Справа № 553/4432/15-а
Суддя: Крючко Н. І.
Дата ухвалення: 2016-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/4432/15-а
Провадження № 2-а/553/15/2016
П О С Т А Н О В А

Іменем України

(за позовом особи)

03.02.2016м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді - Крючко Н.І.,

при секретарі - Босяк К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 пенсійного фонду України Ленінського району у м. Полтаві про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В

В грудні 2015 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_2 пенсійного фонду України Ленінського району у м. Полтаві про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, в якому просила визнати дії ОСОБА_2 пенсійного фонду України Ленінського району в м. Полтаві щодо припинення виплати їй пенсії, починаючи з 01 травня 2015 року до 31 грудня 2015 року, протиправними, зобовязати ОСОБА_2 Пенсійного фонду України Ленінського району в м. Полтаві виплатити ОСОБА_1 пенсію в розмірі 2902,61 грн., що становить 85% відсотків від призначеної 14 жовтня 2009 року пенсії в розмірі 3414 грн. 83 коп. починаючи з 01 травня 2015 року до 31 грудня 2015 року, встановити місячний строк для подання субєктом владних повноважень - відповідачем ОСОБА_2 Пенсійного фонду України Ленінського району в м. Полтаві звіту про виконання постанови, яка вимагає вчинення певних дій та стягнути судові витрати з відповідача.

Так, позивачкою в позові вказано, що остання має загальний безперервний стаж роботи 46 років (працюючи з 1969 року) в державній нотаріальній конторі - 42 роки (працюючи з 1973 року). В 2007 році по досягненню 55-річного віку, позивачці була нарахована та виплачувалась пенсія у розмірі 700,00 грн. у відповідності з Законом України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

При цьому, в позові позивачкою вказувалось про те, що ОСОБА_2 Пенсійного фонду України Ленінського району у м. Полтаві, яким було призначено та виплачено позивачці пенсію до 14 жовтня 2009 року , не було прийняло до уваги ні Закон України Про державну службу №3724-ХІІ від 16.12.1993 року, який набув чинності з 01.01.1994 року, ні Указ Президента України ОСОБА_3 Про врегулювання діяльності нотаріусів України від 23.08.1998 року за №932/98, стаття 5 якого передбачала, що державні нотаріуси в частині оплати праці та пенсійного забезпечення прирівнюються до державних службовців. Дані норми закону відповідачем було враховано лише з 14 жовтня 2009 року до 01 квітня 2015 року, в звязку з чим позивачці було нараховано та виплачено пенсію прирівняно до державного службовця в розмірі 3414 грн 83 коп. у відповідності та на підставі статті 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про внесення змін до Закону України Про нотаріат від 01.10.2008 року за №614-VI, згідно з якою державні нотаріуси в частині оплати праці та пенсійного забезпечення прирівнюються до державних службовців відповідних категорій. Стаж роботи державних нотаріусів у державних нотаріальних конторах зараховується до стажу державної служби.

В обґрунтування позовних вимог позивачкою вказувалось про те, що в травні 2015 року відповідач безпідставно, неправомірно припинив виплату пенсію у розмірі та у відповідності норм закону зазначених вище. Поряд цим, як було зазначено в позові позивачкою, листом ОСОБА_2 Пенсійного фонду Ленінського району м. Полтави №3838/02-15 від 09.06.2015 року, який було вручено ОСОБА_1 16.06.2015 року, з проханням підійти для досудового вирішення питання щодо повернення коштів у сумі 2902 грн. 61 коп. за період з 01.04.2015 р. по 30.04.2015 p., посилаючись на те, що статтю 5 Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення №213-VIII від 02.03.2015 року та частину 4 статті 37 Закону України Про державну службу викладено в новій редакції .

В позові позивачкою вказувалось про те, що з даним листом та викладеним в ньому змістом остання не погоджується, оскільки дані норми закону, які були зазначені відповідачем в листі є такими, що на не можуть бути застосовані та враховуватись при нарахуванні пенсії останній.

Так, прийнятий 02.03.2015 року Закон України №213-VIII Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення виклав в новій редакції назву статті 37 Закону України Про державну службу як Стаття 37 Пенсійне забезпечення державних службовців, яка на думку позивачки умисно пропущена відповідачем в його листі, направленого на адресу останньої від 09.06.2015 р. за №3838/02-15, на що позивачкою неодноразово зверталась увага сторони відповідача в ході врегулювання спору в позасудовому порядку.

У відповідності до ст. 37 ЗУ «Про державну службу» передбачено, що тимчасово, у період з 01.04.2015 року до 31.12.2015 року пенсіонерам-державним службовцям , яким пенсію призначено на підставі Закону України Про державну службу , а також пенсіонерам , яким було призначено пенсію на підставі законів Про прокуратуру , Про статус народного депутата України, Про судоустрій і статус суддів у період роботи на цих посадах пенсії не виплачуються.

При цьому, позивачкою в позові зазначалось про те, що їй пенсію призначено та виплати проводяться з 14.10.2009 року до 01.04.2015 року на підставі статті 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про нотаріат від 01.10.2008року за №614- VІ, як прирівненій до державного службовця , а не як державному службовцю .

Так, позивакою вказувалось про те, що вона обіймаючи посаду завідувача Третьї Полтавської державної нотаріальної контори, та вчиняючи нотаріальні дії згідно з вимогами Закону України Про нотаріат , як державний нотаріус, не є державним службовцем.

В обґрунтування своїх тверджень позивачкою зазначалось, що норми Закону України «Про державну службу» та Закону України «Про нотаріат» вказують про те, що державні нотаріуси - не є державними службовцями . Зокрема, в статтях 9 , 25 ,26 ЗУ Про державну службу у переліку посад державних службовців відсутня посада завідувача державної нотаріальної контори, посада державного нотаріуса. В ст.ст. 11, 15, 24, 25, 26 ЗУ Про державну службу передбачено оплату праці державного службовця в залежності від рангу (всього 15 рангів), категорії посади (всього 7), просування по службі з урахуванням кваліфікації та здібностей, участь в конкурсах на заміщення посад. В статті 23 ЗУ Про державну службу граничний вік перебування на державній службі становить 65 років (у державних нотаріусів відсутній). В ст.З5 ЗУ Про державну службу щорічні та додаткові оплачувані відпустки державним службовцям- 30 календарних днів ; якщо стаж роботи понад 10 років- до 15 календарних днів додатково, разом до 45 календарних днів (у державних нотаріусів 24 календарних дні). В ст. 18 ЗУ Про державну службу випробування при прийнятті на державну службу терміном до 6 місяців (у державних нотаріусів інші умови прийняття на посаду державного нотаріуса згідно із ст.З ЗУ Про нотаріат) . Стаття 14 ЗУ Про державну службу передбачає, що до державних службовців, крім дисциплінарних стягнень , можуть застосовуватись такі заходи дисциплінарного впливу: попередження про неповну службову відповідність ; затримка до 1 року у присвоєнні чергового рангу або у призначенні на вищу посаду (у державних нотаріусів ці заходи відсутні).

При цьому, у відповідності до спільного листа за підписами Заступника Міністра юстиції України ОСОБА_4, Заступника Міністра праці та соціальної політики України ОСОБА_5, Заступника Голови правління Пенсійного фонду України ОСОБА_6 від 16.08.2015 року №02-540-6, №31-26-2951, №10229/02-30 згідно з яким відповідно до статті 26 ЗУ Про державну службу службовцям , які обіймають посади, віднесені до категорій посад державних службовців, присвоюються ранги державних службовців, категорії посад державних службовців. Кабінетом Міністрів України Акт про віднесення посад державних нотаріусів до категорії посад державних службовців не видавався. Встановлення працівникам державних нотаріальних контор надбавок за ранги державних службовців зазначеним актом не передбачено.

Так, зокрема, відповідно до наказу Міністерства доходів і зборів України №454 від 09.09.2013 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.09.2013 року за №1628/24160 Про затвердження Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування стосовно мене бухгалтерією ГТУ юстиції у Полтавській області застосовується до позивачки код категорії застрахованої особи 1 у таблиці 6 Додатку 4 Звіт про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів як найманий працівник на загальних підставах, оскільки ОСОБА_1, завідувач Третьою Полтавською держнотконторою не є державним службовцем, про що зазначено в листі Головного територіального управління юстиції у Полтавській області від 06.05.2015 року за №04-01-9898/04/12089.

В підпункті першому частини першої ст.3 під назвою Суб'єкти декларування Закону України Про запобігання корупції від 14 жовтня 2014 року № 1700-УІІ , із змінами та доповненнями, внесеними законами України за №_198-УІІІ від 12.02.2015, за №576-УІІІ від 02.07.2015. за №597-VIII від 14.07.2015. за № 631-УІП від 16.07.2015. за № 679-VIII від 15.09.2015. за № 731-VIII від 08.10.2015 зазначені як субєкти декларування державні службовці, які зобов'язані подавати щорічно декларацію про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру.

Так, в підпункті б пункту 2 частини 1 статті З цього ж Закону зазначено: особи, які не є державними службовцями, посадовими особами місцевого самоврядування, але надають публічні послуги (аудитори, нотаріуси, оцінювачі, а також експерти, арбітражні керуючі, незалежні посередники, члени трудового арбітражу, третейські судді під час виконання ними цих функцій, інші особи, визначені законом) .

В позові позивачкою зазначалось, що нею було доведено до відому сторону відповідача щодо виплати пенсії за квітень 2015 року працюючим завідувачам 6-ти державних нотаріальних контор Полтавської області, яким пенсію було призначено, як і останній на підставі ст. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ Про внесення змін до Закону України Про нотаріат від 01.10.2008 року за №614- VI (ОСОБА_1- Третя Полтавська ДНК, ОСОБА_7- Машівська ДНК, ОСОБА_8- Градизька ДНК, ОСОБА_9- Зіньківська ДНК, ОСОБА_10- Перша Кременчуцька ДНК, ОСОБА_11- Комсомольська ДНК). При цьому, в позові вказувалось про те, що, ОСОБА_8 ОСОБА_2 ПФУ у Глобинському районі здійснювало виплату пенсії шляхом перерахування на її рахунок в банку 10-12 числа кожного місяця , крім квітня 2015 р., ще в травні , червні, липні , серпні 2015 року, про що позивачкою доводилось до відому посадових осіб ОСОБА_2 ПФУ Ленінського району у м. Полтаві. До трьох з цих завідувачів ДНК (ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9В.) відповідними управліннями ПФУ було пред'явлено позови про повернення виплаченої надміру пенсії з посиланням на недобросовісність та зловживання з боку цих пенсіонерів .

Таким чином, зважаючи на дії з боку сторони відповідача позивачка була змушена звернутися до суду за захистом своїх законних прав та інтересів, оскільки вимога повернути виплачену позивачці пенсію за квітень 2015 року та відмова у виплаті їй пенсії в розмірі 2902,61 коп. щомісячно, починаючи з 01.05.2015 року по 31.12.2015 року є протиправною і такою, що суперечить Закону.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась, але надала суду заяву, в якій прохала проводити судовий розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, а також особисті письмові пояснення.

Представник відповідача ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Полтави в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву, в якій прохав проводити судовий розгляд справи у відсутність їх представника, проти задоволення позовних вимог заперечували в повному обсязі, надавши заперечення.

Згідно ч. 4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача - субєкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Суд, дослідивши докази та оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 є таким, що підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

У відповідності до ч.2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень, обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

При цьому суд повинен трактувати усі сумніви у правомірності рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень на користь особи-позивача. Для позивача достатньо вказати на факт прийняття рішення, вчинення дії чи допущення бездіяльності, якщо допустимі докази для цього недоступні. У свою чергу відповідач має довести факт прийняття такого рішення чи вчинення дії і їх правомірність, або ж спростувати цей факт і довести правомірність своєї бездіяльності. У разі невиконання цього обовязку адміністративний суд повинен задовольнити вимогу позивача і визнати протиправними рішення, дії чи бездіяльність, на які вказував позивач. Єдиною умовою для цього є повідомлення позивачем мінімально достатньої інформації про такі рішення чи дії (Постанова Вищого адміністративного суду України від 13 вересня 2006 р. у справі № К-7375/06// Єдиний державний реєстр судових рішень № - 263872).

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 працює завідуючою Третьої державної нотаріальної контори м. Полтави, тобто на посаді, яка дає право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу». З 2007 року відповідно до її заяви перебуває на обліку в ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Полтави та отримувала пенсію на загальних підставах. При цьому, судом встановлено, що УПФ Ленінського району м. Полтави виплачувало пенсію з 14 жовтня 2009 року по 01 квітня 2015 року, як прирівняного до державного службовця на підставі ст.5 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про внесення змін до ЗУ «Про нотаріат», які в травні 2015 року відповідач УПФ Ленінського району м. Полтави припинило.

При цьому, відповідачем листом № 3838/02-15 від 09.06.2015 року, який було вручено позивачці 16.06.2015 року, вказано, що у відповідності до приписів ст.37 Закону України «Про державну службу», в яку Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (№213-VІІІ від 02.03.2015 р.) внесені зміни щодо забезпечення державних службовців в частині виплати пенсій працюючим пенсіонерам, виплата пенсії в даному розмірі припинена.

Так, пунктом 5 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про нотаріат» № 614-VI від 01.10.2008 року, визначено, що державні нотаріуси в частині оплати праці та пенсійного забезпечення прирівнюються до державних службовців відповідних категорій.

При цьому, відповідно до ст. 37 Закону України Про державну службу» в редакції, яка набрала чинності з 1 квітня 2015 року, тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року особам, на яких поширюється дія цього Закону (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (3551-12)), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, законами України "Про статус народного депутата України" (2790-12), "Про прокуратуру" (1789-12), "Про судоустрій і статус суддів" (2453-17), пенсії, призначені відповідно до цієї статті, не виплачуються.

Таким чином, зважаючи на вказані норми закону, які регулюють спірні правовідносини та які мають виключний характер та тлумаченню не підлягають, визначено, що станом на 1 квітня 2015 року посада, на якій працює позивачка дійсно давала право на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», у зв'язку з чим відповідачем неправомірно виплату пенсії позивачу було припинено.

При цьому, судом встановлено, що відповідно до наказу Міністерства доходів і зборів України №454 від 09.09.2013 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.09.2013 року за №1628/24160 Про затвердження Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування бухгалтерією ГТУ юстиції у Полтавській області застосовується до позивачки код категорії застрахованої особи 1 у таблиці 6 Додатку 4 Звіт про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів як найманий працівник на загальних підставах, оскільки ОСОБА_1, завідувач Третьою Полтавською держнотконторою не є державним службовцем, про що зазначено в листі Головного територіального управління юстиції у Полтавській області від 06.05.2015 року за №04-01-9898/04/12089.

Більше того, у відповідності до спільного листа за підписами Заступника Міністра юстиції "України ОСОБА_4, Заступника Міністра праці та соціальної політики України ОСОБА_5, Заступника Голови правління Пенсійного фонду України ОСОБА_6 від 16.08.2015 року №02-540-6, №31-26-2951, №10229/02-30, згідно з яким відповідно до статті 26 ЗУ Про державну службу службовцям , які обіймають посади, віднесені до категорій посад державних службовців, присвоюються ранги державних службовців, категорії посад державних службовців. Кабінетом Міністрів України Акт про віднесення посад державних нотаріусів до категорії посад державних службовців не видавався. Встановлення працівникам державних нотаріальних контор надбавок за ранги державних службовців зазначеним актом не передбачено.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22,46,58 Конституції України, ст. ст. 6-12, 159-161 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 пенсійного фонду України Ленінського району у м. Полтаві про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати дії ОСОБА_2 Пенсійного фонду України Ленінського району в м. Полтаві щодо припинення виплати ОСОБА_1 пенсії, починаючи з 01 травня 2015 року до 31 грудня 2015 року - протиправними.

Зобовязати ОСОБА_2 Пенсійного фонду України Ленінського району в м. Полтаві виплатити ОСОБА_1 пенсію в розмірі 2902 грн. 61 коп., що становить 85 % від призначеної 14 жовтня 2009 року пенсії в розмірі 3414 грн. 83 коп., починаючи з 01 травня 2015 року до 31 грудня 2015 року.

Встановити місячний строк для подання субєктом владних повноважень - ОСОБА_2 пенсійного фонду України Ленінського району в м. Полтаві звіту про виконання постанови суду від 03.02.2016 року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 487 грн. 20 коп. судового збору.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд м. Полтави шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_12