Справа № 813/4244/14
Суддя: Рецебуринський Ю.Й.
Дата ухвалення: 2016-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" березня 2016 р. м. Київ К/800/42444/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:
Головуючого Рецебуринського Ю.Й.,
Суддів Ємельянової В.І.,
Стародуба О.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,
за касаційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 9 вересня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, про визнання протиправною бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо видачі предметів речового майна за нормами забезпечення, які не одержав на час звільнення, згідно з довідкою-розрахунком №4/2010 на суму 6353 грн 92 коп., зобов`язання відповідача видати предмети речового майна за нормами забезпечення, які не одержав на час звільнення, згідно з довідкою-розрахунком №4/2010 на суму 6353 грн 92 коп.
Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 9 вересня 2015 року, позов задоволено повністю.
У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, просить скасувати ухвалені ними судові рішення та постановити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Посилається на відсутність мотивів у судових рішеннях щодо пропуску позивачем строку звернення до суду із даним позовом.
З`ясувавши обставини справи, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права згідно статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), колегія суддів приходить до висновків про часткове задоволення касаційної скарги.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, ОСОБА_1 проходив військову службу у Головному представництві замовника №4762 і 16 грудня 2010 року наказом №1466 Міністра оборони України був звільнений зі служби у запас на підставі статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» .
31 грудня 2010 року наказом Міністерства оборони України від №197 позивача було виключено із списків особового складу Головного представництва замовника №4762.
5 серпня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про видачу речового майна. Листом від 12 серпня 2014 року Львівським обласним військовим комісаріатом позивачу було відмовлено.
Із даним позовом до суду ОСОБА_1 звернувся 16 червня 2014 року.
Відповідно до частини другої статті 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Частиною першою статті 100 КАС України встановлено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала
В порушення вказаної норми питання дотримання позивачем строку звернення до суду судом першої інстанції не було вирішено.
При визначенні початку перебігу строку звернення до адміністративного суду та вирішенні питання про дотримання чи порушення позивачем цього строку, судам насамперед слід з`ясувати, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, а якщо строк пропущено, то наскільки і з яких причин.
Судами попередніх інстанцій ці питання не досліджено та не наведено відповідних мотивів у судових рішеннях.
Частиною першою статті 220 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Згідно зі статтею 227 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
Оскільки неповноту встановлення обставин у справі допущено обома судовими інстанціями, то справа направляється до суду першої інстанції.
При новому розгляді судам слід врахувати наведене, вирішити питання, пов`язане зі строком звернення до суду, та в залежності від встановленого розв`язати спір із застосуванням норм матеріального права, які були чинними на момент виникнення спірних правовідносин.
Керуючись статтями 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити частково.
Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 9 вересня 2015 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Головуючий Ю.Й. Рецебуринський

Судді В.І. Ємельянова

О.П. Стародуб