернівецькому районі Вінницької області та отримував пенсію за вислугу років як працівник освіти, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та Закону України «Про пенсійне забезпечення».

З 20.06.2014 року позивач працює на посаді начальника відділу освіти Чернівецької райдержадміністрації, дана посада віднесена до посад державних службовців.

З 01.04.2015 р. позивачу припинено виплату пенсії.

Вирішуючи питання правомірності припинення виплати пенсії позивачу, суд виходить з такого:

Як встановлено абзацом 2 частини 1 статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058) в редакції, яка була чинна з 01.04.2015 р., тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року: у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України "Про статус народного депутата України", «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються; у період роботи на інших посадах/роботах пенсія, призначена особі відповідно до цієї статті (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Відповідач вважає, що оскільки позивач працює на посаді, яка дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», то в період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року пенсія, призначена згідно з Законом № 1058, виплачуватись не повинна.

Суд зазначає, що станом на 1 квітня 2015 року посада, на якій працює позивач, дійсно, давала право на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», у зв'язку з чим відповідачем правомірно виплату пенсії позивачу було припинено.

Разом з тим, відповідно до пункту 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII (далі - Закон № 213), у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів", «Про статус народного депутата України", «Про Кабінет Міністрів України", «Про судову експертизу", «Про Національний банк України", «Про службу в органах місцевого самоврядування", «Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Вказаний в пункті 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону № 213 закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 1 червня 2015 року не було прийнято, у зв'язку з чим з вказаної дати втратили чинність, зокрема, норми Закону України «Про державну службу» щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії за цим Законом не призначаються.

Відтак, особам, які підпадають під дію Закону України «Про державну службу», пенсія призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, з 1 червня 2015 року посада, на якій працює позивач, не дає права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», у зв'язку з чим передбачені ч. 1 ст.47, ст.54 Закону № 1058, підстави для невиплати позивачу пенсії, призначеної відповідно до цього Закону, відпали, і з того ж дня перешкоди для виплати позивачу вказаної пенсії відсутні.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», принципами загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, поряд з іншими, є рівноправність застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат; державна гарантія реалізації застрахованими особами своїх прав, передбачених цим Законом, відповідальність суб'єктів системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування порушення норм цього Закону, а також за невиконання або неналежне виконання покладених на них обов'язків.

З огляду на вказане, суд вважає, що з 01 липня 2015 року пенсія, призначена позивачу відповідно до Закону №1058, підлягає виплаті, у зв'язку з відсутністю підстав для її невиплати. Суд вважає, що поновити права та інтереси позивача іншим шляхом ніж виплати цієї пенсії, починаючи з 01.07.2015 неможливо.

Проте, 01 січня 2016 року набрав законної сили Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015, яким внесено наступні зміни до статті 47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»: тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється діяпункту 1статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України"Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність зобов*язати управління Пенсійного фонду України у Чернівецькому районі Вінницької області поновити виплату ОСОБА_1 пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов*язкове державне пенсійне страхування» з 01 липня 2015 року, однак, враховуючи вимоги Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015р., який набрав чинності з 01.01.2016р., здійснювати позивачу виплату вказаної пенсії по 31 грудня 2015 року включно.

Судові витрати, здійснені позивачем при зверненні до суду, які документально підтверджені, у відповідності до ч.1 ст.94 КАС України підлягають стягненню на його користь з Державного бюджету України відповідно до задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 10, 11, 159, 160, 195, 198, 202, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задоволити частково.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України у Чернівецькому районі Вінницької області здійснити виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за період з 01 липня 2015 року по 31 грудня 2015 року включно.

В решті позовних вимог - відмовити.

Присудити з Державного бюджету України на користь позивача 487 /чотириста вісімдесят сім/ гривень 20 копійок, понесених судових витрат по сплаті судового збору.

Відповідно до ст.186 КАС України, апеляційна скарга на постанову подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через Чернівецький районний суд протягом десяти днів з дня її проголошення.

Згідно п. 1 ст. 254 КАС України, постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови, у відповідності до ч.3 ст.160 КАС України, складено 12.02.2016 року.

Суддя Чернівецького районного суду

Вінницької області ОСОБА_4