Справа № 357/17856/15-а
Суддя: Жарікова О. В.
Дата ухвалення: 2016-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2016 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий суддя Жарікова О. В. ,

при секретарі Гавриш О. П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 3 в м. Біла Церква адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у м.Біла Церква Київської області про визнання рішення протиправним та зобовязати вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що 05.11.2015 року він подав заяву відповідачу про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1, при цьому надав документи, які підтверджують, що з 16.09.1992 року по 28.08.1995 року та з 08.09.1997 року по 06.03.2002 року він працював лікарем-онкологом-радіологом, лікарем з променевої терапії Білоцерківського онкологічного диспансеру (у 2007 році перейменований у комунальний заклад Київської обласної ради «Білоцерківський обласний онкологічний диспансер»). 03.12.2015 року отримав від відповідача рішення від 19.11.2015 року № 308/8210, яким у призначенні йому пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відмовлено «в звязку з відсутністю необхідних 10 років стажу на пільгових умовах за Списком №1». Позивач вважає це рішення протиправним, і тому просить суд визнати протиправним рішення УПФУ у м. Біла Церква Київської області від 19.11.2015 року № 308/8210 про відмову йому у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 та зобовязати УПФУ у м. Біла Церква Київської області призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 на постійній основі щомісячно, починаючи з 05.11.2015 року.

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, що є аналогічними, наведеним у позовній заяві, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача позов не визнала, вважає, що позивач не підтвердив належними документами своє право на отримання пенсії по віку на пільгових умовах за Списком № 1, просила відмовити в задоволенні позову. Крім того, відповідачем подано письмові заперечення на позов, в яких відповідач просить відмовити в задоволенні позову.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч.1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно ч.3 ст.46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно зі ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана ВР України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

У разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана ВР України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Так, судом встановлено, що позивач з 16.09.1992 року по 28.08.1995 року та з 08.09.1997 року по 06.03.2002 року працював лікарем-онкологом-радіологом, лікарем з променевої терапії Білоцерківського онкологічного диспансеру, який в 2007 році перейменований у комунальний заклад Київської обласної ради «Білоцерківський обласний онкологічний диспансер», що підтверджується копією трудової книжки позивача.

Право на призначення пенсій на пільгових умовах та в пільгових розмірах визначено ст. 13, 14, 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення», постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року № 36 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах».

Згідно з нормами ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсії за віком на пільгових умовах призначаються працівникам за Списками № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року № 36 і за результатами атестації робочих місць.

Порядок атестації робочих місць, умови та строки її проведення визначено постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 року № 442 «Про порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці».

Відповідно до ч. 1 ст. 56, ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства у колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи, тривалості перерв. Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Те, що позивач дійсно з 08.09.1997 року по 06.03.2002 року працював лікарем-онкологом-радіологом, лікарем з променевої терапії Білоцерківського онкологічного диспансеру, підтверджується записом у трудовій книжці позивача.

Як вбачається з довідки КЗ КОР БООД № 718 від 09.11.2015 року про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів, виданої ОСОБА_1, ОСОБА_1 працював повний робочий день на КЗ КОР «Білоцерківський обласний онкологічний диспансер» з 01.02.1993 року по 28.08.1995 року, з 08.09.1997 року по 28.01.1998 року, з 08.12.1998 року по 02.01.2001 року за професією, посадою лікар-онколог-радіолог з 02.01.2001 року по 06.03.2002 року, за посадою лікар з променевої терапії, що передбачено: Списком № 1 розділ ХІХ підрозділ 541 підстава Постанова КМУ № 162 від 11.03.1994 року. За період з 01.02.1993 року по 28.08.1995 року, з 08.09.1997 року по 28.01.1998 року, з 08.12.1998 року по 02.01.2001, з 02.01.2001 року по 06.03.2002 року постійно і безпосередньо працював з радіоактивними речовинами з активністю на робочому місці еквівалентної за радіо токсичністю кількості радіоактивних речовин. На протязі періодів роботи отримував підвищення посадового окладу в розмірі 15% у звязку зі шкідливими умовами праці, користувався правом на додаткову відпустку за особливий характер роботи.

Позивач звернувся до головного лікаря КЗ КОР «Білоцерківський обласний онкологічний диспансер» з заявою, в якій просив надати розяснення чому у вище вказаній довідці не зараховано йому трудовий стаж для обчислення пенсії під час роботи в шкідливих умовах праці за період з 28.01.1998 року по 08.12.1998 року. У відповідь на вказану заяву позивач отримав лист № 780 від 11.12.2015 року в якому йому розяснено, що постановою КМУ від 01.08.1992 року № 442 затверджено Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці. Результати атестації (як уперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо протягом цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах по списку №1. Комісію про проведення атестації було створено лише в результаті направлення міським відділом охорони здоровя відповідно листа № 559 від 07.07.1998 року. Копія названого листа міститься в матеріалах справи.

Відповідно до п.а) ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до ч.1 Постанови КМУ № 442 від 01.08.1992 року «Про Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці», пенсії за віком на пільгових умовах за списками № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, затверджуваними Кабінетом Міністрів України, а також пенсії, що можуть встановлюватися підприємствами й організаціями за рахунок власних коштів працівникам інших виробництв, професій та посад залежно від умов праці, призначаються за результатами атестації робочих місць.

Відповідно до п.4 названої постанови КМУ, атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначається наказом по підприємству, організації в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до положень Порядку відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоровя України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Комплексний аналіз норм Закону № 1788-ХІІ та Порядку дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону № 1788-ХІІ є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку № 1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

В запереченнях на позовну заяву відповідач робить посилання на п.10 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, який затверджений наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383, де зазначено, що для підтвердження стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності у трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки, або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 р. № 637.

Суд не може погодитись з тим, що у трудовій книжці ОСОБА_1 відсутні відомості про характер та умови праці, а саме зайнятість на роботах із шкідливими, небезпечними і важкими умовами праці.

Як вбачається з копії трудової книжки позивача, 08.09.1997 року його прийнято на посаду лікаря онколога-радіолога після закінчення ординатури по радіології на підставі наказу № 93 від 08.09.1997 року. Крім того, в трудовій книжці безпосередньо вказано про те, що посада лікаря радіолога відноситься до категорії «А» Списку 1.

Проаналізувавши наведене, слід дійти висновку, що безпредметними є посилання відповідача на відсутність у трудовій книжці ОСОБА_1 відомостей про характер та умови праці, а саме зайнятість на роботах із шкідливими, небезпечними і важкими умовами праці.

Судом встановлено, що Білоцерківський міський відділ охорони здоровя поставив питання про проведення чергової атестації робочих місць лише у липні 1998 року, що підтверджується копією листа за вих. № 559 від 07.07.1998 року, при цьому пославшись на лист Міністерства охорони здоровя України від 06.04.1998 року та на лист Управління охорони здоровя Київської обласної державної адміністрації від 16.06.1998 року, - таким чином минуло пів року після січня 1998 року.

Та обставина, що позивач працював за шкідливих умов у спірний період підтверджується записом у його трудовій книжці про безперервну, постійну роботу лікарем онкологом радіологом з 08.09.1997 року по 02.01.2001 року та лікарем з променевої терапії з 02.01.2001 року по 06.03.2002 року, особовою карткою форми Т-2, санітарним паспортом на право експлуатації рентген кабінету, виданим 26.12.1995 року на строк по 26.12.1998 року, особовими рахунками по заробітній платі, де вказані виплати надбавки в розмірі 15% за шкідливі умови праці та тривалість відпустки 42 календарних дні, звітом головного державного санітарного лікаря про отримання дози опромінення за 1998 рік, додатком до колективного договору «Перелік професій працівників, яким внаслідок зайнятості на роботах з застосуванням шкідливих хімічних речовин видається молоко».

Вищевикладене свідчить про те, що робота позивача відносилась у спірний період до Списку № 1.

Враховуючи наведене, необхідний стаж роботи на роботах за Списком № 1 позивач підтвердив. Атестація його робочого місця вчасно не була проведена не з його вини, а з вини вищестоящої організації.

Суд звертає увагу на те, що умови праці позивача на займаній посаді були такими, що не змінювалися та що після проведення першої атестації в онкодиспансері 28.01.1993 року посада позивача була віднесена до Списку № 1, і подальші чергові атестації підтверджували шкідливість умов праці на посаді, яку займав ОСОБА_1.

Сторонами не заперечувався той факт, що умови праці позивача в спірний період з 28.01.1998 року по 08.12.1998 року нічим не відрізнялись від тих, які були під час проведення першої та повторних атестацій. Таким чином, слід дійти висновку, що у разі своєчасного проведення чергової атестації, а саме 28.01.1998 року, підтвердився б факт зайнятості позивача на роботі з шкідливими умовами праці.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення", право на пенсію за віком мають: чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з особливао шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам.

Крім того, відповідно до приписів ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування": чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Загальний трудовий стаж ОСОБА_1 складає 33 роки 6 місяців 23 дні, що значно більше встановленого мінімально необхідного стажу для призначення пенсії за віком. Отже, враховуючи приписи ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», слід дійти висновку, що наявність навіть половини необхідного 10 річного стажу на роботах з особливо шкідливими умовами, дає право позивачу ОСОБА_1 для призначення йому пенсії на пільгових умовах. Навіть якщо не брати до уваги спірний період роботи позивача з 28.01.1998 року по 08.12.1998 року, то ОСОБА_1 все одно має навіть більше з необхідної половину 10 річного стажу на роботах з особливо шкідливими умовами роботи, а саме 6 років 2 місяці 18 днів, що не оспорюється відповідачем.

Крім того, відповідно до листа № 1-05/338 від 13.07.2001 року Державної експертизи умов праці Головного управління праці та соціального захисту населення Київської ОДА, який був адресований до Білоцерківського міського управління ПФУ встановлено, що даним листом головний державний експерт умов праці повідомляв про те, що у Білоцерківському онкологічному диспансері проведена атестація робочих місць за умовами праці; атестаційною комісією диспансера в 1993 та 1998 роках підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення своїм працівникам за списком № 1, розділ ХІХ «Установи охорони здоров»я; головний державний експерт умов праці просив управління ПФУ врахувати вказане при призначенні пенсій на пільгових умовах.

Враховуючи наведені обставини у їх сукупності, суд вважає, що позивач підтверджує необхідний стаж на роботі з шкідливими умовами за Списком 1 необхідний для призначення пенсії на пільгових умовах, і тому йому не може бути відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах лише з тих формальних підстав, що атестація його професії не проведена вчасно у спірний період.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Несвоєчасне проведення атестації з вини роботодавця не може бути підставою для настання несприятливих наслідків для працівника, адже він жодним чином не впливав і не міг вплинути на ці обставини.

Відповідно до ч.2 ст. 11 КАС України, суд може вийти за межі позовних вимог... якщо це необхідно для повного захисту прав свобод чи інтересів...

Даючи оцінку зібраним по справі доказам у їх сукупності, суд дійшов висновку, що права ОСОБА_1 на призначення пенсії на пільгових умовах порушені, і тому підлягають судовому захисту.

Відповідно до ч.1ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 19, 55, 124 Конституції України, Законом України «Про пенсійне забезпечення», Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ст. 19, 55, 124 Конституції України, ст.ст. 6, 9, 11, 17, 160-163, 186 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним рішення Управління Пенсійного фонду України у м. Білій Церкві Київської області від 19.11.2015 року № 308/8210 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України у м. Білій Церкві Київської області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1, на постійній основі щомісячно, згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення», починаючи з 05.11.2015 року.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України у м. Білій Церкві Київської області на користь ОСОБА_1, понесені судові витрати на сплату судового збору у розмірі 551,20 грн..

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини 3 ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя ОСОБА_2