Справа № 809/2438/15
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2016-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2016 р. Справа № 876/11701/15
Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Гулида Р. М.,Улицького В. З.

за участю секретаря Кулик Т. Б.

представника позивача Остапюк М. П.

представника відповідача Книгиницька М. В

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргуДержавної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 3 листопада 2015року по справі № 809/2438/15 за позовом Приватного акціонерного товариства "Івано-Франківський локомотиворемонтний завод" до Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся в суд з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 3 листопада 2015року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську № від 16 січня 2015 року в частині визначення грошового зобов'язання по податку на прибуток приватних підприємств в сумі 413346,98 грн; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську № від 16 січня 2015 року щодо визначення грошового зобов'язання по податку на додану вартість в сумі 387739,50 грн; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську № від 16 січня 2015 року щодо визначення грошового зобов'язання по авансових внесках з податку на прибуток приватних підприємств в сумі 428841 грн; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську № від 6 квітня 2015 року щодо визначення грошового зобов'язання по податку на додану вартість в сумі 3000 грн; визнано протиправним та скасувано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську № від 6 квітня 2015 року щодо визначення грошового зобов'язання по авансових внесках з податку на прибуток приватних підприємств в сумі 47649 грн.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Зокрема апелянт зазначає, що суд першої інстанції прийняв рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.

А саме апелянт зазначає, що суд першої інстанції розглянув справу без участі представника відповідача, який знаходився у відпустці, про що було подане відповідне клопотання про відкладення розгляду справи.

Щодо суті виявлених відповідачем порушень вказує на те, що ДПІ у м.Івано-Франківську отримано від Дергачівської МДПІ Харківської області акт №54/20-11-22-02/32548833 про неможливість проведення зустрічної звірки ПП «Троник» щодо документального підтвердження господарських відносин, із платниками податків, їх реальності та повноти відображення в обліку за період з 1 липня 2012 року до 30 липня 2013 року та акт №57/20-11-22-02/32548833 від 20 березня 2014 року про неможливість проведення зустрічної звірки ПП «Троник» щодо документального підтвердження господарських відносин, із платниками податків, їх реальності та повноти відображення в обліку за період з вересня до жовтня 2013 року. Вказаними актами встановлено, що зустрічну звірку неможливо провести у зв'язку з тим, що ПП «Троник» відсутній за місцезнаходженням, неможливо співставити дані первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання з метою документального підтвердження господарських відносин з платниками податків та зборів, а також підтвердження відносин з платниками податків та зборів, виду, обсягу і кількості операцій та розрахунків, що здійснювалися між ними, для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків. Акти приймання- передачі товарів, товарно-транспортні накладні, податкові накладні, видаткові накладні, договори купівлі-продажу товарів (послуг), акти виконаних робіт (послуг), бухгалтерські рахунки щодо руху ТМЦ та грошові кошти, оборотно-сальдові відомості не надано. Основні фонди, складські приміщення, виробничі потужності, місця прийому - передачі товарів (робіт, послуг), транспортування, зберігання тощо не встановлені. З урахуванням наявних на час формування висновку обставин та відомостей неможливо підтвердити реальність здійснення діяльності з неспеціалізованої оптової торгівлі ПП «Троник».

Дергачівською МДПІ Харківської області зроблено висновок, що господарські операції ПП «Троник» з контрагентами-покупцями не спрямовані на настання реальних подій, оскільки відсутній факт отримання товару від контрагентів-продавців. Операції ПП «Троник» та контрагентів-покупців не містять у суті своїй розумних економічних або інших причин (ділової мети). Таким чином, проведено транзитні фінансові потоки, спрямовані на здійснення операцій з надання податкової вигоди покупцям підприємства та далі по ланцюгу постачання, з метою штучного формування податкового кредиту. Встановити реальність та товарність здійснених операцій по поставці товарів (робіт, послуг) підприємством за перевіряємий період на адресу покупцям немає можливості.

Щодо контрагента ТОВ «Атака» апелянт зазначає, що відповідно до даних системи автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України встановлено розбіжності між ПрАТ «Івано-Франківський локомотиворемонтний завод» та ТОВ «Атака» в квітні 2013 року в сумі 1367,12 грн.

ДПІ в м.Івано-Франківську отримано від Основ'янської МДПІ м. Харкова ДПС Харківської області акт від 27 червня 2013 року №915/22.1-04/30658663 про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Атака» щодо документального підтвердження господарських відносин, із платником податків ТОВ «ТПК Укртехкомплект», код 36033884 за період з 01 квітня 2013 по 30 квітня 2013 їх реальності та повноти відображення в обліку.

В акті зазначено, що згідно даних, отриманих від товариства щодо фактичного кількісного складу працівників, рахується 5 осіб, середня заробітна плата складає 1331 грн, стан платника на 23 травня 2013 року « 9» (до ЄДР внесено запис про відсутність платника за місцезнаходженням). Згідно баз даних ДАІ у Харківській області за ТОВ «Атака» автотранспортних засобів не зареєстровано. В ході відпрацювання не встановлено власних або орендованих складських приміщень ТОВ «Атака». Копій документів, які підтверджують фінансово-господарські взаємовідносини ТОВ «Атака» з підприємством-контрагентом ТОВ «ТПК УКРТЕХКОМПЛЕКТ, за квітень 2013 року до Основ'янської МДПІ м. Харкова не надано. Таким чином, з урахуванням наведених обставин не має можливості підтвердити реальність здійснення фінансово-господарських операцій ТОВ «Атака» з ТОВ «ТПК УКРТЕХКОМПЛЕКТ» та підприємствами-контрагентами у квітні 2013 року за рахунок яких сформовано податковий кредит та податкові зобов'язання.

Відсутність у підприємства ТОВ «Атака» фізичних, технічних та технологічних можливостей для вчинення задекларованих господарських операцій, відсутність кількісного кваліфікованого персоналу, факт проведення будь яких робіт надавання послуг, тощо, вбачається проведення транзитних фінансових потоків, спрямованих на здійснення операцій надання податкової вигоди переважно з контрагентами, які не виконують свої податкові зобов'язання, зокрема, у випадках, коли операції здійснюються через посередників з метою штучного формування валових витрат та податкового кредиту, не мають реального товарного характеру.

Відносно ТОВ «ТВО «Східбуд» апелянт зазначає, що відповідно представлених ПрАТ «Івано-Франківський локомотиворемонтний завод» товаротранспортних накладних (далі -ТТН) встановлено, що транспортування продукції відбувалася транспортом МАЗ-53371, д.н.з НОМЕР_7, 1990 року виробництва, бортовий, який згідно даних АІС «Автомобіль» ДАІ МВС України належить ПрАТ «Івано-Франківський локомотиворемонтний завод». Водій - ОСОБА_3 (р.н. НОМЕР_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1) є працівником ПрАТ «Івано-Франківський локомотиворемонтний завод». Згідно ТТН № СХІ- 00489, № СХІ-000490 від 17 травня 2013 року та № СХІ-000770, № СХІ- 000771 від 26 липня 2013 року встановлено, що ОСОБА_3 вказаним автомобілем МАЗ здійснював перевезення запчастин з м. Харкова до м. Івано-Франківська по два рази в день 17 травня 2013 року та 26 липня 2013 року. З метою отримання пояснення у ОСОБА_3, працівниками ОУ ДПІ у м. Івано- Франківську було здійснено виїзд за місцем реєстрації останнього. ОСОБА_3 надавати будь які пояснення з приводу даних перевезень категорично відмовився. Крім того, працівниками ОУ ДПІ у м. Івано-Франківську згідно даних офіційного сайту ВАТ «Мінський автомобільний завод» встановлено, що максимальна швидкість з якою може рухатися автомобіль МАЗ-53371 складає 80 км/год., вантажопідйомність 8700 кг. Відстань від м. Харкова до м. Івано- Франківська складає 1097 км. Виходячи з цього, вказаним автомобілем в одну сторону при максимальній швидкості потрібно рухатися 14 годин. Враховуючи вище викладене, автомобіль МАЗ-53371, д.н.з НОМЕР_7 фізично не міг 17 травня 2013 року та 26 липня 2014 року здійснити по 2 перевезення з м. Харкова до м. Івано-Франківська.

Крім того в акті зазначено, що ДПІ у м.Івано-Франківську отримано від ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова ТУ Міндоходів у Харківській області:

- акт від 20 вересня 2013 року №647/20-30-22-03/34859198 «про результати позапланової виїзної перевірки ТОВ «ТВО «Східбуд» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства в частині господарських взаємовідносин з ТОВ «Сталь - Інвест - Груп» код 37462185 за червень, липень 2012 року, ТОВ «Бест Торг - Компані» код 38000295 за вересень 2012 року, ПП «Фірма «Торреон» код 31381043 за вересень, жовтень 2012 року, ПП фірма «Деал» код 25016060 за жовтень 2012 року, ТОВ «Мідея Консалт» код 38382106 за грудень 2012 року, січень, березень, травень 2013 року, ТОВ «Грифон Буд» код 33305781 за червень 2013 року, ТОВ «Фірма «Максвел» код 20256842 за травень 2013 року»;

- акт «Про результати документальної невиїзної перевірки ТОВ «ТВО «Східбуд» з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах із ТзОВ «Грифон Буд» (код 33305781) за травень 2013 року»;

- акт від 2 червня 2014 року № 2130/20-30-22-01/34859198 «про результати позапланової невиїзної перевірки ТОВ «ТВО «Східбуд» з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства щодо реальності та повноти відображення в бухгалтерському та податковому обліках із відповідним відображенням у податкових деклараціях результатів операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з подальшою їх реалізацією, по взаємовідносинам з ТОВ «Компютери-М», , у періоді з 1 серпня 2013 року до 31 жовтня 2013 року, з ТОВ «ГІК», , у періоді з 1 грудня 2013 року до 31 грудня 2013 року, з ТОВ «Бруно- плюс», , у періоді з 1 червня 2013 року до 31 липня 2013 року»

Висновками зазначених актів встановлено, що операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з подальшою їх реалізацією по взаємовідносинах між ТОВ «ТВО «Східбуд» та вище зазначеними контрагентами по ланцюгу придбання-постачання не направлені на реальне настання правових наслідків, а спрямовані на здійснення операцій, пов'язаних з наданням податкової вигоди третім особам.

Таким чином, ТОВ «ТВО «Східбуд» в результаті операцій, проведених з ТОВ «Сталь - Інвест - Груп», ТОВ «Бест Торг - Компані», ПП «Фірма «Торреон», ПП фірма «Деал», ТОВ «Мідея Консалт», ТОВ «Грифон Буд», ТОВ «Фірма «Максвел», ТОВ «Бруно-плюс», ТОВ «ГІК», ТОВ «Компютери-М» не мало можливості отримувати ТМЦ та виконані роботи, і як наслідок здійснювати їх подальшу реалізацію, а первинні документи, отримані від вказаних контрагентів-постачальників, на підставі яких сформовано дані податкового обліку, не мають юридичної сили та не створюють реальних наслідків, чим порушено пункти 135.1, 135.2 статті 135, пункт 137.1 статті 137, підпункт 138.1.1 пункту 138.1, пункт138.2 статті 138, підпункт 139.1.9 пункту 139.1 статті 139, пункт 200.1 статті 200, пункт 201.1 статті 201, пункт 185.1 статті 185, пункт 187.1 статті 187, пункти 198.6, 198.3 статті 198 ПКУ, в результаті чого зайво включено до складу витрат та до складу доходів, які враховуються при визначенні об'єкту оподаткування податком на прибуток, завищено податковий кредит та податкові зобов'язання по додатку на додану вартість в тому числі по взаємовідносинах з ПрАТ «Івано - Франківський локомотиворемонтний завод» (податковий номер 13655435).

Також товариством було зазначено в своїх поясненнях, що складських приміщень, виробничих потужностей, транспортних засобів у ТОВ «ТВО «Східбуд» не має.

Щодо правовідносин позивача із ПП «Словенія Плюс» апелянт наголошує на тому, що ним отримано від ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області акт від 6 лютого 2014 року №84/20-30-22-03/35069443 «про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання ПП «Словенія Плюс» код 35069443 щодо підтвердження господарських відносин із платниками податків за період з 1 січня 2013 року до 31 жовтня 2013 року. В акті перевірки зазначено, що ПП «Словенія Плюс» не знаходиться за місцезнаходженням (фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи та здійснення управління і обліку). Укладені договори оренди відсутні. Інформація щодо фактичного виду діяльності підприємства за період з 1 січня 2013 року до 31 жовтня 2013 року відсутня. Згідно даних АІС «Реєстр платників податків» основним видом діяльності підприємства є оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин (КВЕД 46.21). Відповідно до даних бази «ДАІ», яка є в наявності ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова, транспортні засоби, що належать ПП «Словенія Плюс» відсутні. Інформація про наявність виробничих активів, складських приміщень в ДПІ відсутня. В сукупності, наведені обставини свідчать про відсутність у ПП «Словенія Плюс» необхідних умов (фізичних, технічних та технологічних можливостей) для здійснення тих чи інших дій, що становлять зміст проведених платником господарських операцій та господарської діяльності в частині, купівлі, продажу, реалізації, зберігання та відвантаження товарно-матеріальних цінностей і як наслідок - про неможливість здійснення операцій з передачі ТМЦ (робіт, послуг).

Щодо ТОВ «ТЗП «Торгсервіс» апелян звертає увагу на те, що ДПІ у м. Івано-Франківську отримано від Дергачівської ОДПІ ТУ Міндоходів у Харківській області лист від 30 вересня 2014 №1016/7/20-11-22-02 «про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «ТЗП «Торгсервіс» щодо документального підтвердження господарських відносин з контрагентами за період жовтень 2013 року, січень, лютий, березень та липень 2014 року».

В акті перевірки зазначено, що Дергачівською ОДПІ ТУ Міндоходів у Харківській області отримано акт Індустріальної ОДПІ м. Харкова від 25 березня 2014 року №165/20-36-22-03- 07/38876264 «про неможливість проведення зустрічної звірки ТзОВ «ЕККОПЛЮС», щодо документального підтвердження господарських відносин, із платниками податків та зборів, їх реальності та повноти відображення в обліку за період листопад 2013 року - лютий 2014 року» та акт ДПІ у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві від 8 вересня 2014 року №2739/26-55-22-02/38488471 «про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «НАДРА ГАЗ» () щодо підтвердження господарських відносин із платниками податків. Виходячи з висновків актів, що надійшли до Дергачівської ОДПІ ГУ Міндоходів у Харківській області по контрагентах ТОВ «ТЗП «Торгсервіс» відсутній факт реального вчинення господарських операцій з контрагентами-покупцями та з контрагентами- постачальниками за період жовтень 2013 року, січень, лютий, березень та липень 2014 року.

Щодо господарських операцій із ТОВ «Автобізнесгрупп» апелянт обгрунтовує свою позицію тим, що ним ним отримано від ДПІ у Жовтневому районі м. Запоріжжя акт від 7 липня 2014 року №216/08-26-22-11/36576466 «про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання ТОВ «Автобізнесгрупп» щодо господарських відносини з платником податків ТОВ «Тексоіл» за період з 1 липня 2013 року до 31 серпня 2013року». В акті перевірки зазначено, що до ДПІ у Жовтневому районі м. Запоріжжя надійшла інформація щодо можливого порушення податкового законодавства ТОД «Автобізнесгрупп» по взаємовідносинам з ТОВ «Тексоіл» за період з 1 липня 2013 року до 31 серпня 2013 року. ДПІ у Жовтневому районі м. Запоріжжя від ДПІ у м. Сумах ГУ Міндоходів у Сумській області отримано матеріали зустрічної звірки ТОВ «Тексоіл» (акт від 21 лютого 2014 року № 269/2204/37654450/79), відповідно до якого встановлено відсутність об'єктів оподаткування при продажі товарів (послуг) у 2013 році, які підпадають під визначення Податкового кодексу України. В ході проведення перевірки (акт № 269/2204/37654450/79 від 21 лютого 2014 року) не встановлено факту передачі товарів від продавця до покупця, в зв'язку з відсутністю (не наданням для перевірки) договорів про господарські відносини, актів приймання-передачі товару, довіреностей, документів, що засвідчують транспортування, зберігання товарів. Відповідно до додатку 5 до податкової декларації з ПДВ встановлено, що підприємство ТОВ «Автобізнесгрупп» мало взаємовідносини з ТОВ «Тексоіл» за період з 1 липня 2013 року до 31 серпня 2013 року.

В акті від 7 липня 2014 року №216/08-26-22-11/36576466 зазначено, що операції ТОВ «Автобізнесгрупп» з придбання товарів (робіт, послуг) від контрагентів-постачальників за липень-серпень 2013 року їх подальшої реалізації не підтверджуються стосовно врахування реального часу здійснення операцій, місцезнаходження майна, наявності трудових ресурсів, виробничо-складських приміщень та іншого майна, які економічно необхідні для виконання такого постачання або здійснення діяльності, що свідчить про відсутність необхідних умов для результатів відповідної господарської, економічної діяльності, технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень і транспортних засобів. Таким чином, ТОВ "Автобізнесгрупп" проводило діяльність спрямовану на здійснення операцій пов'язаних з наданням податкової вигоди третім особам. Отже, виходячи з вищевикладеного у ТОВ «Автобізнесгрупп» відсутні об'єкти, які підпадають під визначення пункту 185.1 статті 185, пункту 187.1 статті 187, пункту 188.1 статті 188 Податкового кодексу, а отже відсутній факт поставки товарів на адресу контрагентів-покупців у яких відповідно, відсутнє право на формування податкового кредиту та витрат по операціях з ТОВ "Автобізнесгрупп" за липень-серпень 2013 року.

Апелянт також висловив зауваження щодо господарських операцій позивача із ТОВ «Завод «Днепросталь». Так ДПІ у м.Івано-Франківську отримано від ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві акт від 21 березня 2014 №724/26-55-22-08/38544085 «про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Завод «Днепросталь» щодо підтвердження господарських відносин з платниками податків за період з 1 березня 2013 року до 31 січня 2014 року». В акті зазначено, що в ході перевірки використано матеріали кримінального провадження №0000110 від 16 липня 2013 року, надані слідчим відділом фінансових розслідувань ДПІ у Дарницькому районі ГУ Міндоходів у м. Києві листом від 12 грудня 13 №1523/7/26-51-09-008 та протокол допиту свідка - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, проведеного 25 липня 2013 року слідчим СВ ФР ДПІ у Дарницькому районі ГУ Міндоходів у м.Києві, лейтенантом податкової міліції Удовиченко Д.Г. Згідно показів свідка останній заперечив свою участь у здійсненні господарських операцій від імені ТОВ «Завод «Днепросталь».

Крім того в ТОВ «Завод «Днепросталь», відсутні об'єкти оподаткування по операціях з придбання та продажу товарів (послуг) у підприємств-постачальників/покупців за період перевірки відповідно до підпункту 48.5.1 пункту 48.5, пункту 48.7 статті 48, пункту 185.1 статті 185, пункту 188.1 статті 188 Податкового кодексу України.

В ході проведення перевірки ПрАТ «Івано-Франківський локомотиворемонтний завод» (акт від 24 грудня 2014 року № 7/09-15-22-02/313655435) встановлено, що операції із придбання товаро-матерільних цінностей від вищевказаних контрагентів не мали реального товарного характеру, так як не встановлено факту передачі та отримання ТМЦ. Отже, враховуючи вищезазначене, операції з купівлі-продажу по взаємовідносинах з вищевказаними контрагентами ТМЦ (робіт, послуг) не підтверджуються стосовно врахування місцезнаходження майна, наявності трудових ресурсів, виробничо-складських приміщень та іншого майна у постачальників (дод.13 до акту перевірки), які економічно необхідні для виконання такого постачання або здійснення діяльності, що свідчить про відсутність необхідних умов для результатів відповідної господарської, економічної діяльності, технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень і транспортних засобів. З огляду на вищенаведене, операції з купівлі-продажу ТМЦ ПрАТ «Івано-Франківський локомотиворемонтний завод» є операціями без мети настання реальних наслідків та відповідно є безтоварними.

Оскільки у постачальників відсутні у достатній кількості трудові ресурси, транспортні засоби, виробничі потужності для здійснення будь-якого виду діяльності, вбачається проведення транзитних фінансових потоків, спрямованих на здійснення операцій надання податкової вигоди переважно з контрагентами, які не виконують свої податкові зобов'язання, зокрема, у випадках, коли операції здійснюються через посередників з метою штучного формування валових витрат та податкового кредиту, не мають реального товарного характеру, а тому є безтоварними.

Крім того, в акті зазначено, що проведеною перевіркою відображеного показника нарахованих амортизаційних відрахувань за період з 1 січня 2013 року до 31 грудня 2013 року, встановлено завищення задекларованих суб'єктом господарювання показників у таблиці №1 «Нарахування амортизації за звітний період» додатку АМ до Податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 2013 рік та у рядку 05.1 Декларації «собівартість придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг)» в сумі 67625 грн. У ході проведення перевірки встановлено, що ПрАТ«Івано-Франківський локомотиворемонтний завод» на порушення вимог пункту 144.1 статті 144 Податкового кодексу здійснювалося нарахування амортизації об'єктів 3 та 4 груп, які протягом періоду з 1 січня 2013 року до 31 грудня 2013 року не використовувалися в господарській діяльності платника податку, на загальну суму 67625 грн, внаслідок чого встановлено завищення задекларованих суб'єктом господарювання показників у таблиці №1 «Нарахування амортизації за звітний період» додатку АМ до Податкової декларації за 2013 рік та у рядку 05.1 «Собівартість придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг)» цієї Декларації всього в сумі 67625 грн.

Як наслідок перевіркою повноти визначення ПрАТ «Івано-Франківський локомотиворемонтний завод» податку на прибуток за період з 1 січня 2013 року до 31 грудня 2013 року встановлено його заниження всього у сумі 381193 грн.

Також, в акті від 24 грудня 2014 року № 7/09-15-22-02/313655435 зазначено, що у декларації з податку на прибуток підприємства за 2013 рік ПрАТ «Івано-Франківський локомотиворемонтний завод» у рядку 11 «Загальна сума нарахованого до сплати податку на прибуток за звітний (податковий) рік» відобразило податок на прибуток в сумі 210232 грн, відповідно авансовий внесок за період з березня 2014 року по лютий 2015 року становив 17527,67 грн (210332 грн/12). Проведеною перевіркою в результаті допущених товариством порушень податкового законодавства встановлено заниження податку на прибуток за 2013 рік в сумі 381193 грн, в результаті чого відповідно до пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу підлягають збільшенню авансові платежі з податку на прибуток за період з березня до листопада 2014 року на суму 285895 грн, в тому числі за березень 2014 року на 31766 грн, за квітень 2014 року - на 31766 грн, травень 2014 року - на 31766 грн, червень 2014 року - на 31766 грн, липень 2014 року - на 31766 грн, серпень 2014 року - на 31766 грн, вересень 2014 року - на 31766 грн, жовтень 2014 року - на 31766 грн, листопад 2014 року - на 31766 грн.

Крім того, в акті від 24 грудня 2014 року № 7/09-15-22-02/313655435 вчинено запис, що ПрАТ «Івано-Франківський локомотиворемонтний завод» в порушення пункту 185.1 статті 185, пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198, пунктів 201.1, 201.4 статті 201 Податкового кодексу України, статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підпункту 1.2 пункту 1, підпунктів 2.1, 2.15 та 2.16 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, за період з 1 січня 2013 року до 31 грудня 2013 року завищено суму податкового кредиту Декларацій з податку на додану вартість на 258493 грн по операціях із придбання товаро-матерільних цінностей від вищевказаних контрагентів, які не мали реального товарного характеру, так як не встановлено факту передачі та отримання ТМЦ, а отже є операціями без мети настання реальних наслідків та відповідно є безтоварними. Як, наслідок перевіркою повноти нарахування ПрАТ «Івано-Франківський локомотиворемонтний завод» податку на додану вартість, з врахуванням встановлених перевіркою порушень по формуванню податкових зобов'язаннях та податкового кредиту встановлено його заниження на 261202 грн.

В судовому засіданні представник апелянта підтримала вимоги апеляційної скарги та надала пояснення аналогічні змісту апеляційної скарги. Апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача, в судовому засіданні, заперечив щодо задоволення апеляційної скарги та пояснив, що господарські операції позивача із контрагентами повністю підтверджуються первинними бухгалтерськими документами. Окрім того допитаний водій МАЗу пояснив детально процес перевезення товару, що додатково підтверджується із даними мобільних станцій, з яких прослідковується маршрут автомобіля та час. Відтак вважає доводи апелянта безпідставними.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не належить задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи підтверджується, те, що відповідачем проведена виїзна планова перевірка позивача з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 1 січня 2013 року до 31 грудня 2013 року.

За результатами проведеної перевірки 24 грудня 2014 року складено акт за №7/09-15-22-02/313655435, яким встановлено порушення позивачем пункту 57.1 статті 57, підпункту 138.1.1 пункту 138.1, пунктів 138.2, 138.4 статті 138 Податкового кодексу, статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підпункту 1.2 пункту 1, підпункту 2.1 пункту 2, пунктів 2.15 та 2.16 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, в результаті чого занижено суму податку на прибуток за 2013 рік на 381193 грн та збільшено суму авансового платежу з податку на прибуток за період з березня до листопада 2014 року на суму 285895 грн, в тому числі за березень 2014 року - на 31766 грн, за квітень 2014 року - на 31766 грн, травень 2014 року - на 31766 грн, червень 2014 року - на 31766 грн, липень 2014 року - на 31766 грн, серпень 2014 року - на 31766 грн, вересень 2014 року - на 31766 грн, жовтень 2014 року - на 31766 грн, листопад 2014 року - на 31766 грн; а також пункту 185.1 статті 185, пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198, пунктів 201.1, 201.4 статті 201 Податкового кодексу, статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підпункту 1.2 пункту 1, підпункту 2.1 пункту 2, пунктів 2.15 та 2.16 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, в результаті чого занижено податок на додану вартість на 261202 грн, в тому числі за лютий 2013 року - на 2709 грн, березень 2013 року - на 7335 грн, квітень 2013 року - на 31215 грн, травень 2013 року - на 53288 грн, червень 2013 року - на 65133 грн, липень 2013 року - на 74709 грн, серпень 2013 року - на 21589 грн, вересень 2013 року - на 4744 грн, жовтень 2013 року - на 2480 грн.

ДПІ у м. Івано-Франківську розглянувши акт перевірки від 24 грудня 2014 року № 7/09-15-22-02/313655435 та з врахуванням відповіді на заперечення до акту перевірки, прийнято та направлено ПрАТ "Івано-Франківський локомотиворемонтний завод" податкові повідомлення - рішення від 16 січня 2015 року № про визначення грошового зобов'язання по податку на прибуток в сумі 571789,5 грн, в тому числі 381193 грн - за основним платежем та 190596,50 грн - за штрафною санкцією, № про визначення грошового зобов'язання по податку на додану вартість в сумі 387739,50 грн, в тому числі 258493 грн - за основним платежем та 129246,50 грн - за штрафною санкцією, № про визначення грошового зобов'язання по авансових платежах з податку на прибуток в сумі 428841 грн, в тому числі 285894 грн - за основним платежем та 142947 грн - за штрафною санкцією.

6 квітня 2015 року податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу визначено податок на прибуток на загальну суму 47649 грн, в тому числі 31766 грн основного платежу та 15883 грн - за штрафними фінансовими санкціями та №, яким визначено податок на додану вартість в сумі 3000 грн, в тому числі 2000 грн - основного платежу та 100 грн - за штрафними фінансовими санкціями.

За наслідками адміністративного оскарження позивачем дані податкові повідомлення-рішення не скасовані.

Відповідно до акту перевірки від 24 грудня 2014 року № 7/09-15-22-02/313655435 посадовими особами контролюючого органу зазначено, що перевіркою повноти визначення ПрАТ "Івано-Франківський локомотиворемонтний завод" витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування за період з 1 січня 2013 року до 31 грудня 2013 року встановлено їх завищення на загальну суму 2006279 грн, зокрема завищено задекларовані суб'єктом господарювання показники: у рядку 05.1 Декларації "собівартість придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг)" в сумі 1239996 грн, в тому числі амортизаційні відрахування - на 67625 грн; у рядку 06.4 Декларації "інші витрати звичайної діяльності та інші операційні витрати" - в сумі 766283 грн. Так, в акті від 24 грудня 2014 року № 7/09-15-22-02/313655435 вчинено запис, що в ході проведення перевірки встановлено порушення ПрАТ "Івано-Франківський локомотиворемонтний завод" податкового законодавства при здійсненні операцій, суми яких відображені у складі собівартості придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг), зокрема по взаємовідносинах з наступними постачальниками: Приватним підприємством "Троник", ТОВ "Атака", ТВО "ТВО "Східбуд", Приватним підприємством "Словенія Плюс", ТОВ "Торгово-закупівельне підприємство "ТОРГСЕРВІС", ТОВ "Автобізнесгруп" та ТОВ "Завод Днепросталь". Зазначено що операції з купівлі-продажу товарно-матеріальних цінностей ПрАТ "Івано-Франківський локомотиворемонтний завод" є операціями без мети настання реальних наслідків та відповідно є безтоварними, оскільки у постачальників відсутні у достатній кількості трудові ресурси, транспортні засоби, виробничі потужності для здійснення будь-якого виду діяльності, вбачається проведення транзитних фінансових потоків, спрямованих на здійснення операцій надання податкової вигоди переважно з контрагентами, які не виконують свої податкові зобов'язання, зокрема, у випадках, коли операції здійснюються через посередників з метою штучного формування валових витрат та податкового кредиту, не мають реального товарного характеру, а тому є безтоварними.

Внаслідок цього складено висновок, що в порушення підпункту 138.1.1 пункту 138.1, пунктів 138.2, 138.4 статті 138 Податкового кодексу України, статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підпункту 1.2 пункту 1, підпункту 2.1 пункту 2, пунктів 2.15 та 2.16 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку ПрАТ "Івано-Франківський локомотиворемонтний завод" за період з 1 січня 2013 року до 31 грудня 2013 року до складу витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування декларації з податку на прибуток включено витрати за безтоварними операціями з вищезазначеними постачальниками, які фактично не відбулися, а лише відображені на первинних документах, в результаті чого завищено витрати, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування на 1172371,21 грн.

Крім того, перевіркою встановлено (акт від 24 грудня 2014 року № 7/09-15-22-02/313655435), що відповідно до даних бухгалтерського обліку на ПрАТ "Івано-Франківський локомотиворемонтний завод" по кредиту рахунку 654 "Розрахунки по пільгових пенсіях" обліковується заборгованість станом на 1 січня 2013 року в сумі 477206,66 грн, станом на 31 грудня 2013 року в сумі 1243491,70 грн по відшкодуванню Пенсійному фонду України сум фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пункту "а" та пунктів "б"-"з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ від 5 листопада 1991 року.

Листом №5989/04 від 3 грудня 2014 року Управлінням Пенсійного фонду України в м.Івано-Франківську надана інформація щодо визначених помісячних сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", які надсилалися товариству до 20-го січня 2013 року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій, а саме нараховано протягом 2013 року 1128727,8 грн, сплачено товариством 362443,01 грн. Також, у листі №5989/04 від 3 грудня 2014 року Управлінням Пенсійного фонду України в м.Івано-Франківську зазначено, що кошти в сумі 362443,01 грн, які були сплачені товариством на протязі 2013 року (березні, червні та серпні 2013 року), зараховані в погашення визначених на протязі 2013 року помісячних сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Враховуючи вищенаведене, протягом періоду з 1 січня 2013 року до 31 грудня 2013 року ПрАТ "Івано-Франківський локомотиворемонтний завод" проведено відшкодування Пенсійному фонду України фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пункту "а" та пунктів "б"-"з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в сумі 362443,01 грн, проте, на порушення вимог пункту 138.10 статті 138 Податкового кодексу платником податку по рядку 06.4.14 "відшкодування Пенсійному фонду України фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пункту "а" та пунктів "б"-"з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення"" Додатку ІВ Податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 2013 рік включено витрати в сумі 1128726 грн (з них 766282,99 грн не відшкодовано), внаслідок чого встановлено завищення задекларованих суб'єктом господарювання показників у рядку 06.4 "Інші витрати звичайної діяльності та інші операційні витрати" Податкової декларації з податку на прибуток за 2013 рік всього в сумі 766283 грн.

Крім того, в акті зазначено, що проведеною перевіркою відображеного показника нарахованих амортизаційних відрахувань за період з 1 січня 2013 року до 31 грудня 2013 року, встановлено завищення задекларованих суб'єктом господарювання показників у таблиці №1 "Нарахування амортизації за звітний період" додатку АМ до Податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 2013 рік та у рядку 05.1 Декларації "собівартість придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг)" на 67625 грн. У ході проведення перевірки встановлено, що ПрАТ"Івано-Франківський локомотиворемонтний завод" на порушення вимог пункту 144.1 статті 144 Податкового кодексу здійснювалося нарахування амортизації об'єктів 3 та 4 груп, які протягом періоду з 1 січня 2013 року до 31 грудня 2013 року не використовувалися в господарській діяльності платника податку, на загальну суму 67625 грн, внаслідок чого встановлено завищення задекларованих суб'єктом господарювання показників у таблиці №1 "Нарахування амортизації за звітний період" додатку АМ до Податкової декларації за 2013 рік та у рядку 05.1 "Собівартість придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг)" цієї Декларації всього на 67625 грн.

Як наслідок перевіркою повноти визначення ПрАТ "Івано-Франківський локомотиворемонтний завод" податку на прибуток за період з 1 січня 2013 року до 31 грудня 2013 року встановлено його заниження всього на 381193 грн.

Також, в акті від 24 грудня 2014 року № 7/09-15-22-02/313655435 зазначено, що у декларації з податку на прибуток підприємства за 2013 рік ПрАТ "Івано-Франківський локомотиворемонтний завод" у рядку 11 "Загальна сума нарахованого до сплати податку на прибуток за звітний (податковий) рік" відобразило податок на прибуток в сумі 210232 грн, відповідно авансовий внесок за період з березня 2014 року до лютого 2015 року становив 17519 грн (210332,0 грн). Проведеною перевіркою в результаті допущених товариством порушень податкового законодавства було встановлено заниження податку на прибуток за 2013 рік на 381193 грн, в результаті чого відповідно до пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу підлягають збільшенню авансові платежі з податку на прибуток за період з березня до листопада 2014 року на 285895 грн.

Крім того, ПрАТ "Івано-Франківський локомотиворемонтний завод" в порушення пункту 185.1 статті 185, пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198 пунктів 201.1, 201.4 статті 201 Податкового кодексу України, статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підпункту 1.2 пункту 1, підпункту 2.1 пункту 2, пунктів 2.15 та 2.16 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, за період з 1 січня 2013 року до 31 грудня 2013 року завищено суму податкового кредиту Декларацій з податку на додану вартість на 258493 грн, в тому числі за березень 2013 року - на 7335 грн, квітень 2013 року - на 31215 грн, травень 2013 року - на 53288 грн, червень 2013 року - на 65133 грн, липень 2013 року - на 74709 грн, серпень 2013 року - на 21589 грн, вересень 2013 року - на 4744 грн, жовтень 2013 року - на 2480 грн по операціях із придбання товарно-матеріальних цінностей від вищевказаних контрагентів, які не мали реального товарного характеру, так як не встановлено факту передачі та отримання ТМЦ, а отже є операціями без мети настання реальних наслідків та відповідно є безтоварними. Як наслідок перевіркою повноти нарахування ПрАТ "Івано-Франківський локомотиворемонтний завод" податку на додану вартість, з врахуванням встановлених перевіркою порушень по формуванню податкових зобов'язаннях та податкового кредиту за період з 1 січня 2013 року до 31 грудня 2013 року встановлено його заниження на 261202 грн.

Судом першої інстанції всебічно проаналізовані дані наведені в акті перевірки, та виявлено, що висновки про наявність вказаних порушень ґрунтуються на встановленні відповідачем під час перевірки використаних актів перевірки даних постачальників про проведення аналізу їх діяльності та встановлення відсутності фактичного постачання товарів та послуг через ненадання для перевірки первинних документів та інших проведених податковим органом заходів щодо здійснення фінансово-господарської діяльності (Приватне підприємство "Троник", ТОВ "Атака", ТВО "ТВО "Східбуд", Приватним підприємством "Словенія Плюс", ТОВ "Торгово-закупівельне підприємство "ТОРГСЕРВІС", ТОВ "Автобізнесгруп" та ТОВ "Завод Днепросталь").

Суд першої інстанції вірно наголосив на тому, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Водночас статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Тобто, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Відповідно до пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

Таким чином, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Колегія суддів проаналізувавши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та докази зібрані у справі на предмет реальності проведених господарських операцій та їх зв'язок з господарською діяльністю позивача, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість встановила що між даними постачальниками та позивачем були укладені відповідні угоди, виконання яких було підтверджено придбанням товарів згідно податкових та видаткових накладних, проведенням оплат за товарно-матеріальні цінності, дорученнями уповноваженим особам на право отримання товарно-матеріальних цінностей, прихідними ордерами, картками складського обліку та замовлень форми Ф21М, надано копії договорів щодо виконання підрядних робіт по ремонту і модернізації залізничних транспортних засобів, видаткових накладних, щодо ПП "Троник" (т.1 а.с.144-149-251, т.2 а.с.1,52,94,126-138), щодо ТОВ "Атака" (т.2 а.с.174-224), щодо ТВО "ТВО "Східбуд" (т.1 а.с.87-143), щодо ПП "Словенія Плюс" (т.1 а.с.64-72), щодо ТОВ "Торгово-закупівельне підприємство "ТОРГСЕРВІС" (т.2 а.с.143-173), щодо ТОВ "Автобізнесгруп" та ТОВ "Завод Днепросталь" (т.1 а.с.79-86).

Судом встановлено, що необхідні первинні бухгалтерські документи щодо придбання товарів (робіт, послуг) у постачальників є в наявності у позивача та копії містяться в матеріалах справи.

Одночасно колегія суддів звертає свою увагу на ту обставину, що відповідач не висловлює зауважень щодо повноти оформлення документів та відображення господарських операцій в бухгалтерському обліку. Відповідач підтверджує повноту розрахунків між сторонами договорів.

Окрім того колегія суддів наголошує на тому, що відповідно до даних інвентаризацій, на складі ПАТ "Івано-Франківський локомотиворемонтний завод" знаходилась частина товарно-матеріальних цінностей, придбаних в контрагентів ПП «Тронік», ТОВ «Атака», ТОВ «ТВО «Східбуд», ПП «Словенія Плюс», ТОВ «Торгово-закупівельне підприємство «Торгсервіс», ТОВ «Автобізнесгруп», ТОВ «Завод Днепросталь», що підтверджується відповідними інвентаризаційними описами.

В матеріалах справи наявні копії договорів на виконання підрядних робіт по ремонту та модернізації залізничних транспортних засобів, видаткових накладних, в підтвердження використання отриманих від вищевказаних контрагентів товарно- матеріальні в своїй статутній господарській діяльності.

Висновки перевіряючих щодо відсутності факту підтвердження транспортування та ненадання товарно-транспортних документів в підтвердження їх доставки не витримують критики та спростовуються наданими документами, оскільки вони зроблені без достатнього дослідження умов постачання згідно укладених договорів, якими передбачено доставку продавцем товару за місцезнаходженням ПрАТ «ІФ ЛРЗ».

Колегія суддів погоджується із доводами позивача про те, що на момент проведення вищевказаних фінансово-господарських операцій ПАТ "Івано-Франківський локомотиворемонтний завод" та ПП «Тронік», ТОВ «Атака», ТОВ «ТВО «Східбуд», ПП «Словенія Плюс», ТОВ «Торгово-закупівельне підприємство «Торгсервіс», ТОВ «Автобізнесгруп», ТОВ «Завод Двепросталь» мали господарську правосуб'єктність: в установленому законом порядку були зареєстровані як юридичні особи - суб'єкти господарювання, взяті на облік як платники податку на додану вартість.

Представлені позивачем під час проведення перевірки документи, а саме: договори, податкові накладні, замовлення, картки складського обліку встановленої форми і змісту - в цілому свідчать про виникнення цивільних прав та обов'язків, а також про фактичне здійснення господарських операцій позивачем та його контрагентами, та є достатніми доказами на підтвердження здійснення останніх, однак відповідач їх безпідставно не взяв до уваги.

З огляду на викладене вище, аргументи, якими відповідач доводить відсутність реального виконання господарських операцій, є необгрунтованими і не доводять неправомірності формування сум витрат, що включені Представництвом при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту з податку на додану вартість.

Таким чином, суд перевіряючи реальність господарських операцій, визначених угодами, що укладені між позивачем та його контрагентами прийшов до висновку, що твердження податкового органу щодо нереальності та безтоварності здійснення господарських операцій не відповідає дійсності.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції в тому, що обставини, коли контрагент не виконав свого зобов'язання зі сплати податку до бюджету тягнуть відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку на додану вартість права на формування податкового кредиту у разі, коли цей платник має необхідні документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Така позиція відповідає практиці Верховного Суду України у подібних правовідносинах. Так, у постанові від 13 січня 2009 року (справа № 21-1578во08) Верховний Суд України зазначив, що визнання недійсними установчих документів юридичної особи та подальше анулювання свідоцтва платника податку на додану вартість самі по собі не призвели до недійсності всіх угод, укладених з моменту державної реєстрації такої особи до моменту виключення її з державного реєстру, та не позбавляло правового значення видані за цими господарськими операціями податкові накладні. У постанові від 11 грудня 2007 року (справа № 21-1376во06) Верховний Суд України дійшов висновку, що у разі невиконання контрагентом зобов'язання зі сплати податку до бюджету, відповідальність та негативні наслідки настають саме щодо цієї особи. Ця обставина не є підставою для позбавлення платника податку на додану вартість права на його відшкодування у разі, коли цей платник виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування та має необхідні документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Крім того, дана позиція узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини у справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява № 3991/03). Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22 січня 2009 року зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати податок на додану вартість другий раз, а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Посилання представника відповідача на факт порушення кримінальної справи, за ознаками злочину, передбаченого Кримінальним кодексом України, суд не приймає до уваги, так як лише вирок суду, відповідно до частини 4 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України може встановлювати обставини по справі.

В розумінні кримінально-процесуального законодавства України, належними засобами, які б підтверджували відповідні юридичні факти (зокрема, вину службових осіб) є відповідні судові рішення, що набрали законної сили.

Представником відповідача не надано доказів того, що на момент проведення перевірки та розгляду справи були прийняті такі судові рішення і вони набрали законної сили.

Відтак, зазначені обставини не є підставою для позбавлення платника податку права на податковий кредит з податку на додану вартість у випадку, коли останній виконав усі передбачені законом умови стосовно отримання такого права та має необхідні документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту, оскільки податкове законодавство України не ставить право платника податку на додану вартість на податковий кредит в залежність від дій або бездіяльності його контрагентів чи відсутності у контрагентів основних фондів, кваліфікованого персоналу тощо.

Суд вважає за доцільне звернути увагу на те, що відповідно до частини 1 статті 627 Цивільного кодексу України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Колегія суддів черговий раз наголошує на тому, що платник податків не несе і не може нести відповідальності за іншого платника, навіть, якщо вони перебували між собою у господарських взаємовідносинах. Висновки контролюючого органу прямо суперечать практиці Європейського Суду з прав людини, яка відповідно до вимог статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовується судами як джерело права.

У пункті 38 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Інтерсплав проти України" від 9 січня 2007 року Суд вказав на те, що якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб'єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб за відсутності зловживання з їх боку.

Таким чином, позивач не може нести відповідальність ані за несплату податків своїми контрагентами та ведення ними податкового обліку, ані за можливу недостовірність відомостей про них, за умови необізнаності щодо неї, як і не може нести відповідальність за інші дії контрагента, а тим більше за дії контрагентів контрагента.

При цьому слід зазначити, що відповідачем доказів неведення вказаними підприємствами господарської діяльності не надано, договори укладені позивачем з контрагентами в судовому порядку не визнавалися нікчемними або такими, що не відповідають закону, а відповідач не наділений повноваженнями на оцінку відповідності будь-якого правочину вимогам статей 202, 203, 215, 216, 228 Цивільного кодексу України.

Представник позивача зазначив, що наслідки яких бажали досягти позивач та його контрагенти за договорами настали. ТМЦ, придбані за вищенаведеними договорами, відображені в даних складського обліку і відповідач щодо таких доказів зауважень не висловив.

Посилання на акти перевірок не є достатнім доказом для прийняття рішення про безтоварність операцій чи їх відсутність.

Підсумовуючи все вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем правомірно сформовано валові витрати та правомірно включено суми податку на додану вартість сплачені контрагенту у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг).

Щодо додаткових нарахувань та прийняття податкових повідомлень-рішень від 6 квітня 2015 року № та № колегія суддів звертає увагу на те, що за результатом розгляду поданої скарги Головне ДФС в Івано-Франківській області прийнято рішення від 25 березня 2015 року № 0/09-19-10-01-14, яким скаргу № 23/01 від 26 січня 2015 року залишено без задоволення та додатково донараховано грошове зобов'язання по податку на додану вартість товарів (робіт, послуг) - 3000 грн (2000 грн за основним платежем та 1000 грн за штрафними (фінансовими) санкціями(штрафами)), та по внесках з податку на прибуток приватних підприємств 47649 грн (31766 за основним платежем та 15883 грн за штрафними (фінансовими) санкціями).

Суд апеляційної інстанції вважає, що дії відповідача не відповідають вимогам закону, оскільки з Акту перевірки зрозуміло, що перевірка проводилась з 13 листопада 2014 року до 17 грудня 2014 року, тому період авансового внеску з податку на прибуток за грудень місяць 2014 року настає лише 31 грудня 2014 року і він не може відображатись в оскаржуваному Акті перевірки, так як перевірка завершилась раніше ніж настав термін сплати. Отже дана сума не може бути донарахована оскаржуваним актом, хоч і податкові повідомлення-рішення приймались в січні 2015 року,

В матеріалах справи відсутні докази обставин, встановлені податковим органом на підтвердження того, що укладаючи спірні договори, учасники договірних відносин діяли з метою, яка є завідомо суперечною інтересам держави та суспільства.

Податковим органом не доведено наявності протиправного умислу та мети при укладенні угод позивачем, що мали місце під час здійснення підприємницької діяльності позивачем, оскільки мета є суб'єктивною ознакою, притаманною фізичним особам. Юридичні особи діють через органи управління і як наслідок через фізичних осіб, які входять до складу таких органів управління, а тому для встановлення умислу та мети в діях юридичної особи необхідно довести наявність умислу та мети в діях фізичних осіб, що діяли від імені відповідної юридичної особи.

Доказів на підтвердження факту порушення позивачем встановленого порядку здійснення підприємницької діяльності, ухилення від сплати податків, наявності шкоди заподіяної державі, зокрема таких як, чинні податкові вимоги, надіслані позивачу в зв'язку з несплатою ним сум податкових зобов'язань, що виникли внаслідок укладання та виконання спірних зобов'язань за спірними договорами або відомості про наявність податкового боргу у позивача, представником відповідача також суду не надано. Не доведено також відповідачем й наявності доказів кримінальної відповідальності посадових осіб та відповідальності суб'єктів господарювання за ухилення від сплати податків або інші податкові правопорушення. Відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не було надано суду постанови про визнання винними відповідальних осіб контрагентів у вчиненні злочину, передбаченого статтею 212 Кримінального кодексу України.

Таким чином, відсутність наявності в діях хоча б однієї зі сторін угоди умислу на її укладання з метою, завідомо суперечною інтересам держави та суспільства, зумовлює відсутність підстав для висновку податкових органів щодо безтоварності операцій укладених між позивачем та його контрагентами та, як наслідок, відсутність встановлених перевіркою порушень податкового законодавства.

Поряд з цим колегія суддів критично оцінює доводи представника відповідача щодо значення кримінального провадження № 0000033 і надання як доказу протоколу допиту свідка ОСОБА_5, оскільки, згідно з частиною 4 статті 72 КАС України, обов'язковим для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, є вирок суду у кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, і лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою. В матеріалах справи відсутня інформація про наявність вироку в згаданому кримінальному провадженні.

Відповідно до роз'яснень Вищого адміністративного суду України у листі від 14 листопада 2012 року № 2379/12/13-12 "Щодо застосування статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України", обставини, встановлені в інших процесуальних актах у кримінальних справах чи справах про адміністративні проступки, не можуть розглядатися як обов'язкові відповідно до частини четвертої статті 72 КАС України.

Враховуючи наведене колегія суддів приходить до переконання, що судом першої інстанції дотримано норм матеріального та процесуального права, висновки суду відповідають обставинам справи та наявним у ній доказам.

Відповідно до статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 199, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 3 листопада 2015 року по справі № 809/2438/15- без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20-ти днів з дати складення в повному обсязі.

Головуючий суддя: Кузьмич С.М.

Судді: Гулид Р. М.

Улицький В. З.

Повний текст ухвали складено 4 березня 2016 року.