Справа № 815/5736/15
Суддя: Стеценко О. О.
Дата ухвалення: 2016-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 815/5736/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2016 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Стеценко О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління міністерства внутрішніх справ України в Одеській області про скасування наказів,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - Позивач, або ОСОБА_1) з адміністративним позовом до Головного управління міністерства внутрішніх справ України в Одеській області (далі - Відповідач, або ГУ МВС України в Одеській області) про скасування наказу начальника ГУ МВС України в Одеській області генерал майора міліції ОСОБА_2 № 2777 від 17.08.2015 року у частині оголошення Позивачу догани, скасування наказу начальника ГУ МВС України в Одеській області генерал майора міліції ОСОБА_2 № 2897 від 23.08.2015 року у частині звільнення Позивача з посади.

Свої вимоги Позивач обґрунтував наступними доводами.

Так, Позивач зазначив, що він перебуває на публічній службі - в органах внутрішніх справ, до 23.08.2015 року обіймав посаду оперуповноваженого карного розшуку Біляївського РВ (з обслуговування Біляївського району та м. Теплодар) ГУ МВС України в Одеській області. Наказом начальника ГУ МВС України в Одеській області №2777 від 17.08.2015 року Позивачу оголошено догану за порушення вимог ст.7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України №3460-IV від 22.02.2006 року (далі - Дисциплінарний статут ОВС), п.5 ст.11 Закону України «Про міліцію», п.14.5 розпорядження МВС України №329 від 31.03.2011 року, яке проявилось у безпідставному утриманні понад 16 годин у приміщенні Усатівського ВМ Біляївського РВ ГУ МВС України в Одеській області громадян ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Також, як вказав Позивач, наказом начальника ГУ МВС України в Одеській області №2897 від 23.08.2015 року Позивача звільнено з посади за грубе порушення вимог ст.7 Дисциплінарного статуту ОВС, ч.3 ст.9 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність», ст.223 КПК України, ст.ст. 2, 5 Закону України «Про міліцію», Присяги працівника органів внутрішніх справ України, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України №382 від 28.12.1991 року, зобов'язання, наданого при прийнятті на службу до ОВС України, п.5.2 Інструкції з організації реагування органів внутрішніх справ на повідомлення про кримінальні, інші правопорушення, надзвичайної ситуації та інші події, затвердженої наказом МВС України №940 від 22.10.2012 року, п.2.8 Інструкції з організації взаємодії органів досудового розслідування з іншими органами та підрозділами внутрішніх справ у попередженні, виявленні та розслідуванні кримінальних правопорушень, затвердженої наказом МВС України №700 від 14.08.2012 року, що виразилось у не вжитті передбачених чинним законодавством заходів до реєстрації отриманої оперативної інформації, не складанні рапортів про затримання осіб, підозрюваних у вчиненні кримінальних правопорушень, не внесенні відповідної інформації до ЖЕО та не доповіді про це керівництву Усатівського ВМ, безпідставному затриманні та утриманні громадян ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, не повідомленні чергової частини Усатівського ВМ про факт затримання вищевказаних, громадян. Однак, Позивач вважає, що підстави для притягнення його до дисциплінарної відповідальності з приводу обставин та подій, зазначених у вищевказаних наказах, відсутні. Зокрема, як зазначив Позивач, 15.04.2015 року громадяни ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не утримувались у приміщенні Усатівського ВМ більше 3 годин, останні на виконання доручення слідчого СВ Біляївського РВ ГУМВС України в Одеській області у рамках проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні були запрошені Позивачем до приміщення Усатівського ВМ для проведення слідчих дій з їхньою участю - допиту у якості свідків. Позивач вказав, що тривалість знаходження вказаних громадян у приміщенні Усатівського ВМ не перевищувала 3 годин, як це передбачено чинним законодавством, що підтверджуються журналом обліку доставлених, відвідувачів та запрошених до Усатівського ВМ у якому громадяни ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ставили особисті підписи та вказували на відсутність претензій. Щодо наказу №2897 від 23.08.2015 року та викладених у ньому обставин Позивач зазначив, що на виконання доручення слідчого у рамках проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні 30.04.2015 року громадяни ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, також, були запрошені ним до Усатівського ВМ для проведення слідчих дій у кримінальному провадженні - допиту у якості свідків, за результатами проведення цих слідчих дій за участю громадян були складені відповідні процесуальні документи - протоколи допиту свідків, які були передані слідчому, який надав доручення на проведення слідчих дій, а тому про вказані обставини (запрошення громадян) рапорти не складались. Позивач вказав, що факт запрошення громадян до приміщення Усатівського ВМ та їх виведення, був зафіксований у журналі обліку доставлених, відвідувачів та запрошених до Усатівського ВМ. Таким чином, Позивач вважає, що ним не було допущено порушень чинного законодавства, відомчих нормативних документів та Дисциплінарного статуту ОВС. Як зазначив Позивач, обидва випадки запрошення громадян до Усатівського ВМ були пов'язані із виконанням ним доручення слідчого у рамках проведення слідчих дій у кримінальних провадженнях. З огляду на викладене, Позивач вважає, що рішення про притягнення його до дисциплінарної відповідальності є безпідставними та передчасними, оскільки прийняті з порушенням вимог Дисциплінарного статуту ОВС. Окрім того, на думку Позивача, під час проведення службового розслідування Відповідачем були порушені положення Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України №230 від 12.03.2013 року, оскільки службове розслідування було проведено не всебічно та не об'єктивно. За таких обставин, оскільки підстави для притягнення Позивача до дисциплінарної відповідальності відсутні, останній вважає, що оскаржувані накази підлягають скасуванню судом.

В судове засідання, призначене на 25.02.2016 року Позивач та його представник не з'явились. Представником Позивача до канцелярії суду 15.02.2016 року та 25.02.2016 року надано письмові заяви про розгляд справи за його відсутності (а.с. 169, 183) в яких просив суд задовольнити адміністративний позов з підстав викладених у позовній заяві та додаткових письмових поясненнях (а.с. 175, 177).

В судовому засідання 25.02.2016 року представник Відповідача заперечив проти задоволення позову в повному обсязі, просив в задоволенні позову відмовити з підстав, вказаних у письмових запереченнях на адміністративний позов (а.с. 134-140). В обґрунтування письмових заперечень на адміністративний позов представник Відповідача зазначив, що в ході проведення службового розслідування, призначеного наказом ГУ МВС України в Одеській області №1952 від 05.06.2015 року, на підставі заяви ОСОБА_4, були встановлені порушення з боку Позивача вимог ст.7 Дисциплінарного статуту ОВС, п.5 ст.11 Закону України «Про міліцію», п.14.5 розпорядження МВС України №329 від 31.03.2011 року, що виразилось у безпідставному утриманні ОСОБА_4 у приміщенні Усатівського ВМ Біляївського РВ ГУ МВС України в Одеській області понад 3 години. За встановлених обставин, Відповідач вважає, що ним цілком правомірно було прийнято рішення №2777 від 11.08.2015 року про притягнення Позивача до дисциплінарної відповідності у вигляді догани. Що стосується наказу ГУ МВС України в Одеській області №2897 від 23.08.2015 року про звільнення Позивача з посади Відповідач зазначив, що вказаний наказ був прийнятий на підставі встановлених в ході службового розслідування порушень з боку Позивача вимог ст.7 Дисциплінарного статуту ОВС, ч.3 ст.9 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність», ст.223 КПК України, ст.ст. 2, 5 Закону України «Про міліцію», Присяги працівника ОВС України, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України №382 від 28.12.1991 року, зобов'язання, наданого при прийнятті на службу до ОВС України, п.5.2 Інструкції з організації реагування органів внутрішніх справ на повідомлення про кримінальні, інші правопорушення, надзвичайної ситуації та інші події, затвердженої наказом МВС України №940 від 22.10.2012 року, п.2.8 Інструкції з організації взаємодії органів досудового розслідування з іншими органами та підрозділами внутрішніх справ у попередженні, виявленні та розслідуванні кримінальних правопорушень, затвердженої наказом МВС України №700 від 14.08.2012 року, що виразилось у не вжитті передбачених чинним законодавством заходів до реєстрації отриманої оперативної інформації, не складанні рапортів про затримання осіб, підозрюваних у вчиненні кримінального правопорушення, не внесенні відповідної інформації до ЖЄО, не доповіді про це керівництву Усатівського ВМ., незаконному, безпідставному затриманні та утриманні ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, не повідомленні чергової частини Усатівського ВМ про факт затримання вищевказаних громадян, а тому, на його думку, підстави для скасування цього наказу відсутні. Посилання Позивача на порушення Відповідачем під час проведення зазначених службових розслідувань останній вважає безпідставними, оскільки службові розслідування за фактами щодо порушення Позивачем вимог чинного законодавства були проведенні у відповідності до вимог наказу МВС України № 230 від 12.03.2013 року. З огляду на викладене, Відповідач вважає, що позовні вимоги Позивача є необґрунтованими, безпідставними та такими, що засновані на помилковому тлумаченні норм чинного законодавства.

Частиною 6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, якщо не має перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справ, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи викладені обставини, відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд ухвалив про розгляд справи в порядку письмового провадження на підставі наявних у матеріалах справи доказів.

Вивчивши матеріали адміністративного позову, письмові заперечення Відповідача, дослідивши та проаналізувавши надані докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

З 20.09.2013 року Позивач проходив службу в органах внутрішніх справ України, з 02.02.2015 року - на посаді оперуповноваженого карного розшуку Усатівського ВМ Біляївського РВ ГУ МВС України в Одеській області (а.с. 179-182).

27.05.2015 року до ГУМВС України в Одеській області супровідним листом з прокуратури Одеської області № 17/1/1-11115-15 від 25.05.2015 року надійшла заява громадянина ОСОБА_4 від 21.04.2015 року щодо неправомірних, як на його думку, дій співробітників Усатівського ВМ Біляївського РВ ГУ МВС України в Одеській області (а.с.27-29).

За вказаними у заяві ОСОБА_4 фактами щодо можливих протиправних дій співробітників Усатівського ВМ Біляївського РВ ГУ МВС України в Одеській області, на підставі п.2.6 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України №230 від 12.03.2013 року, наказом ГУ МВС України в Одеській області №1952 від 05.06.2015 року призначено службове розслідування (а.с.30), за результатами проведення якого складено висновок від 24.07.2015 року (а.с.40-42).

На підставі вказаного висновку службового розслідування, наказом ГУ МВС України в Одеській області № 2777 від 11.08.2015 року, за порушення ст.7 Дисциплінарного статуту, п.5 ст.11 Закону України «Про міліцію», п. 14.5 розпорядження МВС України №329 від 31.03.2011 року, що виразилось у безпідставному утриманні громадянина ОСОБА_4 у приміщенні Усатівського ВМ Біляївського РВ ГУ МВС України в Одеській області понад 3 години, Позивачу оголошено догану (а.с.43).

З вказаним наказом Позивач ознайомлений, про що свідчить його особистий підпис на копії зазначеного наказу, наявного в матеріалах справи (а.с.44).

Також, судом встановлено, що наказом ГУ МВС України в Одеській області №2337 від 08.07.2015 року (а.с.49), на підставі звернення громадянки ОСОБА_9 на неправомірні дії з боку посадових осіб Усатівського ВМ Біляївського РВ ГУ МВС України в Одеській області від 08.06.2015 року (а.с.48), призначено службове розслідування, за результатами проведення якого складено висновок від 30.07.2015 року (а.с.87-89).

На підставі вказаного висновку службового розслідування, наказом ГУ МВС України в Одеській області №2897 від 19.08.2015 року, за грубе порушення ст.7 Дисциплінарного статуту ОВС, ч.3 ст.9 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність», ст.223 КПК України, ст.ст. 2,5 Закону України «Про міліцію», Присяги працівника органів внутрішніх справ України, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України №382 від 28.12.1991 року, зобов'язання, наданого при прийнятті на службу до ОВС України, п.5.2 Інструкції з організації реагування органів внутрішніх справ на повідомлення про кримінальні, інші правопорушення, надзвичайної ситуації та інші події, затвердженої наказом МВС України №940 від 22.10.2012 року, п.2.8 Інструкції з організації взаємодії органів досудового розслідування з іншими органами та підрозділами внутрішніх справ у попередженні, виявленні та розслідуванні кримінальних правопорушень, затвердженої наказом МВС України №700 від 14.08.2012 року, що виразилось у не вжитті передбачених чинним законодавством заходів до реєстрації отриманої оперативної інформації, не складанні рапортів про затримання осіб, підозрюваних у вчиненні кримінального правопорушення, не внесенні відповідної інформації до ЖЄО, не доповіді про це керівництву Усатівського ВМ., незаконному, безпідставному затриманні та утриманні громадян ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, не повідомленні чергової частини Усатівського ВМ про факт затримання вищевказаних громадян, Позивача звільнено з посади оперуповноваженого карного розшуку Усатівського ВМ Біляївського РВ ГУ МВС України в Одеській області (а.с.90-91).

З вказаним наказом Позивач ознайомлений, про що свідчить його особистий підпис на копії зазначеного наказу, наявного в матеріалах справи (а.с.92зв.б.).

Не погодившись з рішеннями Відповідача щодо притягнення Позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення догани та звільнення із займаної посади Позивач звернувся до суду з даним позовом.

Проаналізувавши матеріали справи, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч.5 ст.7 Закону України «Про міліцію» № 565-XII від 20.12.1990 року (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) права і обов'язки, організація роботи та структура підрозділів міліції визначаються положеннями, які затверджуються Міністром внутрішніх справ України відповідно до цього ж Закону.

Відповідно до ч.1 ст.25 цього ж Закону працівник міліції у межах повноважень, наданих цим же Законом та іншими законодавчими актами, самостійно приймає рішення і несе за свої протиправні дії або бездіяльність дисциплінарну чи кримінальну відповідальність.

Сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень, встановлені Дисциплінарним статутом.

Відповідно до ст.1 Дисциплінарного статуту ОВС службова дисципліна - це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Статтею 2 Дисциплінарного статуту ОВС визначено поняття дисциплінарного проступку як невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни. Згідно вимог ч.1 ст.5 Дисциплінарного статуту ОВС за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового i начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. Відповідно до пп. 3, 6 ч.1 ст.12 Дисциплінарного статуту ОВС на осіб рядового i начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: догана; звільнення з посади. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо (ч.10 ст.14 Дисциплінарного статуту ОВС). Так, за правилами ч.12 ст.14 Дисциплінарного статуту ОВС у разі притягнення до дисциплінарної відповідальності осіб рядового і начальницького складу, які мають дисциплінарне стягнення і знову допустили порушення службової дисципліни, дисциплінарне стягнення, що накладається, має бути більш суворим, ніж попереднє. Також, ч.ч. 1, 2 ст.14 Дисциплінарного статуту ОВС передбачено, що з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.

Аналогічні вимоги містить Інструкція про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України №230 від 12.03.2013 року.

Як слідує з матеріалів справи, підставою для притягнення Позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення догани став факт порушення Позивачем ст.7 Дисциплінарного статуту ОВС, п.5 ст.11 Закону України «Про міліцію», п.14.5 розпорядження МВС України №329 від 31.03.2011 року, що виразилось у безпідставному утриманні ОСОБА_4 у приміщенні Усатівського ВМ Біляївського РВ ГУ МВС України в Одеській області понад 3 години.

За правилами п.5 ч.1 ст.11 Закону України «Про міліцію» (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) міліції для виконання покладених на неї обов'язків надається право затримувати і тримати у спеціально відведених для цього приміщеннях: осіб, підозрюваних у вчиненні злочину, обвинувачених, які переховуються від слідства чи суду, засуджених, які ухиляються від виконання кримінального покарання, - на строки і в порядку, передбачені законом; осіб, які вчинили адміністративні правопорушення, для складення протоколу або розгляду справи по суті, якщо ці питання не можуть бути вирішені на місці, - на строк до трьох годин; неповнолітніх віком до 16 років, які залишилися без опікування, - на строк до передачі законним представникам або до влаштування в установленому порядку, а неповнолітніх, які вчинили суспільно небезпечні діяння і не досягли віку, з якого настає кримінальна відповідальність, - до передачі їх законним представникам або направлення у приймальники-розподільники для дітей, але не більш як на вісім годин; осіб, які перебували у громадських місцях у стані сп'яніння, якщо їх вигляд ображав людську гідність і громадську мораль або якщо вони втратили здатність самостійно пересуватися чи могли завдати шкоди оточуючим або собі, - до передачі їх в спеціальні медичні заклади або для доставки до місця проживання, а за відсутності таких - до їх витвереження; військовослужбовців, які вчинили діяння, що підпадають під ознаки кримінального або адміністративного правопорушення, - до передачі їх військовослужбовцям Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або військового командування; осіб, які мають ознаки вираженого психічного розладу і створюють у зв'язку з цим реальну небезпеку для себе і оточуючих, - до передачі їх у лікувальні заклади, але не більш як на 24 години; іноземців та осіб без громадянства, які розшукуються правоохоронними органами інших держав як підозрювані, обвинувачені у вчиненні злочину або як засуджені, які ухиляються від виконання кримінального покарання, - в порядку та на строки, передбачені законодавством України, міжнародними договорами України.

Як встановлено в ході проведення службового розслідування та підтверджується наявним в матеріалах справи витягом з журналу обліку доставлених, відвідувачів та запрошених до Усатівського ВМ Біляївського РВ ГУ МВС України в Одеській області, Позивачем до вказаного відділення міліції був доставлений ОСОБА_4 15.04.2015 року о 17:25 год., де він був допитаний у якості свідка, після чого залишив приміщення відділу того ж дня о 20:10 год.

Проте, в ході проведення службового розслідування встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідно до записів №№ 657, 659, 661 зазначеного журналу ОСОБА_4 перебував в Усатівському ВМ Біляївського РВ ГУ МВС України в Одеській області, також, і 16.04.2015 року з 03:05 год. до 05:50 год., з 06:00 год. до 07:30 год. та з 07:40 год. до 08:50 год.

Зазначені обставини жодним чином не спростовані Позивачем, ні під час проведення службового розслідування, ні в ході судового розгляду справи.

В заявленому адміністративному позові та наданих додаткових поясненнях Позивач посилається на те, що ОСОБА_4 допитувався ним в якості свідка, при цьому, не перевищуючи термін визначений ст.224 КПК України.

Проте, під час проведення службового розслідування, Позивач не зміг пояснити на яких підставах 16.04.2015 року, після того, як з 17:25 год. до 20:10 год. 15.04.2015 року ОСОБА_4 допитувався в якості свідка, останнього знову ж о 03:05 год. було доставлено до відділення міліції, де він пробув до 05:50 год., а потім з 06:00 год. до 07:30 год. та з 07:40 год. до 08:50 год. Таких пояснень до суду також не надано.

З огляду на викладене, враховуючи встановлені під час проведення службового розслідування порушення з боку Позивача ст.7 Дисциплінарного статуту ОВС, п.5 ст.11 Закону України «Про міліцію», п.14.5 розпорядження МВС України №329 від 31.03.2011 року, що виразилось у безпідставному утриманні ОСОБА_4 у приміщенні Усатівського ВМ Біляївського РВ ГУ МВС України в Одеській області понад 3 години, суд вважає, що Відповідач обґрунтовано прийняв рішення щодо притягнення Позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення догани, підстави для скасування оскаржуваного наказу відсутні, а тому вимоги Позивача у цій частині не підлягають задоволенню.

Також, суд вважає, що не підлягають задоволенню вимоги Позивача про скасування наказу ГУ МВС України в Одеській області №2897 від 19.08.2015 року, яким Позивача притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з посади, з огляду на викладене.

Так, як встановлено в ході проведення службового розслідування за зверненням громадянки ОСОБА_9, 30.04.2015 року після роботи, оперуповноважені карного розшуку Усатівського ВМ Біляївського РВ ГУ МВС України в Одеській області старший лейтенант міліції ОСОБА_10 та лейтенант міліції ОСОБА_1 (Позивач) направлялися до м. Одеси. При цьому, рухаючись по автодорозі «Київ-Одеса» неподалік с. Усатово, Біляївського району, Одеської області, вони помітили групу автомобілів, у тому числі, «Volkswagen», номерний знак НОМЕР_1, водій та пасажири якого викликали підозру у причетності до викраденння дизельного пального з вантажівок. Працівники міліції звернулись до водія та пасажирів, як в подальшому було встановлено ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, відрекомендувалися, пояснили причину звернення та запросили до Усатівського ВМ.

Проте, як встановлено в ході проведення службового розслідування та не спростовано Позивачем, по прибуттю до Усатівського ВМ, Позивач грубо порушуючи вимоги ст.7 Дисциплінарного статуту ОВС, ч.3 ст.9 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність», ст.223 КПК України, ст.ст. 2, 5 Закону України «Про міліцію», Присяги працівника органів внутрішніх справ України, зобов'язання, наданого при прийнятті на службу до ОВС України, п.5.2 Інструкції з організації реагування органів внутрішніх справ на повідомлення про кримінальні, інші правопорушення, надзвичайної ситуації та інші події, п.2.8 Інструкції з організації взаємодії органів досудового розслідування з іншими органами та підрозділами внутрішніх справ у попередженні, виявленні та розслідуванні кримінальних правопорушень, про доставляння вказаних громадян, у тому числі, автомобілю «Volkswagen», номерний знак НОМЕР_1, рапорти не склали, до ЖЄО відповідну інформацію не зареєстрували та керівництву не доповіли.

Зазначені обставини жодним чином не спростовувані Позивачем, ні під час проведення службового розслідування, ні в ході судового розгляду справи.

За таких обставин, враховуючи встановлені в ході проведення службового розслідування порушення з боку Позивача ст.7 Дисциплінарного статуту, ч.3 ст.9 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність», ст.223 КПК України, ст.ст. 2, 5 Закону України «Про міліцію», Присяги працівника органів внутрішніх справ України, зобов'язання, наданого при прийнятті на службу до ОВС України, п.5.2 Інструкції з організації реагування органів внутрішніх справ на повідомлення про кримінальні, інші правопорушення, надзвичайної ситуації та інші події, п.2.8 Інструкції з організації взаємодії органів досудового розслідування з іншими органами та підрозділами внутрішніх справ у попередженні, виявленні та розслідуванні кримінальних правопорушень, суд вважає, що Відповідачем правомірно було прийнято рішення про притягнення Позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з посади, підстави для скасування оскаржуваного наказу відсутні, а тому вимоги Позивача у цій частині, також, не підлягають задоволенню.

Згідно з вимогами ст.86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Також, згідно з ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про те, що Відповідач діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, обґрунтовано та правомірно, та, як наслідок, про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 128, 159-163 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління міністерства внутрішніх справ України в Одеській області про скасування наказу начальника Головного управління міністерства внутрішніх справ України в Одеській області генерал майора міліції ОСОБА_2 № 2777 від 17.08.2015 року у частині оголошення ОСОБА_1 догани, скасування наказу начальника Головного управління міністерства внутрішніх справ України в Одеській області генерал майора міліції ОСОБА_2 № 2897 від 23.08.2015 року у частині звільнення ОСОБА_1 з посади - відмовити.

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання в десятиденний строк з дня її проголошення апеляційної скарги. У разі застосування судом частини третьої ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Стеценко О.О.