Справа № 521/17907/15-а
Суддя: Сегеда О. М.
Дата ухвалення: 2016-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Пр. №2а/521/40/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2016 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста ОСОБА_1 у складі:

головуючого - судді Сегеди О.М.,

при секретарі Зубковій Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі справу адміністративної юрисдикції за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі міста ОСОБА_1 про визнання протиправними рішення та зобовязання вчинити певні дії,

встановив:

У листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду зуточненим в подальшому позовом до Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі міста ОСОБА_1 (далі УПФУ в Малиновському районі м. Одеси) посилаючись на те, що вона з 10 березня 2004р. є одержувачем пенсії в УПФУ в Малиновському районі м. Одеса, яка була призначена їй за Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування». Зазначала, що стаж її роботи в якості державного службовця на час досягнення пенсійного віку складав 11 років і пенсія з 01 липня 2005 р. їй була нарахована у розмірі 81 відсотків від суми заробітної плати. Проте при нарахуванні пенсії УПФУ в Малиновському районі м. Одеси не були враховані «інші виплати», а саме матеріальна допомога на оздоровлення, вирішення соціально-побутових питань, та індексація. 09 жовтня 2014р. позивачка звернулась до УПФУ в Малиновському районі м. Одеси із заявою про перерахунок пенсії, в якому їй було відмовлено.

Стверджувала, що постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 26 травня 2015 р., залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 13 серпня 2015р. були задоволенні її позовні вимоги щодо зобовязання УПФУ в Малиновському районі м. Одеси провести з 27 квітня 2014р. перерахунку призначеної їй пенсії з урахуванням «інших виплат».

Проте, УПФУ в Малиновському районі м. Одеси здійснивши перерахунок її пенсії на підставі постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 26 травня 2015 р. та ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 13 серпня 2015р. прийшло до висновку про зменшення розміру її пенсії з 1877,33 грн. до 1605,52 грн. та утворення переплати їй пенсії в розмірі 2710,90 грн., яку з 01 жовтня 2015 р. за рішенням УПФУ в Малиновському районі м. Одеси №625 від 26 вересня 2015р., почали утримувати.

13 жовтня 2015 р. ОСОБА_2 звернулась до УПФУ в Малиновському районі м. Одеси із заявою про перерахунок пенсії відповідно до постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 26 травня 2015 р. та ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 13 серпня 2015р. у розмірі 81 відсотка від суми заробітної плати, відповідно до розпоряджень №140017 від 21.07.2005 р. та 14.0417 від 19.03.2008 р., але листом №270/М-1 від 27 жовтня 2015р. відповідач їй відмовив.

Посилаючись на порушення її прав, позивачка просила суд ухвалити рішення, яким визнати незаконним та скасувати рішення УПФУ в Малиновському районі м. Одеси №625 від 25.09.2015р., зобовязати УПФУ в Малиновському районі м. Одеси здійснити перерахунок пенсії в розмірі 81 відсотка від суми її заробітної плати, без зміни базового місяця та згідно ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду по справі №521/18878/14-а від 13.08.2015р., повернути переплату в розмірі 2710,90 грн., утриману з її пенсії, згідно рішення УПФУ в Малиновському районі м. Одеси №625 від 25.09.2015р., та виплатити їй різницю між пенсією, обчисленою в розмірі 81 відсотка заробітної плати та фактично виплаченою пенсією, згідно рішення УПФУ в Малиновському районі м. Одеси №625 від 25.09.2015р.

Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, та просила суд задовольнити їх у повному обсязі.

Представник УПФ України в Малиновському районні м.Одеси надала до суду заперечення на позов ОСОБА_2, якими позовні вимоги не визнала та просила суд відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що пенсія позивачці була призначена правомірно, з урахуванням діючих нормативно-правових актів, а тому законних підстав для перерахунку пенсії позивачу не має. Зазначала, що постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2003р. №212 встановлено, що допомога на оздоровлення, матеріальна допомога та грошові винагороди не відносяться до надбавок та не є видом оплати умов праці. Стверджувала, що на момент виконання ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 13.08.2015 р., до ст. 37 Закону України «Про державну службу» були внесені зміни, згідно яких пенсія державним службовцям призначається у розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, а тому у звязку із проведеним перерахунком за період з 01.04.2014р. по 30.09.2015 р. утворилась переплата пенсії у розмірі 2790 грн., яку позивачка повинна повернути.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Згідно ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 з 10 березня 2004 р. перебуває на обліку в УПФУ м. Одеси , як державний службовець та отримує пенсію за віком, яка була призначена позивачу згідно із Законам України «Про службу в органах місцевого самоврядування» у розмірі 80 відсотків(а.с. 7, 56, 57).

З матеріалів справи вбачається, що стаж роботи ОСОБА_2 на час досягнення пенсійного віку складав 11 років (а.с.4).

З 01 липня 2005р. пенсія позивачці була нарахована у розмірі 81 відсотків середньомісячного заробітку, проте УПФУ в Малиновському районі м. Одеси не були враховані «інші виплати», а саме матеріальна допомога на оздоровлення, вирішення соціально-побутових питань, та індексація.

Встановлено, що 09 жовтня 2014 року ОСОБА_2 звернулась до УПФУ в Малиновському районі м. Одеси із заявою про перерахунок пенсії, в якому їй було відмовлено, що стало причиною звернення позивачки до суду з адміністративним позовом.

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 26 травня 2015р. позовні вимоги ОСОБА_2 до УПФУ в Малиновському районі м. Одеси були задоволенні, рішення УПФУ в Малиновському районі м. Одеси №821120 від 10 жовтня 2010 р. визнано протиправним та скасовано, зобовязано УПФУ в Малиновському районі м. Одеси провести та здійснити з 09 жовтня 2010 р. перерахунок призначеної ОСОБА_2 пенсії з урахуванням «інших виплат» (матеріальна допомога на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань, індексації) (а.с. 8-10).

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 13 серпня 2015р. постанова Малиновського районного суду м. Одеси від 26 травня 2015р. в частині вирішення позовних вимог за період з 09 жовтня 2010 р. по 26 квітня 2014 р., була скасована, позовні вимоги в цій частині залишені без розгляду, в частині задоволення позовних вимог за період з 27 квітня 2014 р. залишено без змін. (а.с.11-12).

Відповідно до ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

13 жовтня 2015 р. ОСОБА_2 звернулась до УПФУ в Малиновському районі м. Одеси із заявою про перерахунок пенсії відповідно до рішення суду та розпоряджень №140017 від 21.07.2005 р. та від 19.03.2008 р. у розмірі 81% від суми заробітної плати, але листом УПФУ в Малиновському районі м. Одеси №270/М-1 від 27 жовтня 2015 року їй було відмовлено (а.с.5,7).

З змісту листа УПФУ в Малиновському районі м. Одеси від 27 жовтня 2015р. вбачається, що на виконання постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 26 травня 2015р. та ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 13 серпня 2015 р. пенсія ОСОБА_2 з 27 квітня 2014р. була перерахована із врахуванням «Інших виплат». Пенсію було обчислено із середньомісячного заробітку 1873,59 грн., а її розмір визначено, як 80% середньомісячного заробітку, відповідно до ст.37 Закону в редакції, чинній на час перерахунку. Внаслідок перерахунку за рішенням суду розмір пенсії ОСОБА_2 зменшився до 1605,52 грн. і за період з 01.04.2014 по 30.09.2015 р. їй було зайво виплачено коштів на загальну суму 2710,90 грн. (а.с.7).

При цьому, відповідачем було зазначено, що оскільки перерахунок пенсії проводився на підставі рішення суду, то для поновлення виплати пенсії у розмірі, встановленому до перерахунку підстави відсутні.

Встановлено, що за рішенням УПФУ в Малиновському районі м. Одеси № 625 від 26 вересня 2015р. з позивачки починаючи з 01 жовтня 2015р. утримуються по 20% місячного розміру пенсії (а.с.4).

Із наявної у матеріалах дослідженої судом пенсійної справи довідки №26911-19 від 02.10.2014 року про складові заробітної плати, що надається для призначення пенсії вбачається що ОСОБА_2 були сплачені надбавки, премії та інші виплати, на які були нараховані страхові внески: індексація, матеріальна допомога, грошова винагорода державним службовцям за сумлінну безперервну працю в органах державної влади. На всі виплати, включені в довідку, нараховані страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Отже, з 27 квітня 2014р. на підставі постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 26 травня 2015р. та ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 13 серпня 2015 р. ОСОБА_2 була перерахована пенсія із врахуванням «Інших виплат», але при цьому розмір пенсії відповідно до ст.37 Закону в редакції, чинній на час перерахунку склав 80% середньомісячного заробітку, хоча раніше пенсія призначалася в розмірі 81% заробітку.

Відповідно до ст.21 Закону України « Про службу в органах місцевого самоврядування» посадовим особам місцевого самоврядування, які працювали на виборних посадах в органах місцевого самоврядування 8 років і більше, або протягом повних двох і більше скликань, починаючи зі скликання 1990 року, за винятком припинення повноважень з причин, визначених статтею 78, пунктами 2, 3, 4 частини першої, частиною другою статті 79 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", пунктами 1, 2, 6 частини першої і пунктом частини другої статті 5 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад", за наявності страхового стажу необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", призначається пенсія відповідно до цього Закону незалежно від того, де вони працювали перед призначенням пенсії. У цих випадках пенсія обчислюється у порядку, передбаченому для державних службовців, із сум заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, за останньою займаною виборною посадою на день призначення пенсії.

Згідно з ст.37 Закону України «Про державну службу» (в редакції, що діяла на час призначення пенсії позивачці) на одержання пенсії держслужбовців мають право особи, що досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявністю страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, що мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80% від суми їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески за загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є держслужбовцями, - у розмірі 80% заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на 1% заробітку, але не більше 90% заробітної плати.

Відповідно до вимог ст.37-1 Закону України «Про державну службу» у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Відповідно до ст. 8 Конституції України Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 58 Конституції України не передбачено зворотної дії в часі Законів та інших нормативно-правових актів, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи.

Крім того, згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 17 грудня 2013 №21-445а13, яка у відповідності до положень ст. 244-2 КАС України є обов'язковою для застосування.

Згідно ст.6 ч. 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» №475/97-ВР від 17 липня 1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

В силу ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Як зазначено в п. п. 19, 22, 27 Рішення Європейського суду з прав людини про справі «Кечко проти України» (Заява № 63134/00) від 08 листопада 2005 року, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Судом роз'яснено, що поняття «власності», яке міститься в першій частині статті 1 Протоколу №1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950, має автономне значення, яке не обмежене власністю на фізичні речі і не залежить від формальної класифікації в національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, наприклад, борги, що становлять майно, можуть також розглядатись як «майнові права», і, таким чином, як «власність» в цілях вказаного положення. Питання, що потребує визначення, полягає в тому, чи мав відповідно до обставин справи, взятих в цілому, заявник право на матеріальний інтерес, захищений статтею 1 Протоколу № 1 (див. Broniowski v. Роland, № 31443/96, пар. 98). Судом також наголошено, що цивільне законодавство, що має зворотну дію в часі прямо не забороняється Конвенцією, та за певних обставин може бути виправданим (див. mutatis mutandis. заява № 8531/79, рішення Комісії від 10 березня 1981 року, (DR) 23, пар. 203-211).

Суд вважає, що відповідач при відновленні права позивачки на включення відповідних сум виплат до складу заробітної плати позивача, неправомірно застосував граничний розмір встановлений державним службовцям на момент проведення перерахунку виходячи з положень Закону України «Про державну службу» в розмірі 80 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, чим порушив порушив її конституційне право на розмір вже призначеної в 2005 році пенсії в розмірі 81% шляхом звуження та обмеження її права, оскільки позивачу була призначена пенсія державного службовця в розмірі саме 81% від її заробітної плати.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що відповідач повинен здійснити перерахунок пенсії позивачці в розмірі 81% від заробітної плати без зміни базового місяця, з урахуванням фактично отриманих нею сум індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань, грошової винагороди державним службовцям за сумлінну безперервну працю в органах державної влади, зразкове виконання трудових обов'язків, з яких сплачено страхові внески, та здійснити відповідні виплати з урахуванням фактично отриманих сум відповідно до постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 26 травня 2015 року та ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 13 серпня 2015 року.

Відповідно до ст.50 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Тому суд вважає, що рішенняУПФУ в Малиновському районі м. Одеси №625 від 25 вересня 2015 р. стосовно утримання з ОСОБА_2 надміру виплачених сум пенсій є незаконним, оскільки при призначенні пенсії позивачці, саме з вини відповідача не були враховані «інші виплати», що стало причиною неправильного нарахування їй пенсії.

Отже, відповідно до вимог ст.50 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру можуть бути утримані тільки в результаті внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних.

Оскільки в матеріалах справи відсутні докази зловживань з боку позивачки або подання страхувальником недостовірних даних. то позовні вимоги щодо визнання незаконним рішенняУПФУ в Малиновському районі м. Одеси №625 від 25 вересня 2015 р. та зобов'язані відповідача повернути позивачці утримані суми пенсії, підлягають задоволенню.

Що стосується, позовних вимог позивачки про зобовязання УПФУ в Малиновському районі м. Одеси виплатити їй різницю між пенсією обчисленою в розмірі 81% відсотка заробітної плати та фактично виплаченою пенсією, згідно рішення УПФУ в Малиновському районі м. Одеси №625 від 25.09.2015р., то суд вважає, що дані вимоги задоволені не підлягають, оскільки вказані вимоги є тотожними розглянутим вище вимогам.

Згідно з ч.1 ст.8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Керуючись ст.33, 37 Закону « Про державну службу», ст. 66 Закону України « Про пенсійне забезпечення», п.3 ч.2 ст.16, ст.41, ст.ст. 50, 73 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ст. 2, 6, 8, 9,11, 17-19, 99, 100, 158-163, 186 КАС, суд

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі міста ОСОБА_1 про визнання протиправними рішення та зобовязання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати діїУправління Пенсійного фонду України в Малиновському районі міста ОСОБА_1 щодо відмови у здійсненні перерахунку раніше призначеної на підставі ст. 37 Закону України «Про державну службу» пенсії державного службовця в розмірі 81% від заробітної плати, з урахуванням фактично отриманих нею сум індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань, грошової винагороди державним службовцям за сумлінну безперервну працю в органах державної влади, зразкове виконання трудових обов'язків, з яких сплачено страхові внески, та здійснити відповідні виплати з урахуванням фактично отриманих сум - неправомірними.

Визнати рішенняУправління Пенсійного фонду України в Малиновському районі міста ОСОБА_1 №625 від 25 вересня 2015 року щодо утримання з ОСОБА_2 надміру виплачених сум пенсій незаконним.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі міста ОСОБА_1 здійснити ОСОБА_2 перерахунок з 27 квітня 2014 року пенсії державного службовця відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» в розмірі 81% від заробітної плати без зміни базового місяця, з урахуванням фактично отриманих нею сум індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань, грошової винагороди державним службовцям за сумлінну безперервну працю в органах державної влади, зразкове виконання трудових обов'язків, з яких сплачено страхові внески, та здійснити відповідні виплати з урахуванням фактично отриманих сум відповідно до постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 26 травня 2015 року та ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 13 серпня 2015 року.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі міста ОСОБА_1 повернути ОСОБА_2 суми пенсії, які були стягнути з неї за рішеннямУправління Пенсійного фонду України в Малиновському районі міста ОСОБА_1 №625 від 25 вересня 2015 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Малиновський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення.

Суддя: О.М. Сегеда