Справа № 2а-951/11
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2016-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2016 року м. Київ К/800/26843/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Конюшка К.В.,

Чалого С.Я.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою Львівської міської ради на постанову Личаківського районного суду міста Львова від 08 квітня 2011 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 06 травня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Львівської міської ради, Департаменту містобудування Львівської міської ради, треті особи - Управління земельних ресурсів у м. Львові, Львівське комунальне підприємство "Зелений Львів" про визнання незаконним рішення та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Львівської міської ради, Департаменту містобудування Львівської міської ради, треті особи - Управління земельних ресурсів у м. Львові, Львівське комунальне підприємство "Зелений Львів" про визнання незаконною ухвали Львівської міської ради від 21.05.2009 №2664 «Про затвердження меж зеленої зони «Майорівка» у м. Львові» в частині земельної ділянки площею 0,0545 га на АДРЕСА_1;

визнання дій Департаменту містобудування Львівської міської ради з приводу відмови у підготовці та винесенні на розгляд Львівської міської ради проекту ухвали про погодження ОСОБА_2 місця розташування земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки;

зобов'язання Департамент містобудування Львівської міської ради протягом п'яти днів з дня набрання рішенням законної сили, підготувати та подати на розгляд Львівської міської ради проект ухвали про погодження ОСОБА_2 місця розташування земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки;

зобов'язання Львівської міської ради в місячний термін з дня набрання рішенням суду законної сили, розглянути на пленарному засіданні проект ухвали про погодження ОСОБА_2 місця розташування земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки.

Позовні вимоги мотивовано протиправністю дій Департаменту містобудування Львівської міської ради щодо відмову у внесенні на розгляд Львівської міської ради проекту рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення садівництва з мотивів включення земельної ділянки до зеленої зони згідно з рішенням Львівської міської ради від 21.05.2009 №2664. Так, позивачем зазначено, що ним у порядку частини шостої статті 118 Земельного кодексу України подано вичерпний пакет документів для розгляду питання про надання йому у власність земельної ділянки із земель комунальної власності, у той же час листом від 24.07.2009 позивачеві необґрунтовано відмовлено у розгляді його питання.

Постановою Личаківського районного суду міста Львова від 08 квітня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 06 травня 2014 року, позов задоволено:

визнано незаконною ухвалу Львівської міської ради від 21.05.2009 №2664 «Про затвердження меж зеленої зони «Майорівка» у м. Львові» в частині щодо земельної ділянки площею 0,0545 га на АДРЕСА_1;

визнано дії Департаменту містобудування Львівської міської ради з приводу відмови у підготовці та винесенні на розгляд Львівської міської ради проекту ухвали про погодження ОСОБА_2 місця розташування земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0545 га на АДРЕСА_1;

зобов'язано Департамент містобудування Львівської міської ради протягом п'яти днів з дня набрання рішенням законної сили, підготувати та подати на розгляд Львівської міської ради проект ухвали про погодження ОСОБА_2.1 місця розташування земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0545 га на АДРЕСА_1;

зобов'язано Львівську міську раду в місячний термін з дня набрання рішенням суду законної сили, розглянути на пленарному засіданні проект ухвали про погодження ОСОБА_2 місця розташування земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0545 га на АДРЕСА_1.

У поданій касаційній скарзі Львівська міська рада із посиланням на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення судів попередніх інстанцій та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 05.12.2008 звернувся до Львівської міської ради із заявою про передачу у власність земельної ділянки площею 0,0545 га на АДРЕСА_1, якою, за його посиланням, він відкрито користується для ведення садівництва з 1984 року.

Листом Департаменту містобудування Львівської міської ради від 24.07.2009 позивачеві відмовлено у розгляді питання про передачу земельної ділянки у власність.

Відмова мотивована тим, що 21.05.2009 рішенням (ухвалою) Львівської міської ради №2664 спірну земельну ділянку включено до меж зеленої зони міста Львова "Майорівка". У листі зазначено, що Департаментом містобудування Львівської міської ради скеровано заяву позивача про надання земельної ділянки у власність уповноваженим органам для надання попередніх висновків щодо можливості передачі у власність земельної ділянки позивачеві. У той же час, вказуючи на те, що станом на 21.05.2009 від усіх компетентних органів позитивних висновків щодо погодження місця розташування земельної ділянки на АДРЕСА_1 для ведення садівництва не отримано та посилаючись на наявність рішення Львівської міської ради від 21.05.2009 №2664, Департамент містобудування Львівської міської ради вказав на відсутність підстав для винесення на розгляд сесії питання про надання позивачеві дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з наявності факту порушення прав та законних інтересів позивача з боку відповідачів у зв'язку з не розглядом на сесії міської ради заяви позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ,у тому числі, із посиланням на рішення від 21.05.2009 №2664.

Колегія суддів, виходячи з меж касаційного перегляду, встановлених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, погоджується із вказаною позицією судів попередніх інстанцій, з огляду на наступне.

Відповідно до частини шостої статті 118 Земельного кодексу України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву про вибір місця розташування земельної ділянки до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. До заяви додаються матеріали, передбачені частиною п'ятою статті 151 цього Кодексу, а також висновки конкурсної комісії (у разі відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Частиною четвертою статті 151 Земельного кодексу України встановлено, що особи, зацікавлені у вилученні (викупі) земельних ділянок, звертаються із заявою (клопотанням) про вибір місця розташування земельних ділянок до відповідної сільської, селищної, міської, районної, обласної ради, Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевої державної адміністрації. Клопотання щодо вибору місця розташування земельних ділянок за рахунок земель, вилучення (викуп) яких провадиться Кабінетом Міністрів України та Верховною Радою Автономної Республіки Крим, подаються відповідно до Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій.

Згідно з частиною сьомою статті 151 Земельного кодексу України відповідний орган державної влади або орган місцевого самоврядування згідно із своїми повноваженнями розглядає заяву (клопотання) і в тижневий строк з дня її реєстрації направляє її копії на розгляд територіальних органів виконавчої влади з питань земельних ресурсів, органів містобудування і архітектури та охорони культурної спадщини, природоохоронних і санітарно-епідеміологічних органів, а також до відповідних територіальних органів виконавчої влади з питань лісового або водного господарства (у разі вилучення (викупу), надання, зміни цільового призначення земельних ділянок лісогосподарського призначення чи водного фонду).

Зазначені органи протягом трьох тижнів з дня одержання заяви (клопотання) надають відповідній сільській, селищній, міській, районній, обласній раді чи Кабінету Міністрів України, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевій державній адміністрації висновок про можливість відведення земельної ділянки для цілей, зазначених у заяві (клопотанні), граничні розміри земельної ділянки та її площу, склад угідь земель, вимоги щодо відведення земельної ділянки.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що із заявою про надання у власність земельної ділянки на АДРЕСА_1 для ведення садівництва, на яку позивач отримав відмову листом від 24.07.2009, подано 05.12.2008.

За посиланням відповідача Департамент містобудування Львівської міської ради звертався до уповноважених органів для отримання попередніх висновків погодження вибору місця розташування земельної ділянки.

За вказаних обставин, зважаючи на те, що частиною сьомою статті 151 Земельного кодексу України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, встановлено імперативний строк для надання висновків щодо попереднього погодження вибору місця розташування земельної ділянки, враховуючи те, що зазначений строк не дотримано не з вини позивача, колегія суддів вказує на протиправність відмови Департаменту містобудування Львівської міської ради у розгляді заяви про передачу земельної ділянки у власність з мотивів відсутності усіх попередніх погоджень та, відповідно, передчасність зміни відповідачем правового статусу земельної ділянки до прийняття рішення за результатами розгляду заяви позивача від 05.12.2008, у тому числі, шляхом включення земельної ділянки до земель, які є предметом рішення Львівської міської ради від 21.05.2009 №2664 "Про затвердження меж зеленої зони "Майорівка".

Судами попередніх інстанцій також встановлено, що позивачем самостійно отримано попередні погодження на передачу земельної ділянки у власність від: Управління архітектури Департаменту містобудування Львівської міської ради (лист від 10.10.2008), Управління охорони історичного середовища Львівської міської ради (попередній висновок від 19.03.2009), ДЗ «Личаківська районна санепідемстанція» (лист від 13.01.2009), Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Львівській області (висновок про погодження матеріалів щодо вибору земельної ділянки від 02.02.2009) та Управління Держкомзему у м. Львові (висновок для прийняття рішення щодо погодження місця розташування земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 08.07.2009).

За вказаних обставин, зважаючи на протиправність відмови Департаменту архітектури Львівської міської ради у розгляді питання щодо передачі земельної ділянки у власність позивачеві, колегія суддів погоджується із позицією судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для захисту порушених прав позивача, у тому числі, шляхом зобов'язання Львівської міської ради розглянути на пленарному засіданні питання про погодження ОСОБА_2 місця розташування земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0545 га на АДРЕСА_1.

Доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Правова оцінка встановлених обставин справи судами першої та апеляційної інстанцій дана вірно, порушень норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень судами не допущено.

Одночасно з викладеним, погоджуючись із позицією судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для розгляду зазначеного спору у порядку адміністративного судочинства України, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частини другої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

За змістом пункту 1 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з пунктом 7 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій.

Відповідно до частини першої статті 10, статті 25, пункту 34 частини першої статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання. Питання вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради

Відповідно до пунктів "а", "б", "в", "г" статті 12 Земельного кодексу до повноважень сільських, селищних, міських рад належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності.

Системний аналіз положень Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (частини першої статті 10, статей 16, 17, 18, 25, 26 та інших) свідчить про те, що органи місцевого самоврядування при вирішенні питань місцевого значення, віднесених Конституцією України та законами України до їхньої компетенції, є суб'єктами владних повноважень, які виконують владні управлінські функції, зокрема нормотворчу, координаційну, дозвільну, реєстраційну, розпорядчу. Як суб'єкти владних повноважень органи місцевого самоврядування вирішують в межах закону питання в галузі земельних відносин.

Так, згідно з рішенням Конституційного Суду України від 01.04.2010 № 10-рп/2010 положення пунктів "а", "б", "в", "г" статті 12 Земельного кодексу у частині повноважень сільських, селищних, міських рад відповідно до цього кодексу вирішувати питання розпорядження землями територіальних громад, передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності треба розуміти так, що при вирішенні таких питань ці ради діють як суб'єкти владних повноважень;

- положення пункту 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України стосовно поширення компетенції адміністративних судів на "спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності" слід розуміти так, що до публічно-правових спорів, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, належать і земельні спори фізичних чи юридичних осіб з органом місцевого самоврядування як суб'єктом владних повноважень, пов'язані з оскарженням його рішень, дій чи бездіяльності.

З урахуванням викладеного, виходячи з предмету спірних правовідносин, зважаючи на наявність у відповідача у спірних правовідносинах визначальних ознак суб'єкта владних повноважень у розумінні пункту 7 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів дійшла висновку про наявність у переданому на вирішення суду спорі визначальних ознак справи адміністративної юрисдикції.

Зазначена позиція колегії Вищого адміністративного суду України також відповідає правовій позиції Верховного Суду України, яка викладена у постанові від 19 січня 2016 року у справі за позовом прокурора Сокирнянського району Чернівецької області в інтересах держави до Михалківської сільської ради Сокирнянського району Чернівецької області про визнання протиправним та скасування рішення.

Так, у вказаній справі, предметом якої було рішення сільської ради про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України зазначила, що висновок судів про те, що відповідач у спірних правовідносинах не здійснював владних управлінських функцій ґрунтується на неправильному застосуванні норм процесуального права, оскільки у цих правовідносинах відповідач реалізував свої контрольні функції у сфері управлінської діяльності.

Відповідно до частини третьої статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 220-1, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Львівської міської ради відхилити, а постанову Личаківського районного суду міста Львова від 08 квітня 2011 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 06 травня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута в порядку статей 235-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: