Справа № 817/85/16
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2016-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/85/16

01 березня 2016 року 16 год. 45хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Шарапи В.М. за участю секретаря судового засідання Климчук В.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник Никонець Д.А.

відповідача: представник Довгалюк І.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "РІВНЕАЗОТ"

до Міжрегіонального головного управління ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників
про визнання неправомірною вимоги , -
ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання неправомірною вимоги про сплату боргу (недоїмки) Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників податків від 07 грудня 2015 року № Ю-258-11. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги. Пояснив суду, що 14 грудня 2015 року товариством було отримано оспорену вимогу про сплату єдиного внеску в сумі 16821411,33 грн. Було проведено процедуру адміністративного оскарження, за результатами якої вимогу залишено без змін, а скаргу без задоволення.

Представник позивача зазначив, що ПАТ «Рівнеазот» є платником єдиного внеску на загальнообов»язкове державне соціальне страхування і даний внесок підлягає до сплати незалежно від фінансового стану платника. Постановами головного державного виконавця ДВС України від 22.09.2014 року та 30.09.2014 року, від 18.06.2015 року та 30.07.2015 року було накладено арешт на грошові кошти ПАТ «Рівнеазот» в установах банку.

Враховуючи об»єктивну неможливість самостійно сплатити єдиний внесок за період з червня по вересень 2015 року від імені та за рахунок ПАТ «Рівнеазот» таку сплату було здійснено повіреним - ДП «Хімік» ПАТ «Азот» на підставі договору доручення №05.15 від 29 травня 2015 року та виданої довіреності.

Відповідач вважає, що такий порядок сплати єдиного внеску не відповідає вимогам Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов»язкове державне соціальне страхування», кошти, сплачені повіреним в сумі 11870891,55 грн., з інтегрованої картки платника податку ПАТ «Рівнеазот» зарахував на інтегровану картку платника податку «Нез»ясовані платежі» і, як наслідок, на цю суму виникла недоїмка. Такі дії відповідача позивач вважає безпідставними, оскільки кошти були спочатку зараховані як погашення зобов»язань зі сплати єдиного внеску і лише в листопаді 2015 року зараховані на інтегровану картку платника податку «Нез»ясовані платежі». Такий порядок сплати, на думку позивача, відповідає вимогам частини 9 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов»язкове державне соціальне страхування» та узгоджується з приписами статті 1000 Цивільного кодексу України.

За таких обставин позивач вважає, що на час прийняття оспореної вимоги недоїмки зі сплати єдиного внеску у ПАТ «Рівнеазот» не було, а тому просить визнати неправомірною вимогу про сплату боргу (недоїмки) Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників податків від 07.12.2015 №Ю-258-11 про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску в сумі 16821411,33 грн.

Відповідач надав суду заперечення проти позову, які обґрунтовує тим, що станом на 30.11.2015 року за позивачем згідно особового рахунку обліковувалась заборгованість зі сплати єдиного внеску в сумі 16821411,33 грн. У зв'язку з цим було сформовано і направлено позивачу 07.12.2015 року податкову вимогу на вказану суму № Ю-258-11. Відповідач вважає, що вимогу направлено правомірно. Частиною 9 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов»язкове державне соціальне страхування» заборонено передавати платниками єдиного внеску своїх обов»язків з його сплати третім особам. Тому вважає вимогу протиправною і в задоволенні позову просить відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, повно і всебічно встановивши обставини адміністративної справи відповідно до норм матеріального права на підставі досліджених судом у судовому засіданні доказів, з дотриманням норм процесуального права, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що 07 грудня 2015 року Міжрегіональним головним управлінням ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників податків сформовано та надіслано ПАТ «Рівнеазот» вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ю-258-11. Згідно вимоги станом на 30 листопада 2015 року за позивачем рахується заборгованість зі сплати єдиного внеску в сумі 16821411,33 грн. 18 грудня 2015 року позивачем вимога була оскаржена до ДФС України, рішенням якої від 18.01.2015 №836/6/99-99-10-01-07-25 залишена без задоволення, а оскаржена вимога без змін (а.с.5-8). Вимога сформована на підставі індивідуальної картки платника податків ПАТ «Рівнеазот» по єдиному внеску на загальнообов»язкове державне соціальне страхування (а.с. 108-118). При цьому до уваги відповідачем прийнято лист ДФС від 12.11.2015 №41779/7/99-99-20-03-01-17, яким його поінформовано про порушення вимог Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов»язкове державне соціальне страхування» в частині сплати з липня по вересень 2015 року єдиного внеску в сумі 20685499 грн. за ПАТ «Рівнеазот» ДП «Хімік» ПАТ «Азот» (а.с. 107).

Преамбулою Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов»язкове державне соціальне страхування» визначено, що цей Закон визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Частиною 2 статті 6 цього Закону встановлено, що платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Частиною 7 статті 9 даного Закону встановлено, що єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку.

Системний аналіз вказаних норм спеціального закону, що регулює спірні правовідносини, свідчить про те, що тільки платник, яким в даному випадку є ПАТ «Рівнеазот», тільки шляхом перерахування безготівкових коштів з власного банківського рахунку повинен сплатити єдиний внесок.

Дослідженими судом доказами встановлено, що ПАТ «Рівнеазот» цих вимог Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов»язкове державне соціальне страхування» не виконало.

Судом досліджені надані позивачем докази і встановлено, що у період з червня по вересень 2015 року на підставі договору доручення від 29 травня 2015 №05.15 між ПАТ «Рівнеазот» (Довірителем» та ДП «Хімік» ПАТ «Хімік» (Повіреним) останнім зі своїх рахунків в банківських установах за ПАТ «Рівнеазот» було сплачено єдиного внеску в сумі 20385499 грн. (а.с. 30-94), що прямо суперечить вимогам частини 7 статті 9 вимог Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов»язкове державне соціальне страхування».

Неможливість ПАТ «Рівнеазот» самостійно сплатити єдиний внесок через арешт коштів на його банківських рахунках державною виконавчою службою не передбачена Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов»язкове державне соціальне страхування» як підстава для відступу від правила, визначеного частиною 7 статті 9 цього Закону щодо сплати єдиного внеску виключно платником, виключно у безготівковій формі та з його банківського рахунку.

Сплата єдиного внеску на підставі договору доручення іншою особою, з посиланням при цьому на частину 9 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов»язкове державне соціальне страхування», також не є належним виконанням позивачем обов»язку щодо сплати єдиного внеску. Даною правовою нормою встановлено, що передача платниками єдиного внеску своїх обов'язків з його

сплати третім особам заборонена, крім випадків, передбачених

законодавством. Таким законодавством позивач в даному випадку вважає статтю 1000 Цивільного кодексу України, яка регулює договірні відносини доручення. Однак, згідно частини 2 статті 1 Цивільного кодексу України до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом. Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов»язкове державне соціальне страхування» не передбачено поширення дії Цивільного кодексу України на правовідносини, що регулюються цим Законом.

За наведених обставин суд відхиляє доводи позивача в обґрунтування позовних вимог та вважає їх безпідставними.

Також суд не приймає до уваги наданий позивачем висновок науково-правової експертизи на замовлення ПАТ «Рівнеазот» від 08.12.2015 року (а.с. 96-103), оскільки даний висновок не є висновком судової експертизи в розумінні вимог статті 82 КАС України, а особа, яка його готувала не є експертом в розумінні вимог статті 66 КАС України. Крім того, наданий висновок підготовлено у відповідності до Закону України «Про наукову і науково-технічну експертизу», преамбулою до якого визначено, що він визначає правові, організаційні і фінансові основи експертної діяльності в науково-технічній сфері, а також загальні основи і принципи регулювання суспільних відносин у галузі організації та проведення наукової та науково-технічної експертизи з метою забезпечення наукового обгрунтування структури і змісту пріоритетних напрямів розвитку науки і техніки, наукових, науково-технічних, соціально-економічних, екологічних програм і проектів, визначення напрямів науково-технічної діяльності, аналізу та оцінки ефективності використання науково-технічного потенціалу, результатів досліджень. Крім того, висновки науково-правової експертизи суперечать зазначеним вище правовим нормам.

З врахуванням наведених обставин суд вважає оспорене рішення суб»єкта владних повноважень таким, що прийнято уповноваженим органом, у встановлений спосіб та у відповідності до вимог чинного на час його прийняття законодавства. Тому позивачу у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позивачу - ПУБЛІЧНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВУ "РІВНЕАЗОТ" у задоволенні адміністративного позову до Міжрегіонального головного управління ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників про визнання неправомірною вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 07.12.2015 року №Ю-258-11 - відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Шарапа В.М.