Справа № П/811/4069/14
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2016-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" лютого 2016 р. м.Київ К/800/39296/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя Голяшкін О.В. (доповідач),

судді Заяць В.С.,

Стрелець Т.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Кіровоградської митниці ДФС на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13 серпня 2015 року у справі за позовом Кіровоградської митниці ДФС до Іноземного підприємства «Ліга» про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2014 року Кіровоградська митниця ДФС звернулася з позовом до Іноземного підприємства «Ліга», в якому просила стягнути до Державного бюджету України несплачені платежі (витрати на зберігання товарів на складі митного органу) в розмірі 523022,81 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що у відповідності до приписів ч.4 ст.239 Митного кодексу України митним органом було організовано склад Кіровоградської митниці для зберігання живих свиней на території свинокомплексу ІП «Ліга». Після оформлення товару у митному відношенні він не міг бути виданий відповідачу через відсутність оплати за зберігання відповідно до приписів Порядку відшкодування витрат за зберігання товарів, транспортних засобів на складах митних органів від 15 червня 2012 року №731, яким встановлено, що оплата коштів має здійснюватися незалежно від фактично понесених витрат.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2015 року позовні вимоги задоволено у повному обсязі.

При винесенні рішення суд першої інстанції виходив із обов'язку відповідача відшкодувати витрати митного органу за зберігання товару на митному складі, що передбачено приписами Порядку відшкодування витрат за зберігання товарів, транспортних засобів на складах митних органів.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13 серпня 2015 року задоволено частково апеляційну скаргу Іноземного підприємства «Ліга»; постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2015 року скасовано та прийнято нову постанову; позовні вимоги Кіровоградської митниці ДФС України задоволено частково; стягнуто з Іноземного підприємства «Ліга» до Державного бюджету України несплачені платежі (витрати на зберігання товарів на складі митного органу) в розмірі 155914.98 грн.; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В частині відмови у задоволенні позовних вимог рішення суду апеляційної інстанції мотивоване відсутністю доказів щодо продовження з 19 вересня 2014 року дії процедури зберігання товару (живі свині) на складі митниці та знаходження товару в зоні митного контролю або розірвання договору зберігання матеріальних цінностей у іншу дату.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог, Кіровоградська митниця ДФС звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, просить залишити без змін постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2015 року, скасувати постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13 серпня 2015 року в оскаржуваній частині.

Заперечення на касаційну скаргу не надходили.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено та із матеріалів справи вбачається, що 23 червня 2014 року до Кіровоградської митниці Міндоходів звернулося Іноземне підприємство «ЛІГА» із заявою про організацію складу Кіровоградської митниці для зберігання живих свиней на території свинокомплексу ІП «ЛІГА», розташованого за адресою: Кіровоградська обл., смт.Компаніївка, вул.Кірова,37 (карантин).

14 серпня 2014 року між ІП «ЛІГА» (зберігач) та Кіровоградською митницею Міндоходів (поклажодавець) укладено договір зберігання матеріальних цінностей №82, відповідно до умов якого зберігач приймає від поклажодавця на зберігання в складському приміщенні матеріальні цінності, які знаходяться під митним контролем. Площа складського приміщення - 332 м.кв., строк дії договору - з 14 серпня 2014 року по 31 грудня 2014 року; загальна вартість зберігання виходячи із розрахунку 0,25 грн. за 1 кв.метр - 83 грн. на місяць, загальна сума договору - 380,19 грн.

14 серпня 2014 року Кіровоградською митницею прийнято рішення про створення в межах критого свинокомплексу, що знаходиться за адресою: Кіровоградська обл., смт.Компаніївка, вул.Кірова,37, зони митного контролю строком дії до 31 грудня 2014 року.

На підставі МД-1 №462175 від 14 серпня 2014 року розміщено на складі Кіровоградської митниці ДФС товар «живі свині» в кількості 332 штук.

Відповідно до митних декларацій від 18 вересня 2014 року №901050000/2014/009624 та від 18 вересня 2014 року №90105000/2014/009625 товар «живі свині» в кількості 332 штук оформлений у митному відношенні.

Листом від 18 вересня 2014 року №02-3/21 ІП «ЛІГА» звернулось до Кіровоградської митниці Міндоходів про видачу зі складу митниці «живі свині в кількості 332 штук». Вантаж митницею не виданий у зв'язку з відсутністю оплати за зберігання на складі митниці вказаного товару.

09 жовтня 2014 року Кіровоградською митницею ДФС до ІП «ЛІГА» направлено листа №1700/03/11-70-05-64 щодо проведення інвентаризації та забезпечення вільного доступу працівникам Кіровоградської митниці та представнику експертної організації до переданих ІП «Ліга» на зберігання матеріальних цінностей відповідно до договору від 14 серпня 2014 року №82.

Листом від 17 жовтня 2014 року №1030-10 відповідач повідомив, що відповідно до договору від 14 серпня 2014 року №82 тварини (332 штук) поміщено на ІП «ЛІГА» на період карантину. Згідно ч.1 ст.248 та ч.5 ст.255 Митного кодексу України імпортоване майно (живі свині) розмитнене, воно перебуває поза межами митного контролю та належить ІП «ЛІГА» на праві приватної власності, а тому в доступі інвентаризаційній комісії відповідачем відмовлено.

Розглядаючи та вирішуючи справу по суті, суди попередніх інстанцій виходили із того, що даний спір є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

Згідно ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Справа адміністративної юрисдикції, відповідно до п.1 ч.1 ст.3 Кодексу адміністративного судочинства України, це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ч.2 ст.4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Як передбачено ч.3 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України, суб'єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду у випадках, передбачених Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку зі здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Згідно п.5 ч.2 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України.

Вирішуючи спір по суті, суди попередніх інстанцій не звернули уваги на те, що відносини, які склалися між сторонами, не пов'язані із безпосереднім здійсненням позивачем відносно відповідача владних управлінських функцій у зв'язку з виконанням повноважень та завдань, покладених на нього законом, а виникли між сторонами з приводу зберігання майна позивача на митному складі та у зв'язку з невиконанням відповідачем зобов'язань щодо сплати коштів у якості відшкодування митниці витрат на зберігання. Пред'явлена до стягнення сума у розмірі 523022,81 грн. не відноситься до митних платежів (якими згідно п.27 ч.1 ст.4 Митного кодексу України, є мито, акцизний податок із ввезених на митну територію України підакцизних товарів (продукції) та податок на додану вартість із ввезених на митну територію України товарів (продукції)), що справляються під час переміщення або у зв'язку з переміщенням товарів через митний кордон України та контроль за справлянням яких покладено на митні органи, а фактично є платою за зберігання товару на складі митного органу, яка відповідно до Порядку відшкодування витрат за зберігання товарів та транспортних засобів на складах митних органів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 15 червня 2012 року № 731 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 09 липня 2012 року за №1140/21452), розраховується виходячи із категорії товару та строку його знаходження на такому складі, та має бути сплачена при фактичному отриманні товару після його митного оформлення.

Фактично відносини щодо зберігання товару на складі митного органу є цивільно-правовими з відповідними обов'язками митного органу забезпечити надійне зберігання товарів, їх повернення у схоронності та відшкодування понесених витрат у разі їх втрати чи пошкодження, а також правом та відшкодування витрат за зберігання, та кореспондуючими обов'язками власника товару відшкодувати митному органу витрати на зберігання, а також правом на отримання товару, що зберігається на складі, та на відшкодування збитків, завданих нестачею товару чи його пошкодженням.

Зберігання товарів та митному складі є господарською операцією, яка передбачає рівність учасників цих відносин, вільність їх волевиявлення, відсутність будь-якого підпорядкування або владного впливу.

За вказаними обставинами слід дійти висновку, що даний спір не носить характеру публічно-правового та не підпадає під юрисдикцію адміністративних судів, у зв'язку з чим провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.157 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ст.1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Як встановлено ч.3 ст.22 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», місцеві господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.12 Господарського процесуального кодексу України господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів.

Отже, за суб'єктним складом сторін та сутністю спору дана справа підлягає розгляду господарськими судами у порядку, визначеному нормами Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.228 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі з підстав, встановлених статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст.220, 222, 223, 228, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Кіровоградської митниці ДФС задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13 серпня 2015 року та постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2015 року скасувати.

Провадження у справі закрити.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, передбачених ст.ст.237 - 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді