Справа № 816/4672/15
Суддя: С.С. Бойко
Дата ухвалення: 2016-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2016 року м. ПолтаваСправа № 816/4672/15

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бойка С.С.,

за участю:

секретаря судового засідання - Носенка М.В.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Котенка М.М.,

представника відповідача - Забєлінського О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області, Головне управління Національної поліції в Полтавській області, Кременчуцький міській відділ УМВС України в Полтавській області, третя особа: Кременчуцький міський відділ ГУ НП в Полтавській області про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

30 листопада 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області, Головне управління Національної поліції в Полтавській області, Кременчуцький міській відділ УМВС України в Полтавській області, третя особа: Кременчуцький міський відділ ГУ НП в Полтавській області (з урахуванням усної ухвали суду занесеної до журналу судового засідання від 05.01.2016) про визнання протиправним та скасування наказу № 625 о/с від 06.11.2015 в частині звільнення ОСОБА_5 з органів внутрішніх справ України відповідно до п. 64 "г" поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, зобов'язання видати наказ про звільнення ОСОБА_5 з посади дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Кременчуцького МВ УМВС України в Полтавській області з 06.11.2015 за пунктом "з" у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації) згідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, у зв'язку з виявленням бажання проходити службу в поліції (з урахуванням заяви про зміну позовних вимог від 25.02.2016).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що при винесенні спірного наказу відповідачем порушення вимоги ст. 42 Кодексу законів про працю України в частині надання переваженого права на залишення на роботі працівників при скорочені численності, а саме: не враховано наявності у нього вищої освіти, більш високої кваліфікації і продуктивності праці порівняно з іншими працівниками міліції які залишилися проходити службу та наявності на утримані малолітньої доньки.

Крім того, стверджував, що а ні під час попередження про звільнення, а ні протягом двох місяців з дня попередження йому не було запропоновано жодної вакантної посади, хоча станом на 06.11.2015 вказані посади були наявні в Кременчуцькому МВ УМВС України.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити.

Представник Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. У наданих до суду письмових запереченнях просив в задоволенні адміністративного позову відмовити посилаючись на те, що в силу вимог Закону України "Про Національну поліцію" позивач був попереджений про звільнення через скорочення штатів. Вказував на те, що Закон України "Про Національну поліцію" не встановлює обов'язку прийняття на службу усіх працівників міліції без винятку. Стверджував, що з 06.11.2015 всі посади Кременчуцького міського відділу Управління міністерства внутрішніх спав України в Полтавській області є скороченими, а тому позивача було звільнено з займаною посади за скороченням штату.

Представник Головного управління Національної поліції в Полтавській області в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив в задоволенні адміністративного позові відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини.

Правовідносини, що склались між сторонами врегульовані "Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ", затвердженим Постановою КМУ №114 від 29.07.1991, (далі по тексту - Положення) та Законом України "Про Національну поліцію".

Позивач з 07.03.2005 проходив службу в органах внутрішніх справ Полтавської області, остання посада - дільничний інспектор міліції сектору дільничних інспекторів міліції Кременчуцького МВ УМВС України в Полтавській області.

06.11.2015 року, у зв'язку із виявлення бажання проходити службу в поліції, позивачем на ім'я начальника УМВС України в Полтавській області був поданий рапорт про звільнення з органів внутрішніх справ за пунктом 64 "з" у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації) згідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (а.с.79).

На рапорті позивача є резолюція заступника начальника УМВС України в Полтавській області начальника управління по громадській безпеці Альошкіна С.В. від 06.11.2015 «заперечую».

06.11.2015 р. наказом начальника УМВС України в Полтавській області №625 о/с ОСОБА_5 звільнено з 06.11.2015 р. з посади дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Кременчуцького МВ УМВС України в Полтавській області згідно з пунктами 10 та 11 розділу ХІ Закону України "Про Національну поліцію" та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, у запас Збройних Сил за п. 64 "г" (через скорочення штатів) (а.с. 10).

Відповідно до п. 10 Розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про Національну поліцію" № 580-VIII від 02.07.2015 (далі по тексту - Закон) працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Вказані в цьому пункті особи можуть бути звільнені зі служби в органах внутрішніх справ до настання зазначеного в цьому пункті терміну на підставах, визначених Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Відповідно до п. 11 Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону, перебування працівників міліції на лікарняному чи у відпустці не є перешкодою для їх звільнення зі служби в органах внутрішніх справ відповідно до "Прикінцевих та перехідних положень" цього Закону.

Пунктом 64 "г" Положення (в редакції постанови КМУ №885 від 28.10.2015 р. чинної на день звільнення) передбачено, що особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.

Таким чином, вищезазначені норми Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону та Положення, на які йдеться посилання у спірному наказі містять три підстави для звільнення особи зі служби через скорочення штатів, а саме: при відмові працівника міліції від проходження служби в поліції; не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення; при відсутності можливості подальшого використання на службі.

Отже, при вирішенні питання щодо звільнення за скороченням штату, начальник органу прямо зобов'язаний розглянути можливість подальшого використання на службі особи, що звільняється.

Однак, відповідач не тільки жодним чином не обґрунтував відсутність можливості подальшого використання позивача на службі та не врахував відсутність відмови позивача від проходження служби в поліції та не перевірив взагалі можливість реалізації його права на прийняття на службу до поліції, а саме до Головного управління Національної поліції в Полтавській області.

Поза увагою залишився рапорт позивача, поданий ним 06.11.2015 р. на ім'я начальника УМВС України в Полтавській області про звільнення за пунктом 64 "з" у зв'язку з висловлюванням бажання проходити службу в Головному управлінні Національної поліції в Полтавській області, що підтверджується поясненнями представника Головного управління Національної поліції в Полтавській області, який в судових дебатах пояснив, що рапорт позивача окремо не розглядався, а рішення про звільнення приймалось за результатами одночасного розгляду усіх рапортів поданих працівниками Кременчуцького міського відділу Управління міністерства внутрішніх спав України в Полтавській області.

Крім того, заступник начальника УМВС України в Полтавській області начальника управління по громадській безпеці одноособово, суб'єктивно, висловив свою особисту думку про недоцільність подальшого проходження служби ОСОБА_5 в Національній поліції України.

Погодження використання працівника для подальшого проходження служби заступником начальника УМВС України в Полтавській області жодним законодавчим актом не передбачено. Як пояснили представники відповідачів, саме ця резолюція стала підставою для звільнення позивача з посади та органів внутрішніх справ.

Під час проведення атестації у жовтні 2013 р. ОСОБА_1 характеризувався в основному з позитивного боку, зроблено висновок про відповідність його займаній посаді (а.с.132).

Відповідно до п.9 Розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Відповідно до п. 8 Розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону, з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Згідно п. 1 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію", цей Закон набирає чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування, крім: 1) пунктів 1, 2, 3, 7-13, 15, 17-18 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону, які набирають чинності з дня, наступного за днем його опублікування (перше опублікування 06.08.2015), таким чином п.9 набрав чинності з 07.08.2015.

В порушення вимог п.9 Розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону, з моменту опублікування Закону України "Про національну поліцію" (з 06.08.2015) та до прийняття спірного наказу (06.11.2015) про звільнення позивача за п.64 "з" (через скорочення штату) йому не було запропоновано жодної посади (рівнозначної, вищої чи нижчої) в органах поліції, взагалі не було перевірено можливості його подальшого використання на службі та відповідності вимогам поліцейського у порушення п. 9 Розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону та Положення за наявності виявленого у рапорті від 06.11.2015 бажання продовжити службу в органах Національної поліції. Не вирішено питання про перевод позивача до Головного управління Національної поліції в Полтавській області.

Вимоги до кандидатів на службу в поліції, передбачені ст.49 Закону, відповідно до якої, на службу в поліції можуть бути прийняті громадяни України віком від 18 років, які мають повну загальну середню освіту, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, які володіють українською мовою.

Незалежно від професійних та особистих якостей, рівня фізичної підготовки та стану здоров'я на службу в поліції не можуть бути прийняті особи у випадках, визначених ч.2 ст. 61 цього Закону, а також особи які: 1) відмовляються від взяття на себе зобов'язань дотримуватися обмежень та/або від складання Присяги поліцейського, визначених законом; 2) особи, які звільнені або мали бути звільнені з посад на підставі Закону України "Про очищення влади".

Відповідно до ст.50 Закону громадяни України, які виявили бажання вступити на службу в поліції, з метою визначення стану їхнього здоров'я зобов'язані пройти медичні обстеження, а також перевірку рівня фізичної підготовки, психофізіологічне обстеження, обстеження на предмет виявлення алкогольної, наркотичної та токсичної залежності в порядку, визначеному Міністерством внутрішніх справ України. Громадяни України, які виявили бажання вступити на службу в поліції, за їхньою згодою проходять тестування на поліграфі. Відповідно до порядку, встановленого законом, щодо осіб, які претендують на службу в поліції, проводиться спеціальна перевірка, порядок проведення якої визначається законом та іншими нормативно-правовими актами.

Обмеження, пов'язані зі службою в поліції визначені ст.61 Закону.

Позивач до звільнення проходив службу на посаді дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Кременчуцького МВ УМВС України в Полтавській області, має звання капітана міліції. В органах МВС з 07.03.2005, має вислугу років на день звільнення у календарному обчисленні 11 років 11 місяці 02 дні. Обмежень, пов'язаних зі службою у поліції згідно до ст. 61 Закону України "Про національну поліцію" не має.

Отже, ОСОБА_1 має достатній досвід у роботі, знання, відповідну кваліфікацію, бажання працювати в поліції та відповідає вимогам поліцейського, що передбачені діючим законодавством України. Разом з тим, начальником УМВС України в Полтавській області залишено поза увагою та не розглянуто рапорт на його ім'я поданого 06.11.2015 в якому було висловлено бажання проходити службу в Головному управлінні Національної поліції в Полтавській області, як це передбачено п. 9 Розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про Національну поліцію".

На момент прийняття 06.11.2015 р. спірного наказу в частині звільнення позивача за п. 64 "г" (через скорочення штату) з 06.11.2015 р., Головного Управління Національної поліції в Полтавській області, в якому висловив бажання проходити службу позивач, ще не було утворено, що зумовило порушення його права на подання заяви особисто до такого органу поліції з висловленням бажанням проходити службу саме у такому органі поліції та взагалі, розгляду його кандидатури на посаду в поліції, бажання про перехід до якої мною було висловлено у рапорті від 05.11.2015 р.

Як вбачається з витягів ЄДР, УМВС України Полтавські області перебуває в стані припинення з 06.11.2015, а державна реєстрація Головного Управління Національної поліції в Полтавській області проведена 07.11.2015 р., номер запису: 1 014987, тобто на наступний день після звільнення позивача (а.с. 97-100).

За таких обставин, суд вважає, що оскаржений позивачем наказ про його звільнення прийнятий передчасно, за відсутності всіх необхідних наведених вище правових підстав, що згідно положень ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України надає суду змоги прийти до висновку про його протиправність. Відтак позовна вимога щодо визнання його протиправним та скасування підлягає задоволенню.

Відповідно до п.24 Положення у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов'язків, але не більш як за один рік.

Крім цього, згідно з правовою позицією Верховного суду України, викладеною у постанові від 28.10.2014, встановлена законодавством можливість ліквідації державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) особи, що ліквідується, не виключає, а включає зобов'язання роботодавця (держави) по працевлаштуванню працівників ліквідованої установи. При цьому, у випадку незаконного звільнення працівника з роботи, його порушене право повинно бути відновлене шляхом поновлення його на посаді, з якої його було незаконно звільнено.

Відповідно до Постанови КМУ від 16.09.2015 №730 "Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ", постановлено ліквідувати УМВС України в Полтавській області та утворити Головне управління Національної поліції в Полтавській області.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", юридична особа є такою, що припинилася, з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи.

Крім того, згідно із ч. 9. ст. 36 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", дата внесення до Єдиного державного реєстру запису про проведення державної реєстрації припинення юридичної особи в результаті її ліквідації є датою державної реєстрації припинення юридичної особи.

Відповідно до ч. 4 ст. 91 Цивільного кодексу України цивільна правоздатність юридичної особи припиняється з дня внесення до Єдиного державного реєстру запису про її припинення.

За таких обставин суд вважає, що позивач згідно вимог п.24 Положення підлягає поновленню на тій посаді та у тому органі, з якого він був протиправно звільнений, а саме на посаді дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Кременчуцького МВ УМВС України в Полтавській області з дати його звільнення з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відповідно до ст. 47 Закону України "Про національну поліцію" призначення на посади поліцейських здійснюють посадові особи органів (закладів, установ) поліції відповідно до номенклатури посад, яку затверджує Міністерство внутрішніх справ України.

У разі проведення конкурсу для визначення кандидата для призначення на відповідну посаду призначення на посади поліцейських здійснюють посадові особи органів (закладів, установ) поліції згідно з номенклатурою посад, яку затверджує Міністерство внутрішніх справ України, та відповідно до результатів конкурсу.

Відповідно до ст. 48 Закону призначення та звільнення з посад поліцейських здійснюється наказами посадових осіб, зазначених у ст. 47 цього Закону.

У відповідності до ч. 2 ст. 11 КАС України суд виходить за межі позовних вимог, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, про захист яких він просить.

Судом в ході розгляду справи встановлено, що позивач не прийнятий на службу до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, у зв'язку з суд вважає за необхідне з метою повного поновлення прав особи, яка звернулась за судовим захистом, на підставі ч. 2 ч. 3 ст. 162 КАС України вийти за межі позовних вимог та зобов'язати Управління УМВС України в Полтавській області розглянути рапорт позивача про продовження служби в Національній поліції України, у зв'язку в задоволенні позовної вимоги про зобов'язання УМВС України в Полтавській області видати наказ про звільнення ОСОБА_5 з посади дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Кременчуцького МВ УМВС України в Полтавській області з 06.11.2015 за пунктом "з" у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації) згідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, у зв'язку з виявленням бажання проходити службу в поліції слід відмовити.

Суд зазначає, що ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Вирішуючи спір, суд бере до уваги, що відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суд зазначає, що відповідачі заперечуючи проти позову не надали суду доказів правомірності оскаржуваного наказу від 06.11.2015 р. № 625 о/с.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно із п.2 ч.1 ст.256 КАС України негайно виконуються постанови суду про: присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Враховуючи зазначене суд вважає за необхідне постанову суду у частині поновлення ОСОБА_5 на посаді дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Кременчуцького МВ УМВС України в Полтавській області та стягнення з управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць допустити до негайного виконання.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області № 625 о/с від 06.11.2015 в частині звільнення ОСОБА_5 з органів внутрішніх справ.

Поновити ОСОБА_5 на службі в органах внутрішніх справ на посаді дільничного інспектора Кременчуцького МВ УМВС України в Полтавській області в званні капітана міліції з 06.11.2015.

Зобов'язати Кременчуцький міській відділ УМВС України в Полтавській області здійснити нарахування та виплатити ОСОБА_5 заробітну плату за час вимушеного прогулу з 06.11.2015 по дату поновлення.

Зобов'язати Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області розглянути рапорт ОСОБА_5 від 06.11.2015 про намір продовжити службу в Національній поліції України.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Постанову в частині поновлення ОСОБА_5 на службі в органах внутрішніх справ на посаді посаді дільничного інспектора Кременчуцького МВ УМВС України в Полтавській області з 06.11.2015 та виплати заробітної плати за один місяць допустити до негайного виконання.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 04 березня 2016 року.

Суддя С.С. Бойко