Справа № 820/10632/15
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2016-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

01 березня 2016 р. № 820/10632/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді: Мар'єнко Л.М.,

суддів: Мельникова Р.В., Полях Н.А.,

при секретарі судового засідання: Ділбарян А.О.,

за участі:

позивача : ОСОБА_1,

представника відповідача - Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області: Биковченко Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, Управління Міністерства внутрішніх справ України на Південній залізниці, про визнання дій незаконними, скасування наказу та поновлення на посаді, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, Управління Міністерства внутрішніх справ України на Південній залізниці, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд: визнати дії (бездіяльність) Головного управління МВС України в Харківській області в частині порушення переважного права позивача на призначення на посаду в реорганізованому лінійному відділенні на станції Куп'янськ протиправними; визнати незаконним та скасувати наказ Управління МВС України на Південній залізниці від 23 вересня 2015 року №195 о/с в частині звільнення позивача; поновити позивача на посаді старшого слідчого відділення лінійного відділу станції Куп'янськ Управління МВС України на Південній залізниці.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що наказ про його звільнення є незаконним та порушує його права, свободи та інтереси, що потребує судового захисту.

В обґрунтування заперечень на позов представник відповідача - Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області зазначив, що ГУМВС України в Харківській області жодним чином не порушувало права позивача, оскільки не приймало спірний наказ про його звільнення, а крім того не є правонаступником Управління Міністерства внутрішніх справ України на Південній залізниці, тому у спірних правовідносинах не може жодним чином впливати на відновлення порушених прав ОСОБА_1.

Ухвалою суду від 10.12.2015 року було залучено до участі у справі в якості відповідача - Міністерство внутрішніх справ України.

В обґрунтування заперечень на позов представник відповідача - Міністерства внутрішніх справ України, зазначив, що позивача було правомірно звільнено згідно п. 64 «Г» Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом ОВС, через скорочення штатів, оскільки було прийнято рішення про ліквідацію Управління Міністерства внутрішніх справ України на Південній залізниці. Додатково вказав, що МВС України не наділено повноваженнями поновлення позивача на посаді, оскільки не видавало наказ про його звільнення. Такими повноваженнями володіє на даний час голова ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України на Південній залізниці.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити у повному обсязі з підстав, викладених у позові.

Представник відповідача - Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, проти позову заперечував з підстав, викладених в письмових запереченнях, просив у задоволенні позову відмовити. Додатково звернув увагу суду, що у складі ГУМВС України в Харківській області було саме створено лінійне відділення на ст. Куп'янськ, а не реорганізовано, як складову Управління Міністерства внутрішніх справ України на Південній залізниці.

Представники відповідачів - Міністерства внутрішніх справ України, Управління Міністерства внутрішніх справ України на Південній залізниці, у судове засідання не прибули, належним чином повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили, заяви про розгляд справи без їх участі не надали .

Суд, на підставі ст. 128 КАС України, вважає за можливе здійснити розгляд справи без участі представників відповідачів - Міністерства внутрішніх справ, Управління Міністерства внутрішніх справ України на Південній залізниці.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача - Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, дослідивши матеріали справи та зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 01.08.2002 року ОСОБА_1 була прийнята на службу в ОВС, яку з 2006 року проходила в Управлінні Міністерства внутрішніх справ України на Південній залізниці ( а.с.15).

Наказом Управління Міністерства внутрішніх справ України на Південній залізниці від 31.05.2013 року № 135 о/с з 26.05.2013 року по 21.02.2016 року ОСОБА_1, старшому слідчому слідчого відділення лінійного відділу на ст. Куп'янськ, відповідно до ст.18 Закону України «Про відпустки», надано відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку ( а.с.12).

Наказом Управління МВС України на Південній залізниці від 23.09.2015 року № 195 о/с відповідно до пункту 64 "г" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29 липня 1991 року № 114 (далі - Положення), ОСОБА_1, старшого слідчого слідчого відділення лінійного відділу на ст. Куп'янськ, було звільнено з органів внутрішніх справ у запас через скорочення штатів ( а.с.16).

Розглядом справи встановлено, що прийняттю оскаржуваного наказу передувало наступне.

Відповідно до наказу МВС № 431 та з метою оптимізації структури та штатної чисельності органів внутрішніх справ, наказом МВС України від 22 червня 2015 року №741 "Про організаційно-штатні зміни в підрозділах транспортної міліції", був затверджений Перелік змін в штатах МВС, відповідно до якого через реорганізацію скорочуються всі посади в лінійному відділі на станції Куп'янськ Управління МВС України на Південній залізниці ( а.с.129-134).

В подальшому, Наказом МВС № 1534 від 01.12.2015 року було внесено зміни до наказу від 22 червня 2015 року №741, яким, за текстом у Переліку змін в штатах МВС слово «Реорганізується» замінено словом «Ліквідується» ( а.с. 135).

Судом встановлено, що 22.07.2015 року начальником Управління МВС України на Південній залізниці позивача було письмово попереджено про скорочення її посади у зв'язку з оголошенням наказу МВС № 741 ( а.с.10).

Підставою виникнення спірних правовідносин став той факт, що відповідною стороною було порушено процедуру звільнення позивача, оскільки після попередження про звільнення не запропоновано відповідну посаду, а крім того порушено ч.3 ст.184 КЗпП України всупереч забороні звільнення вагітних жінок та жінок, які мають дітей до трьох років.

З наведеним суд погоджується та при вирішенні даного спору враховує наступне.

Порядок проходження служби осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, в тому числі звільнення, регулюється спеціальним законодавством, зокрема, Законом України "Про міліцію" ( чинний на час звільнення позивача - надалі Закон), Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29 липня 1991 року № 114 ( надалі - Положення).

Частиною 1 статті 5 Закону передбачено, що міліція виконує свої завдання неупереджено, у точній відповідності із законом. Ніякі виняткові обставини або вказівки службових осіб не можуть бути підставою для будь-яких незаконних дій або бездіяльності міліції.

Пунктом 17 Положення № 114-1991 передбачено, що вагітні жінки і матері з числа осіб рядового і начальницького складу користуються всіма правами і пільгами, встановленими законодавством.

Відповідно до пп «г» п. 64 Положення № 114-1991 встановлено, що особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік): через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.

Судом встановлено, що позивач, маючи на час звільнення звання майор міліції, відносився до старшого начальницького складу ( п.2 Положення № 114-1991).

Згідно ч. 7 ст. 9 КАСУ у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

Відповідно до частини 2 статті 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод є головним обов'язком держави.

Крім того, стаття 24 Конституції України визначає, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Рівність прав жінки і чоловіка, яка забезпечується: наданням жінкам рівних з чоловіками можливостей у громадсько-політичній і культурній діяльності, у здобутті освіти і професійній підготовці, у праці та винагороді за неї, спеціальними заходами щодо охорони праці і здоров'я жінок, встановленням пенсійних пільг; створенням умов, які дають жінкам можливість поєднувати працю з материнством; правовим захистом, матеріальною і моральною підтримкою материнства і дитинства, включаючи надання оплачуваних відпусток та інших пільг вагітним жінкам і матерям.

Враховуючи, що Закон України "Про Національну поліцію", який набув чинності 07.11.2015 року, не містить положень щодо гарантій вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років, тощо, то в даному випадку до спірних правовідносин повинно бути застосовані конституційні принципи і загальні засади права.

Крім того, на час виникнення спірних правовідносин суд керується саме нормами Положення.

Так п. 10 Положення № 114-1991, особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ користуються всіма соціально-економічними, політичними та особистими правами і свободами, виконують усі обов'язки громадян, передбачені Конституцією та іншими законодавчими актами, а їх права, обов'язки і відповідальність, що випливають з умов служби, визначаються законодавством, Присягою, статутами органів внутрішніх справ і цим Положенням.

Норми КЗпП України передбачають гарантії для даної категорії осіб. Так згідно ч. 3 ст. 184 КЗпП України звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років, одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини-інваліда з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов'язковим працевлаштуванням. Обов'язкове працевлаштування зазначених жінок здійснюється також у випадках їх звільнення після закінчення строкового трудового договору. На період працевлаштування за ними зберігається середня заробітна плата, але не більше трьох місяців з дня закінчення строкового трудового договору.

Тобто Управлінням Міністерства внутрішніх справ України на Південній залізниці були порушені права позивача, в частин звільнення зі служби органів внутрішніх справ всупереч вимогам частини 3 статті 184 Кодексу законів про працю України, якою встановлена заборона звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей до трьох років (до шести років), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини-інваліда з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов'язковим працевлаштуванням.

Крім того, законодавством про працю врегульовано трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами (ст. 3 КЗпП України).

Відповідно до п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, зокрема, у випадку відбуття змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

За наявності даних обставин розірвання трудового договору проводиться з обов'язковим додержанням передбаченого статтею 49-2 КЗпП України порядку вивільнення працівників, відповідно до якого вони попереджаються про наступне вивільнення не пізніше ніж за два місяці. Одночасно роботодавець пропонує працівникові роботу на тому ж підприємстві, в тій самій установі, організації за відповідною професією чи спеціальністю, а за відсутності роботи - іншу. При вивільненні працівника враховується його переважне право й перевага перед іншими у залишенні на роботі.

При цьому, звільнення за п.1 ст. 40 КЗпП України може мати місце, згідно до роз'яснень пункту 19 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів" від 6 листопада 1992 року № 9, якщо дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, додержання власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, за наявності доказів щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника без його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Відповідно до ст. 42 КЗпП України, при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: 1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців; 2) особам, в сім'ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; 3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації; 4) працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва; 5) учасникам бойових дій, інвалідам війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"; 6) авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій; 7) працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання; 8) особам з числа депортованих з України, протягом п'яти років з часу повернення на постійне місце проживання до України; 9) працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб офіцерського складу та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби. Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України.

Так, з матеріалів справи вбачається, що наказом МВС від 22.06.2015 року № 741 затверджено перелік змін у штатах МВС, зокрема у Лінійному відділенні на станції Куп'янськ створюються низка посад, проте дані посади є у складі ГУМВС України в Харківській області, що оголошено наказом ГУМВС України в Харківській області від 09.07.2015 року № 876 ( а.с.89).

Суд не бере до уваги посилання представника відповідача щодо того, що позивач не зверталась до управління кадрового забезпечення ГУМВС України в Харківській області з проханням подальшого проходження служби ( переводом) до ГУМВС ( а.с.87) з огляду на приписи ч. 3 ст. 184 КЗпП України.

При цьому, ключовим моментом спірних правовідносин є з'ясування обставин щодо ліквідації Управління Міністерства внутрішніх справ України на Південній залізниці, як юридичної особи публічного права.

Розглядом справи доведено, що в наказі МВС від 22.06.2015 року № 741, який став підставою винесення спірного наказу Управлінням МВС України на Південній залізниці від 23.09.2015 року № 195 о/с, зазначено про реорганізацію Управлінням МВС України на Південній залізниці.

А зміни до наказу, якими слово «реорганізація» замінено на «ліквідація», що як зазначали відповідачі, призвело до скорочення всіх посад в органі, де проходила службу ОСОБА_1, та як наслідок, правомірності її звільнення, були внесені вже після звільнення позивача, а саме 01.12.2015 року.

Крім того, з наявного в матеріалах справи витягу вбачається, що Управління МВС України на Південній залізниці перебуває з 14.07.2015 року та на теперішній час, в стані припинення, а його функції та повноваження покладено на Ліквідаційну комісію.

Отже Управління МВС України на Південній залізниці в особі Ліквідаційної комісії, попереджаючи позивача про звільнення, повинно було запропонувати йому іншу посаду.

Розглядом справи доведено, що позивачу не було запропоновану іншу посаду для подальшого проходження служби в органах внутрішніх справ.

Відповідно до п.24 Положення № 114-1991, у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов'язків, але не більш як за один рік.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що оскаржуваний наказ Управління МВС України на Південній залізниці від 23 вересня 2015 року №195 о/с в частині звільнення позивача є неправомірним та підлягає скасуванню.

Виходячи з приписів ст. 19 ч. 2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 ч. 1 КАСУ завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Таким чином, в даному випадку Управлінням Міністерства внутрішніх справ України на Південній залізниці не дотримано вимоги закону про захист охороняємих прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стосовно позиції відповідної сторони що у складі ГУМВС України в Харківській області було саме створено лінійне відділення на ст. Куп'янськ, а не реорганізовано, як складову Управління Міністерства внутрішніх справ України на Південній залізниці, як підстави, що позивачку не може бути поновлено на посаді суд зазначає наступне.

Встановлена законодавством можливість ліквідації державної установи ( організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження ( завдання) особи, що ліквідується, не виключає, а включає зобов'язання роботодавця ( держави) щодо працевлаштування працівників ліквідованої установи. Невиконання такого зобов'язання порушує трудові гарантії працівника.

Крім того, посилання відповідачів на норми ЦК України в контексті ліквідації Управління Міністерства внутрішніх справ України на Південній залізниці є необґрунтованими, оскільки такі стосуються юридичних осіб приватного права. Водночас порядок утворення та правовий статус юридичних осіб публічного права встановлюються Конституцією України та законом.

А тому, відповідно до вимог чинного законодавства України після скорочення посад, обов'язкове працевлаштування повинно відбуватися шляхом призначення на посади відповідного фаху, а оскільки позивач проходить службу в органах внутрішніх справ, то його обов'язкове працевлаштування повинно відбуватися шляхом переводу для подальшого проходження служби в інші органи внутрішніх справ України, якими в даному випадку є Головне управління МВС України в Харківській області, Міністерство внутрішніх справ, з дотриманням вимог законодавства, яке діє на теперішній час.

При таких обставинах, відновлення порушених прав позивача, суд вбачає шляхом поновлення позивача на посаді старшого слідчого слідчого відділення лінійного відділу станції Куп'янськ Управління МВС України на Південній залізниці з 23.09.2015 року.

Відповідно до вимог ст. 256 ч. 1 п. 3 КАСУ негайному виконанню підлягає постанова суду про поновлення позивача на посаді

Щодо позовної вимоги про визнання дії (бездіяльності) Головного управління МВС України в Харківській області в частині порушення переважного права позивача на призначення на посаду в реорганізованому лінійному відділенні на станції Куп'янськ протиправною, суд відмовляє у задоволенні такої, з огляду на те, що ОСОБА_1 не перебувала з Головним управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області у відносинах щодо проходження публічної служби, водночас спірні правовідносини виникли внаслідок порушення виключно Управлінням Міністерства внутрішніх справ України на Південній залізниці норм КЗпП України в частині звільнення жінок, які мають дітей до трьох років (до шести років) та не запропонування іншої посади в системі ОВС. Отже у задоволенні позовних вимог в цій частині належить відмовити.

Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 160-163, 167, 186, 254, 256 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, Управління Міністерства внутрішніх справ України на Південній залізниці, про визнання дій незаконними, скасування наказу та поновлення на посаді - задовольнити частково.

Скасувати наказ Управління МВС України на Південній залізниці від 23 вересня 2015 року №195 о/с в частині звільнення ОСОБА_1.

Поновити ОСОБА_1 на посаді старшого слідчого слідчого відділення лінійного відділу станції Куп'янськ Управління МВС України на Південній залізниці з 23 вересня 2015 року.

В іншій частині позовних вимог - відмовити .

В частині поновлення ОСОБА_1 на посаді, постанова підлягає негайному виконанню.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 09 березня 2016 року.

Головуючий суддя Мар'єнко Л.М.

Судді Мельников Р.В.

Полях Н.А.