Справа № 826/22072/15
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2016-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

09 березня 2016 року № 826/22072/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Мазур А.С., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
до третя особаДепартаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Головне управління Держгеокадастру у м. Києві
про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), третя особа: Головне управління Держгеокадастру у м. Києві, у якому просила:

- визнати протиправними дії Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), які полягають у неправомірній відмові в наданні публічної інформації;

- зобов'язати Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) надати можливість для ознайомлення з публічною інформацією про землі комунальної власності, що наявна у міському земельному кадастрі на основі створеної за кошти міського бюджету автоматизованої системи програмного комплексу «Кадастр».

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що її представнику - ОСОБА_2 протиправно відмовлено в доступі до публічної інформації, з огляду на те, що в кабінеті 215, який вказано у відповіді на запит № 1 від 14.07.2014, як місце для роботи запитувачів інформації з документами чи їх копіями, створеним у відповідності до Закону України «Про доступ до публічної інформації», надати запитувану інформацію неможливо, оскільки доступ до міського земельного кадастру відсутній.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, з підстав, викладених в позовній заяві.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала та вказала, що міський земельний кадастр не є публічною інформацією, що повинна бути задокументованою, а становить електронну базу даних, що чітко встановлено в його офіційному визначенні. Зазначила, що Закон України «Про доступ до публічної інформації» не регулює правовідносини щодо доступу до електронних баз даних, а забезпечує права кожного на доступ до публічної інформації та регулює порядок такого доступу. Крім того, чинним законодавством не передбачено можливість доступу до баз даних державних установ, а розпорядник інформації зобов'язаний визначати спеціальні місця для роботи запитувачів виключно з документами чи їх копіями.

У судовому засіданні представник третьої особи пояснила, що з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення прозорості у сфері відносин власності з метою запобігання корупції», який набрав чинності 06.10.2015, доступ до відомостей Державного земельного кадастру став відкритим, тому вважає, що, враховуючи взяття Президентом України, Верховною Радою України та Кабінетом Міністрів України курсу на максимальне спрощення земельних сервісів, важливим є забезпечення їх виконання Київською міською радою, зокрема, шляхом забезпечення відкритого доступу до автоматизованої системи програмного комплексу «Кадастр».

Відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що позивач за допомогою електронної пошти надіслав до Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) запит на інформацію № 1 від 14.07.2014, у якому просив надати інформацію про:

- призначення спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому законом порядку доступ до публічної інформації у Департаменті на виконання п.п. 4, 5 ст. 14 Закону;

- точне місцезнаходження спеціально відведеного місця (місць) у Департаменті із зазначенням адреси та номеру службових кабінетів для отримання запитувачами публічної інформації з ПК "Кадастр" та відповідно мати змогу самостійно працювати з ПК "Кадастр" із можливістю перегляду в онлайн-режимі (режимі реального часу) даних міського земельного кадастру (або за допомогою призначених Департаментом відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації), робити виписки з ПК "Кадастр", фотографувати, записувати на будь-які носії інформації тощо, а також надавати публічну інформацію з ПК "Кадастр" на вимогу та запити запитувачів.

Листом № 05703-057-193-з-3382 від 18.07.2014 Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на вказаний вище інформаційний запит надав відповідь позивачу, крім іншого, зазначивши, що відповідно до ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації має право відмовити у задоволенні запиту у разі не дотримання вимог до запиту на інформацію, передбачених ч. 5 ст. 19 цього Закону. Разом з тим, вказано, що враховуючи, що запитувачем інформації не вказано загального опису інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, він не підлягає задоволенню.

Відповідач також повідомив, що відповідальних за забезпечення доступу до публічної інформації осіб та місце для роботи запитувачів інформації визначено наказом Головного управління земельних ресурсів (на сьогодні Департамент земельних ресурсів) від 19.10.2011 № 36.

Однак, вважаючи дії відповідача щодо відмови у наданні запитуваної інформації протиправними позивач через представника звернулася до суду.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 26.05.2015 визнано протиправною відмову Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) у наданні публічної інформації та зобов'язано Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) надати відповідь на інформаційний запит № 1 від 14.07.2014 року у спосіб та строки, визначені Законом України "Про доступ до публічної інформації". Дане рішення було вмотивоване тим, що оскільки Департамент земельних ресурсів є належним розпорядником запитуваної інформації, то його відповідь з посиланням на нормативно-правовий акт, як загальнодоступне джерело, є неправомірною відмовою у наданні відповіді на п. 1 інформаційного запиту. Крім того, колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду дійшла висновку, що твердження відповідача про те, що міський земельний кадастр не є публічною інформацією та документом, що містить публічну інформацію, а становить електрону базу даних; Закон України «Про доступ до публічної інформації», не регулює правовідносини щодо доступу до електронних баз даних, а забезпечує права кожного на доступ до публічної інформації та регулює порядок такого доступу є відповіддю не по суті запиту, оскільки запит ОСОБА_1 № 1 стосується саме інформації про точне місцезнаходження спеціально відведеного місця (місць) в Департаменті земельних ресурсів із зазначенням адреси та номеру службових кабінетів для отримання запитувачами публічної інформації з міського земельного кадастру на основі автоматизованої системи програмного комплексу «Кадастр», як носія інформації.

На виконання вказаної вище постанови відповідачем було повторно розглянуто інформаційний запит ОСОБА_1 та надано відповідь від 03.07.2015 № 05703-11805, в якій зазначено те, що відповідальними особами для забезпечення доступу запитувачів до інформації є начальники управлінь, їх заступники та начальники відділів; спеціальним місцем для роботи запитувачів інформації з документами чи їх копіями, створеним у відповідності до Закону України «Про доступ до публічної інформації» є кабінет 215 Департаменту земельних ресурсів.

На підставі вказаної вище відповіді представник позивача - ОСОБА_2 прийшов у названий йому кабінет для отримання зазначеної у запиті № 1 від 14.07.2014 публічної інформації, однак йому було повідомлено, що у зазначеному кабінеті надати запитувану інформацію неможливо з огляду на відсутність доступу до міського земельного кадастру.

Враховуючи дані обставини, представник позивача дійшов висновку, що у відповіді від 03.07.2015 № 05703-11805 року була надана недостовірна інформація стосовно можливості ознайомлення з запитуваною інформацією у 215 кабінеті. Крім того, начальником відділу землеустрою та моніторингу земель Дніпровського району, який згідно наданої відповідачем відповіді є відповідальним за доступ до публічної інформації, було також відмовлено у наданні наведеної вище інформації.

Вважаючи відмову відповідача у наданні публічної інформації неправомірною, а саме відсутність можливості для ознайомлення з публічною інформацією про землі комунальної власності, що наявна у міському земельному кадастрі на основі автоматизованої системи програмного комплексу «Кадастр», позивач звернувся з даним позов до суду.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає наступне.

Згідно ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про доступ до публічної інформації» (далі - Закон) визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес.

Відповідно до ст. 1 даного Закону публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 1 Закону України "Про інформацію" визначено, що інформація це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді. Документ - матеріальний носій, що містить інформацію, основними функціями якого є її збереження та передавання у часі та просторі.

Згідно зі ст. 3 Закону право на доступ до публічної інформації гарантується, зокрема, обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє; максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації; юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації.

Відповідно до ст. 4 Закону доступ до публічної інформації відповідно до цього Закону здійснюється на принципах прозорості та відкритості діяльності суб'єктів владних повноважень; вільного отримання, поширення та будь-якого іншого використання інформації, що була надана або оприлюднена відповідно до цього Закону, крім обмежень, встановлених законом; рівноправності, незалежно від ознак раси, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак.

Статтею 6 Закону передбачено, зокрема, що інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна інформація; таємна інформація; службова інформація.

Обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог:

1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя;

2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам;

3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Не може бути обмежено доступ до інформації про розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно. При дотриманні вимог, передбачених частиною другою цієї статті, зазначене положення не поширюється на випадки, коли оприлюднення або надання такої інформації може завдати шкоди інтересам національної безпеки, оборони, розслідуванню чи запобіганню злочину.

Відповідно до ст. 13 вказаного вище Закону розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються, зокрема, суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання.

Згідно ч.ч. 1,2,3,4,5 ст. 19 Закону запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача.

Письмовий запит подається в довільній формі.

Запит на інформацію має містити:

1) ім'я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв'язку, якщо такий є;

2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо;

3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

Як убачається з рішення Київської міської ради від 18.04.2013 № 194/9251 «Про ведення міського земельного кадастру», відповідно до Земельного кодексу України, законів України "Про оренду землі", "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності", "Про землеустрій", "Про оцінку земель", "Про столицю України - місто-герой Київ", "Про місцеве самоврядування в Україні", з метою забезпечення вирішення питань передачі (надання) земельних ділянок у власність або в користування із земель комунальної власності міста Києва, для встановлення місця розташування об'єктів землеустрою на території міста, їхніх меж, розмірів, правового статусу, визначення грошової оцінки земельних ділянок, здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності та для прийняття відповідних рішень органами виконавчої влади і органами місцевого самоврядування Київська міська рада вирішила організувати ведення міського земельного кадастру.

У даному рішенні міський земельний кадастр визначений як електронна (автоматизована) геоінформаційна система і база даних, що забезпечує збирання, оброблення, аналіз, моделювання, постачання геопросторових даних і відображає черговий стан використання та охорони земель комунальної власності територіальної громади та інших земель міста Києва (далі - міський земельний кадастр) (А-20620).

Ведення міського земельного кадастру, згідно вказаного вище рішення, покладено на Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Разом з тим, Київською міською радою доручено Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) забезпечити ведення міського земельного кадастру на основі створеної за кошти міського бюджету автоматизованої системи програмного комплексу "Кадастр"; забезпечити зберігання та відображення в міському земельному кадастрі даних, внесених Департаментом земельних ресурсів виконавчого орану Київради (Київської міської державної адміністрації) до автоматизованої системи програмного комплексу "Кадастр" до 1 січня 2013 року; забезпечити внесення до міського земельного кадастру при організації землеустрою та здійсненні контролю за використанням і охороною земель комунальної власності територіальної громади міста Києва інформації (даних) про:

земельні ділянки, право комунальної власності територіальної громади міста на які зареєстровано в установленому законом порядку;

земельні ділянки, передані рішеннями Київської міської ради у власність чи користування та щодо яких Київською міською радою прийнято рішення про їх продаж, в тому числі на конкурентних засадах (аукціонах);

договори оренди та купівлі-продажу земельних ділянок, орендодавцями та продавцями яких є Київська міська рада;

нормативну грошову оцінку земель відповідно до рішень Київської міської ради про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста;

рішення Київської міської ради про затвердження програм використання та охорони земель міста, розвитку зеленої зони та концепції формування зелених насаджень міста, а також про інші рішення Київської міської ради, що визначають правовий режим земель міста;

матеріали інвентаризації земель міста, проведеної на виконання Постанови Верховної Ради України "Про земельну реформу", рішень Київської міської ради та її виконавчого органу з питань земельної реформи;

об'єкти землеустрою, суб'єкти земельних відносин та документацію із землеустрою;

клопотання (заяви) фізичних і юридичних осіб щодо надання Київською міською радою дозволів на розроблення документації із землеустрою щодо передачі (надання) земельних ділянок у власність чи користування на підставі відповідної документації із землеустрою;

інші дані, що відповідно до законодавства визначають правовий режим використання та охорони земель.

Відповідно п.п.1.1 Положення про Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) - додаток до рішення Київської міської ради від 19.12.2002 № 182/342, зі змінами, Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - Департамент) є структурним підрозділом виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та згідно з законодавством забезпечує виконання повноважень Київської міської ради та виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) у сфері земельних відносин, є підзвітним та підконтрольним Київській міській раді та виконавчому органу Київської міської ради (Київській міській державній адміністрації), безпосередньо підпорядковується Київському міському голові, а з питань управління землями державної власності, розпорядження якими здійснює виконавчий орган Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) - виконавчому органу Київської міської ради (Київській міській державній адміністрації).

Згідно п. 2 вказаного Положення, основними завданнями Департаменту є, зокрема, забезпечення виконання повноважень Київської міської ради та виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) у сферах управління землями комунальної власності територіальної громади міста Києва, землями державної власності в межах міста Києва, проведення земельної реформи, спрямованої на приватизацію земель у межах міста; ведення міського земельного кадастру відповідно до законодавства, моніторингу земель, здійснення землеустрою.

Як убачається з п.п. 3.29, 3.30 п.3 зазначеного вище Положення, Департамент відповідно до визначених галузевих повноважень виконує такі завдання: опрацьовує запити, звернення народних депутатів України та депутатів Київської міської ради, розглядає звернення громадян, підприємств, установ та організацій з питань, що відносяться до компетенції Департаменту; забезпечує доступ до публічної інформації, розпорядником якої він є.

Пунктом 12 Положення визначено, що Департамент є юридичною особою публічного права, має самостійний баланс, рахунки в органах Державної казначейської служби, печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) є належним розпорядником запитуваної позивачем інформації та здійснює ведення міського земельного кадастру на основі створеної за кошти міського бюджету автоматизованої системи програмного комплексу «Кадастр».

Однак, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядники інформації зобов'язані, зокрема, визначати спеціальні місця для роботи запитувачів з документами чи їх копіями, а також надавати право запитувачам робити виписки з них, фотографувати, копіювати, сканувати їх, записувати на будь-які носії інформації тощо.

Згідно п. 15 Типової інструкції з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 № 1242 документ повинен містити обов'язкові для певного його виду реквізити, що розміщуються в установленому порядку, а саме: найменування установи - автора документа, назву виду документа (крім листів), дату, реєстраційний індекс документа, заголовок до тексту, текст, підпис. Під час підготовки та оформлення документів можуть застосовуватись не тільки обов'язкові, а також інші реквізити, якщо це відповідає призначенню документа або способу його опрацювання.

Таким чином, суд приходить до висновку, що міський земельний кадастр не є документом, не містить відповідних реквізитів, що є ознакою документа, а є електронною базою даних, що підтверджується наступним.

Згідно з нормами Тимчасового порядку передачі (надання) земельних ділянок у користування або у власність із земель комунальної власності в місті Києві (далі - Тимчасовий порядок), затвердженого рішенням Київської міської ради від 28.02.2013 № 194/9251 "Про ведення міського земельного кадастру", міський земельний кадастр це електронна база даних, що забезпечує збирання, оброблення, аналіз, моделювання, постачання геопросторових даних і відображає черговий стан використання та охорони земель комунальної власності територіальної громади та інших земель міста Києва на основі ПК "Кадастр", з метою організації здійснення землеустрою та контролю використанням і охороною земель комунальної землеустрою.

Отже, судом встановлено, що міський земельний кадастр становить електронну базу даних, тобто це внутрішня база даних, призначена для забезпечення інформацією Київську міську раду, встановлена на рівні внутрішньої мережі (без доступу до інтернету), однак, оскільки Закон України «Про доступ до публічної інформації» не регулює правовідносин щодо доступу до електронних баз даних, а лише забезпечує права кожного на доступ до публічної інформації та регулює порядок такого доступу, то, суд приходить до висновку, що чинним законодавством взагалі не передбачено можливість доступу до баз даних державних установ. Чинним законодавством передбачено обов'язок розпорядника інформації визначати спеціальні місця для роботи запитувачів виключно з документами чи їх копіями.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про доступ до публічної інформації», що регламентує порядок доступу до інформації про особу, кожна особа має право знати у період збирання інформації, але до початку її використання, які відомості про неї та з якою метою збираються, як, ким і з якою метою вони використовуються, передаються чи поширюються, крім випадків, встановлених законом.

Обсяг інформації про особу, що збирається, зберігається і використовується розпорядниками інформації, має бути максимально обмеженим і використовуватися лише з метою та у спосіб, визначений законом.

Розпорядники інформації, які володіють інформацією про особу, зобов'язані, зокрема, надавати її безперешкодно і безкоштовно на вимогу осіб, яких вона стосується, крім випадків, передбачених законом; використовувати її лише з метою та у спосіб, визначений законом; вживати заходів щодо унеможливлення несанкціонованого доступу до неї інших осіб.

Отже, аналізуючи вищевикладене, суд зазначає, що особа має право ознайомлюватись з інформацією про інших осіб виключно за рішенням суду, а розпорядник несе відповідальність за незаконне висвітлення інформації про інших осіб.

Згідно ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту у випадку, якщо інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону.

Як було зазначено судом вище, інформацією з обмеженим доступом, відповідно до ст. 6 Закону, є конфіденційна, службова та таємна інформація. До конфіденційної інформації, згідно із нормами Закону, Законів України "Про інформацію" та "Про захист персональних даних", відноситься інформація про особу, і її поширення дозволяється виключно за згодою цієї особи, а за відсутності такої згоди - лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Вищий адміністративний суд України дійшов до висновку, що посилання на норми Закону України "Про захист персональних даних" при відмові в задоволенні запиту на інформацію щодо отримання певних документів, які стосуються розпорядження комунальним майном є невиправданим, оскільки ст. 5 цього Закону передбачено, що законом може бути заборонено віднесення інших відомостей, що є персональними даними, до інформації з обмеженим доступом. Таким законом є Закон України "Про доступ до публічної інформації" (довідка від 01 червня 2013 року).

Можливість здійснення фотофіксації електронної бази даних міського земельного кадастру позивачем не тільки не передбачена чинним законодавством, але і суперечить ст. 6 Закону, оскільки зображення на моніторі комп'ютера електронної бази даних міського земельного кадастру містить не лише відображення земельних ділянок комунальної власності, але і земельних ділянок, які знаходяться у приватній власності громадян за результатами укладення цивільно-правових угод, що не є інформацією стосовно розпорядження комунальним майном.

Нормами Тимчасового порядку підтверджується, що міський земельний кадастр містить персональні дані. Відповідно до ст.ст. 21, 23 цього Порядку, громадяни, зацікавлені в отриманні земельної ділянки із земель комунальної власності, надають згоду на обробку в ПК "Кадастр" їх персональних даних.

Електронна база даних міського земельного кадастру відображає наявність відомостей про земельну ділянку, які можуть містити інформацію про особу щодо якої законом обмежено доступ в її наданні (тобто не тільки інформацію про прізвища імена по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб).

Отже, електронна база даних міського земельного кадастру може відображати відомості, що містять конфіденційну інформацію. Враховуючи, що обмеженню підлягає інформація, а не документ, обмежити доступ, тобто "закрити" відповідні дані, при перегляді даних на моніторі комп'ютера є неможливим, оскільки електронна база даних міського земельного кадастру не є документом. Саме тому законом встановлено можливість ознайомлення запитувачів саме з документами, а не з електронними базами даних.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що інформація про розташування земельних ділянок, їх кадастрові коди та цільове призначення, згідно з нормами Закону України "Про Державний земельний кадастр", відображена на публічній кадастровій карті України, розміщеній на офіційному сайті Державного агентства земельних ресурсів України.

Слід також звернути увагу на Коаліційну угоду та Програму діяльності Кабінету Міністрів України та Стратегії сталого розвитку «Україна 2020» у 2015, затверджену розпорядженням Кабінету Міністрів України від 04.03.2015 № 213-р, які передбачають, крім іншого, забезпечення вільного доступу в Інтернеті до інформації про земельні ділянки, у тому числі про володільців прав на них.

Суд зазначає, що згідно п. 101 Плану заходів з виконання Програми діяльності Кабінету Міністрів України та Стратегії сталого розвитку «Україна-2020» у 2015 році завданням Кабінету Міністрів України є внесення змін до Закону України про Державний земельний кадастр з метою забезпечення вільного доступу в Інтернеті до інформації про земельні ділянки, у тому числі про володільців прав на них.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення прозорості у сфері відносин власності з метою запобігання корупції» від 14.07.2015 № 597-VIII, який набрав чинності 06.10.2015, доступ до відомостей Державного земельного кадастру став відкритим.

Відповідно до Закону України «Про Державний земельний кадастр» державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Згідно зі ст. 2 зазначеного Закону Державний земельний кадастр ведеться з метою інформаційного забезпечення органів державної влади та органів місцевого самоврядування, фізичних та юридичних осіб при регулюванні земельних відносин; управлінні земельними ресурсами; організації раціонального використання та охорони земель; здійсненні землеустрою; проведенні оцінки землі; формуванні та веденні містобудівного кадастру, кадастрів інших природних ресурсів; справлянні плати за землю.

Статтею 36 Закону України «Про Державний земельний кадастр» визначено, що на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, оприлюднюються відомості Державного земельного кадастру про:

а) межі адміністративно-територіальних одиниць;

б) кадастрові номери земельних ділянок;

в) межі земельних ділянок;

г) цільове призначення земельних ділянок;

ґ) розподіл земель між власниками і користувачами (форма власності, вид речового права);

д) обмеження у використанні земель та земельних ділянок;

е) зведені дані кількісного та якісного обліку земель;

є) нормативну грошову оцінку земель та земельних ділянок;

ж) земельні угіддя;

з) частини земельної ділянки, на які поширюється дія сервітуту, договору суборенди земельної ділянки;

и) координати поворотних точок меж об'єктів кадастру;

і) бонітування ґрунтів;

ї) інші відомості про земельні ділянки, передбачені статтею 15 та частиною другою статті 30 цього Закону, крім відомостей про реєстраційний номер облікової картки платника податків, серію та номер паспорта громадянина України, місце проживання, дату народження фізичної особи, які є інформацією з обмеженим доступом та не підлягають відображенню у відкритому доступі.

Частиною 2 вказаної статті встановлено, що відомості, зазначені у частині першій цієї статті, підлягають оприлюдненню на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, з моменту їх внесення до Державного земельного кадастру.

Представником третьої особи у судовому засіданні зазначено, що відомості, які містяться в Державному земельному кадастрі є публічною інформацією, доступ до якої, на виконання вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення прозорості у сфері відносин власності з метою запобігання корупції», є відкритим, як і, за аналогією, відомості які містяться в міському земельному кадастрі.

Проте, як пояснив представник Головного управління Держгеокадастру у м. Києві, в Державному земельному кадастрі наявна також публічна інформація з обмеженим доступом, тобто та, яка містить персональні дані фізичних осіб, такі як відомості про реєстраційний номер облікової картки платника податків, серію та номер паспорта громадянина України, місце проживання, дату народження фізичної особи, які є інформацією з обмеженим доступом та не підлягають відображенню у відкритому доступі, однак це не позбавляє права громадян на ознайомлення з іншою, крім вказаної, публічною інформацією, яка надається на запит у формі відкритих даних.

Тобто особа, яка звернулася із запитом на отримання публічної інформації, на публічній кадастровій карті знайомиться, а саме, як визначено ст. 14 Закону України «Про доступ до публічної інформації», робить виписки, фотографує, копіює, сканує, записує на будь-які носії інформації, з відомостями, які є відкритими, оскільки для загального доступу відображається лише інформація, яка не містить персональних даних.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що оприлюднення відомостей з Державного земельного кадастру та механізм доступу до даної публічної інформації визначено на законодавчому рівні.

Таким чином, із наведеного суд робить висновок, що чинним законодавством чітко визначено, що вказані вище відомості з Державного земельного кадастру повинно бути оприлюднено. При чому, зазначено, що відомості з обмеженим доступом відображенню не підлягають.

Натомість, як встановлено, рішення Київської міської ради від 18.04.2013 № 194/9251 «Про ведення міського земельного кадастру» не приймалось на виконання нормативно-правових актів вищого ступеню, а було прийнято виключно з метою забезпечення вирішення питань передачі (надання) земельних ділянок у власність або в користування із земель комунальної власності міста Києва, для встановлення місця розташування об'єктів землеустрою на території міста, їхніх меж, розмірів, правового статусу, визначення грошової оцінки земельних ділянок, здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності та для прийняття відповідних рішень органами виконавчої влади і органами місцевого самоврядування. Тобто, на Департамент земельних ресурсів, як структурний підрозділ виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) покладено функції ведення міського земельного кадастру з метою забезпечення Київської міської ради, як органу, що згідно ст.ст. 9, 122 Земельного кодексу України уповноважений розпоряджатись землями територіальної громади міста Києва, інформацією стосовно земельних ділянок на території міста Києва.

Отже, суд приходить до висновку, що законом не покладено на відповідача обов'язку на ведення, а також на оприлюднення у формі відкритих даних відомостей з програмного комплексу «Кадастр».

Згідно норм чинного законодавства публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про доступ до публічної інформації» право на доступ до публічної інформації гарантується, зокрема, обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 835 встановлено перелік наборів даних, які підлягають оприлюдненню усіма розпорядниками інформації у формі відкритих даних, а саме:

- довідник підприємств, установ (закладів) та організацій розпорядника інформації та підпорядкованих йому організацій, у тому числі їх телефонів та адрес;

- інформація про організаційну структуру розпорядника інформації;

- звіт про використання бюджетних коштів (для розпорядників інформації, що використовують бюджетні кошти), зокрема за окремими бюджетними програмами;

- нормативи, що затверджуються розпорядником інформації;

- переліки національних стандартів, які в разі добровільного застосування є доказом відповідності продукції вимогам технічних регламентів;

- звіти, в тому числі щодо задоволення запитів на інформацію;

- річні плани закупівель;

- інформація про систему обліку, види інформації, яка зберігається розпорядником;

- реєстр (перелік) наборів відкритих даних;

- переліки адміністративних послуг, інформаційні картки адміністративних послуг та бланки заяв, необхідних для звернення щодо надання адміністративної послуги;

- адміністративні дані, що збираються (обробляються) розпорядником інформації;

- правові акти, що підлягають оприлюдненню відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації";

- фінансова звітність суб'єктів господарювання державного сектору економіки, що належать до сфери управління розпорядника інформації.

Зазначена вище інформація міститься на офіційному інтернет-порталі Київської міської державної адміністрації. Отже, відповідачем не порушено вказані норми Закону.

Судом встановлено, що на даний час чинним законодавством не врегульовано механізму, за аналогією Державного земельного кадастру, для міського земельного кадастру, за допомогою якого відповідач міг би надати представнику позивача доступ до відомостей, які містяться в програмному комплексі «Кадастр», таким чином, щоб інформація, яка містить персональні дані інших осіб, була відсутня, задля уникнення порушень прав інших осіб розпорядником інформації.

На відміну від місцевого земельного кадастру, який прийнято відповідно до рішення органу місцевого самоврядування, з метою забезпечення вирішення питань передачі (надання) земельних ділянок у власність (користування) із земель комунальної власності, здійснення контролю та охороною земель комунальної власності, Державний земельний кадастр ведеться з метою інформаційного забезпечення органів державної влади та органів місцевого самоврядування, фізичних та юридичних осіб.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність протиправності в діях Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) щодо відмови ОСОБА_2 в наданні можливості перегляду в онлайн-режимі даних міського земельного кадастру (або за допомогою призначених Департаментом відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації), робити виписки з програмного комплексу "Кадастр", фотографувати, записувати на будь-які носії інформації тощо, а також надавати публічну інформацію з програмного комплексу "Кадастр" на вимогу та запити запитувачів.

Зважаючи на неприпустимість порушення норм Законів України «Про захист персональних даних», «Про доступ до публічної інформації», суд не вбачає підстав для задоволення вимоги позивача щодо зобов'язання відповідача надати можливість для ознайомлення з інформацією, що наявна у міському земельному кадастрі на основі створеної за кошти міського бюджету автоматизованої системи програмного комплексу «Кадастр».

Згідно з ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, з'ясувавши фактичні обставини справи та проаналізувавши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 94, 158 - 163, 267 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили у відповідності зі ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена за правилами, встановленими ст. ст. 185 - 187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.С. Мазур