Справа № 688/3870/15-а
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2016-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 688/3870/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Огороднік І.В.

Суддя-доповідач: Біла Л.М.

03 березня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Матохнюка Д.Б. Гонтарука В. М. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Лисої С.Д.,

позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Роюк В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Шепетівці та Шепетівському районі Хмельницької області на постанову Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 грудня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в м. Шепетівці та Шепетівському районі Хмельницької області про визнання протиправними дій суб'єкта владних повноважень та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Шепетівці та Шепетівському районі Хмельницької області про визнання протиправними дій суб'єкта владних повноважень та зобов'язання вчинити дії.

Постановою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 21.12.2015 року позов задоволено частково.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати постанову Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 21.12.2015 року та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити, посилаючись при цьому на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, які мають значення для справи та порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

В судовому засіданні представник апелянта підтримала доводи викладені в апеляційній скарзі та просила щодо її задоволення.

Позивач в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги відповідача.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Частиною 3 ст.2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. При цьому в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

Частиною 1 ст.195 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що позивач - ОСОБА_2 перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м. Шепетівці та Шепетівському районі Хмельницької області і з 15.10.2014 року отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до архівних довідок виданих Міністерством Освіти Російської Федерації і правовим департаментом МИНОБРНАУКИ Росії позивач працював в Монгольській Народній Республіці в радянській школі № 19 на посаді вчителя фізики з 11.08.1988 року по 19.07.1990 року і його оклад складався з двох частин: від 1800 до 1834 інвалютних карбованців і друга частина - радянські карбованці.

Як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_2 16.02.2015 року вже звертався до суду щодо неправомірності дій відповідача по обчисленню розміру пенсії. Рішенням суду першої інстанції в задоволенні позову відмовлено.

Однак, постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 05 травня 2015 року постанову Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 19 березня 2015 року скасовано в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання неправомірними дій та зобов'язання врахувати дві частини заробітної плати, одержаної в карбованцях та інвалютних рублях за період з 11.08.1988 року по 19.07.1990 року, для обчислення розміру пенсії ОСОБА_2 з дня призначення пенсії; прийнято в цій частині нову постанову, якою зобов'язано управління Пенсійного фонду України в місті Шепетівці та Шепетівському районі Хмельницької області врахувати дві частини заробітної плати, одержаної в карбованцях та інвалютних рублях за період з 11.08.1988 року по 19.07.1990 року, для обчислення розміру пенсії ОСОБА_2 з дня призначення пенсії.

На виконання рішення Вінницького апеляційного адміністративного суду від 05.05.2015 року та виконавчого листа по даній справі позивачу проведено перерахунок розміру пенсії з врахуванням архівних довідок від 30.06.2014 року №17-АП-334-МОН/АС, № 17-АП-334-МОН/4П та особового рахунку про нараховану заробітну плату в інвалютних рублях (монгольських тугриках) за період відрядження до Монгольської Республіка з 11.08.1988 року по 19.07.1990 рік. При розрахунку заробітної плати для переводу тугриків застосовувався курс взятий із сайту Центрального банку Російської Федерації 100 тугриків = 23,92 рублів. Частину заробітної плати, одержаної в карбованцях при обрахунку пенсії не враховано, так як довідка про її нарахування не подана позивачем для обчислення розміру пенсії.

Не погоджуючись із діями відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції прийшов до висновку, що право позивача на пенсійне забезпечення порушене і підлягає захисту шляхом зобов'язання відповідача обчислити розмір пенсії ОСОБА_2 із врахуванням в розрахунок 200% радянської валюти відповідно до п.129 Постанови Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 року №590 «Про затвердження Положення про порядок призначення і виплати державних пенсій», врахувавши дві частини заробітної плати, одержаної в карбованцях та інвалютних рублях за період з 11.08.1988 року по 19.07.1990 року, та виплатити різницю між сплаченою та перерахованою пенсією.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Як слідує з матеріалів справи, позивач надав управлінню Пенсійного фонду України у місті Шепетівці та Шепетівському районі Хмельницької області усі документи про склад заробітної плати, одержуваної в карбованцях та інвалютних рублях за період з 11.08.1988 року по 19.07.1990 року, для обчислення розміру пенсії, а саме: архівну довідку №08-324 від 24.10.1995 року Міністерства освіти Російської Федерації, архівну довідку №17-АП-334-МОН/АС від 30.06.2014 року та лист №17-АП-334-МОН/ИП від 30.06.2014 року Міністерства освіти і науки Російської Федерації, особові рахунки, розрахунок заробітної плати при відрядженні до Монгольської Народної Республіки за серпень 1988 року - липень 1990 року, а також рішення Вінницького апеляційного адміністративного суду від 05.05.2015 року, яке набрало чинності.

Підставою для відмови у врахуванні двох частин заробітної плати, отримуваної позивачем в карбованцях та інвалютних рублях, для обчислення суми пенсії стала відсутність відомостей про сплату внесків на державне соціальне страхування з цих сум.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відсутність в управління Пенсійного фонду України в місті Шепетівці та Шепетівському районі Хмельницької області відомостей щодо сплати внесків на державне соціальне страхування із заробітної плати, одержуваної позивачем в інвалютних рублях, виплата якої підтверджена належними доказами, не може бути підставою для відмови у врахуванні такої заробітної плати при обчисленні пенсії.

За таких обставин саме управління Пенсійного фонду України в місті Шепетівці та Шепетівському районі Хмельницької області зобов'язане перевірити та встановити сплату внесків на державне соціальне страхування із заробітної плати ОСОБА_2, одержуваної ним в інвалютних рублях в період з 11.08.1988 року по 19.07.1990 року.

Крім цього, колегією суддів зазначає наступне.

Статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до ч.1 ст.66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Частиною 2 ст.41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії.

При цьому слід зазначити, що механізм оплати праці спеціалістів регулювався Правилами про умови праці радянських робітників за кордоном, затвердженими Державним Комітетом Ради Міністрів СРСР з питань праці та заробітної плати від 25.12.1974р. за №365, пункт 42 яких зазначав, що на соціальне страхування працівників установ СРСР за кордоном, які направлені з СРСР, а також прийнятих на роботу на місці на штатні посади з числа членів їх сімей, відповідні міністерства та відомства сплачують в СРСР у централізованому порядку страхові внески у відсотках, встановлених урядом СРСР від сум заробітної плати, виплачуваної названим працівникам в радянській та іноземній валютах.

Таким чином, відрахування внесків на державне соціальне страхування проводилось від всієї суми нарахованої заробітної плати незалежно від того, в якій валюті вона була виплачена робітникові.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від12.06.2014 року у справі №К/800/19909/13.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що вирішуючи даний спір, суд першої інстанції дав правильну правову оцінку обставинам у справі й дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову.

Згідно з п.1 ч.1 ст.198, ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Однак, при поданні апеляційної скарги відповідачем не сплачено судовий збір, а судом апеляційної інстанції ухвалою суду відстрочено його сплату до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до ч.9 ст.172 КАС України, у разі несплати судового збору на момент вирішення справи суд одночасно вирішує питання про стягнення судового збору відповідно до правил розподілу судових витрат, встановлених цим Кодексом.

Частинами 1, 3 ст.94 КАС України передбачено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно пп.2 п.3 ч.2 ст.4 Закону за подання апеляційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду розмір ставки судового збору складає 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем - фізичною особою сплачено судовий збір у розмірі 487,20 грн.

Судовий збір за подання апеляційної скарги сплачується за наступними реквізитами: ОДЕРЖУВАЧ: УК у м. Вінниці (м. Вінниця), код платежу 22030101, , Банк: ГУ ДКСУ у Вінницькій області, МФО: 802015, р/р 1002.

За результатами розгляду апеляційний суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні апеляційної скарги, у зв'язку з чим з відповідача необхідно стягнути несплачену суму судового збору у розмірі 535,92 грн. (487,20 грн. х 110%).

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Шепетівці та Шепетівському районі Хмельницької області залишити без задоволення, а постанову Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 грудня 2015 року - без змін.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України в м.Шепетівці та Шепетівському районі Хмельницької області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь Державного бюджету України судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 535,92 грн. за такими реквізитами: ОДЕРЖУВАЧ: УК у м. Вінниці (м. Вінниця), код платежу 22030101, Код , Банк: ГУ ДКСУ у Вінницькій області, МФО: 802015, Р/р: 1002.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі протягом п'яти днів.

Головуючий /підпис/Біла Л.М.

Судді /підпис/ /підпис/Матохнюк Д.Б. Гонтарук В. М.