Справа № П/811/37/16
Суддя: Р.В. Жук
Дата ухвалення: 2016-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А
про закриття провадження
26 лютого 2016 року справа № П/811/37/16

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Жука Р.В., за участю секретаря Бондар Я.Г. та представників:
позивача: Федоренко Є.В.;

відповідача-1: Білоножка А.Є.;

відповідача-2: Полонець О.А.,

розглянувши у судовому засіданні адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1
доЖитлової комісії в/ч пп НОМЕР_1 Квартирно-експлуатаційного відділу м. Кіровограда
прозобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Житлової комісії в/ч пп НОМЕР_1 та Квартирно-експлуатаційного відділу м. Кіровограда з наступними позовними вимогами:

1) визнати за позивачем право на постійне проживання в службовій квартирі АДРЕСА_1 ;

2) зобов`язати житлову комісію в/ч НОМЕР_1 скасувати протокол №19 від 30.12.2015 року і поновити ОСОБА_1 в черзі на отримання постійного житла в м. Кіровоград і підготувати необхідні документи про переведення його службової квартири за адресою АДРЕСА_2 в постійне користування;

Ухвалою суду від 19.01.2016 року в частині вимог щодо зобов`язання Квартирно-експлуатаційний відділ м. Кіровограда підготувати і надіслати до Міністерства оборони України на розгляд Комісії з контролю за розподілом житла в гарнізонах Збройних сил України матеріали для вирішення питання про зняття статусу службової квартири АДРЕСА_1 відмовлено у відкритті провадження.

Відповідно до ухвали Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27.01.2016 року у справі відкрито провадження та призначено її до судового розгляду.

18.02.2016 року на адресу суду від представника позивача надійшла заява про зміну предмету позову відповідно до якої позивач просить:

- прийняти рішення, яким зобов`язати житлову комісію В/Ч польова пошта НОМЕР_1 поновити ОСОБА_1 на квартирний облік потребуючих поліпшення житлових умов у м. Кіровоград В/Ч п/п НОМЕР_1 датою постановки на квартирний облік (25.08.1998 р.) і підготувати необхідні документи про переведення службової квартири за адресою: АДРЕСА_2 в постійне користування;

- визнати за позивачем право на постійне проживання в квартирі АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні 26.02.2016 року представник позивача підтримала заяву про зміну предмету позову.

Представник відповідача в судовому засіданні зазначив, що протокольним рішенням №19 від 30.12.2015 року позивача знято з квартирного обліку як потребуючого поліпшення житлових умов у В/Ч п/п В2336.

16.02.2016 року відповідач протокольним рішенням №3 самостійно скасував попередньо своє протокольне рішення №19 від 30.12.2015 року, що підтверджується витягом з протоколу (а.с.45). Таким чином, поновлення на квартирному обліку в зв`язку з оскарженням рішення №19 від 30.12.2015 року не можливе, оскільки не є чинне.

В судовому засіданні представник позивача уточнила заяву та просила суд

Дослідивши подану представником позивача заяву судом на обговорення поставлено питання щодо закриття провадження у справі.

Представники сторін віднесли вирішення даного питання на розсуд суду:

- зобов`язати житлову комісію В/Ч польова пошта НОМЕР_1 підготувати необхідні документи про переведення службової квартири за адресою: АДРЕСА_2 в постійне користування;

- визнати за позивачем право на постійне проживання в квартирі АДРЕСА_1 .

Виходячи з вищенаведеного, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (право на повноважний суд), ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі Zand v. Austria від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у статті 6 частині першій Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

З метою правильного застосування судом норм матеріального права та керуючись статтею 6 Конвенції стосовно "суду, встановленого законом", а також беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі і обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Щодо позовної вимоги про визнання за позивачем право на постійне проживання в квартирі суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 2 частини 2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до статті 17 частини 1 та 2 пункту КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв`язку з здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв`язку з публічним формуванням суб`єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у даній процесуальній нормі термін "суб`єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (стаття 3 частина 1 пункт 7 КАС України).

Житлові права громадян передбачені статтею 9 Житлового Кодексу.

Так, позивач обґрунтовує своє право на постійне проживання виходячи з положень статті 125 Житлового Кодексу.

Частина 1 ст. 15 ЦПК закріплює правила предметної юрисдикції. У ній зазначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочин ства справи щодо: 1)захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, сі мейних, трудових відносин.

Із змісту цієї статті, а також ст. 17 ЦПК суд зазначає, що суди роз глядають перш за всі справи по спорах про право.

Для вирішення питання про можливість судового розгляду цивільної справи наявність спору про право є обов`язковою, оскільки звернення до суду в порядку позовного провадження за захистом свідчить про наявність спору про право цивільне.

Наявність спору про право слід розглядати як одну з ознак, яка характеризує цивільну судову юрисдикцію, а юрисдикційний про цес це процес по розгляду правового спору.

Так, позивач визначає в своїй позовній вимозі предметом спору визнання за ним право на постійне проживання в квартирі.

Разом із тим суд враховує, що в порядку цивільного судочинства підлягають розгляду справи у разі, якщо однією зі сторін є фізична особа, а вимоги взаємопов`язані між собою і окремий їх розгляд неможливий.

З огляду на викладене, суд зауважує, що позовну вимогу про підготовку необхідних документів про переведення службової квартири не можливо розглянути не встановивши чи має позивач право на проживання в даній квартирі, тобто дана вимога є похідною від вимоги про визнання за позивачем права на постійне проживання.

Ураховуючи положення статті 1 ЦПК та статті 2 КАС суд звертає увагу, що не є публічно-правовим і розглядається у порядку цивільного судочинства спір між органом державної влади та/або органом місцевого самоврядування (суб`єктом владних повноважень) як суб`єктом публічного права та суб`єктом приватного права - фізичною особою, в якому управлінські дії суб`єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної особи. У такому випадку це спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб`єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного та адміністративного права.

Крім зазначеного суд бере до уваги, що приписами ч. 24 постанови пленуму ВССУ від 01.03.2013 № 3 "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" встановлено, що спори щодо права особи на житло (приватизація житла, взяття на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, або зняття із такого обліку, надання житла, користування жилим приміщенням у будинку державного чи приватного жилого фонду, житлово-будівельних кооперативів, у гуртожитках, встановлення автономного опалення у приміщенні державного житлового фонду, зняття з реєстраційного обліку місця проживання за наявності спору, зобов`язання органу влади чи органу місцевого самоврядування здійснити необхідні дії щодо утримання у належному стані житлового будинку, виселення, а також спори щодо забезпечення житлових прав мешканців гуртожитків) розглядаються в порядку цивільного судочинства. Такі спори є житловими (цивільними) спорами, незалежно від участі у справі відповідача суб`єкта владних повноважень.

Аналогічна правова позиція з приводу неоднакового застосування судами норм матеріального права щодо юрисдикції висловлена Верховним Судом України у постановах: від 11 листопада 2014 року та від 02 грудня 2014 року, а відтак відповідно до статті 2442 КАС України є обов`язковими для всіх судів України.

Відповідно до статті 157 частини 1 пункту 1 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що даний спір за своєю правовою природою відноситься до цивільної юрисдикції, а тому справа не підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ч.1, 2 ст.2, п.7 ч.1 ст.3, п.5 ч.2 ст.17, ч.2 ст.21, п.1 ч.1 ст.157, ст.ст.160, 165 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Провадження у справі №П/811/37/16 за позовом ОСОБА_1 до Житлової комісії в/ч пп НОМЕР_1 та Квартирно-експлуатаційного відділу м. Кіровограда про зобов`язання вчинити певні дії закрити.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції у порядку та строки встановлені ст.ст. 185-187 КАС України.

Суддя Р.В. Жук