Справа № 628/2719/15-а
Суддя: Курило Л.В.
Дата ухвалення: 2016-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2016 р. Справа № 628/2719/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді: Курило Л.В.,

Суддів: Русанової В.Б. , Присяжнюк О.В. ,

за участю секретаря судового засідання - Дудки О.А.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Паламарчука Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 30.12.2015р. по справі № 628/2719/15-а

за позовом ОСОБА_1

до Грушівської сільської ради Куп'янського району Харківської області

про визнання нечинним рішення Грушівської сільради в частині встановлення транспортного податку,

ВСТАНОВИЛА:

06.08.2015 року ОСОБА_1 ( далі - позивач, ОСОБА_1.) звернувся до суду з адміністративним позовом до Грушівської сільської ради Куп'янського району Харківської області, в якому просив суд визнати нечинним рішення Грушівської сільської ради LIX сесії VI скликання від 20.01.2015р. в частині встановлення транспортного податку з 01.01.2015р.

Постановою Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 30.12.2015р. в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою задовольнити позов в повному обсязі.

Позивач та його представник в судовому засіданні суду апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги підтримали в повному обсязі, просили постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити позов.

Представник відповідача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції просив постанову суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вислухавши учасників процесу, переглянувши в межах апеляційної скарги постанову суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що рішенням Грушівської сільської ради LIX сесії VI скликання від 20.01.2015р. " Про врегулювання питань справляння податків на території Грушівської сільської ради відповідно до норм Податкового кодексу України", яким, встановлено, зокрема, транспортний податок на території Грушівської сільської ради, а також затверджено Положення про транспортний податок на території Грушівської сільської ради (пункт 1). Це рішення набирає чинності з 01.01.2015 р. (пункт 5 Рішення) ( а.с.6,7-10).

Положення про транспортний податок на території Грушівської сільської ради, яке є додатком № 2 до рішення LIX сесії VI скликання від 20.01.2015 року, визначає об'єкти оподаткування, платників податку, розміри ставок, податковий період та інші обов'язкові елементи для справляння транспортного податку на території Грушівської сільської ради.

Вважаючи неправомірним рішення Грушівської сільської ради LIX сесії VI скликання від 20.01.2015р. в частині встановлення транспортного податку з 01.01.2015р., позивач звернувся із зазначеним позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що рішення Грушівської сільської ради Куп'янського району Харківської області LIX сесії VI скликання від 20.01.2015 року "Про врегулювання питань справляння податків на території Грушівської сільської ради відповідно норм Податкового кодексу України", прийняте з дотриманням вимог діючого законодавства.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, колегія суддів апеляційної інстанції зважає на наступне.

Відповідно до статті першої Податкового кодексу України, цей кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до статті 8 цього кодексу в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних і міських рад у межах їх повноважень, і є обов'язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Згідно з підпунктом 10.1.1 пункту 10.1 ст. 10 Податкового кодексу України до місцевих податків належить, зокрема, податок на майно.

Стаття 265 Податкового кодексу України передбачає, що податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.

З 01 січня 2015 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28 грудня 2014 року № 71-VIII. Згідно вказаного нормативно-правового акта статтею 267 Податкового кодексу України шляхом викладення її в новій редакції, введено новий місцевий податок - транспортний податок.

Відповідно до вимог статті 267 Податкового кодексу України з урахуванням змін, платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктом оподаткування.

В пункті 4 розділу ІІ "Прикінцеві положення" Закону України від 28.12.2014 №71-VІІІ "Про внесення змін до Податкового Кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", який набув чинності 01.01.2015р., зазначено: рекомендувати органам місцевого самоврядування: у місячний термін з дня опублікування цього Закону переглянути рішення щодо встановлення на 2015 рік податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для об'єктів житлової нерухомості, а також прийняти та оприлюднити рішення щодо встановлення у 2015 році податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для об'єктів нежитлової нерухомості, податку на майно (в частині транспортного податку) та акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів. Установити, що в 2015 році до рішень місцевих рад про встановлення місцевих податків на 2015 рік не застосовуються вимоги, встановлені Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Статтею 27 Бюджетного кодексу України визначений порядок формування доходної частини бюджетів, а саме, закони України, які впливають на показники бюджету і приймаються після 15 липня року, що настає за плановим.

Згідно з ч. 3 ст. 27 Бюджетного кодексу України закони України або їх окремі положення, які впливають на показники бюджету (зменшують надходження бюджету та/або збільшують витрати бюджету) і приймаються: не пізніше 15 липня року, що передує плановому, вводяться в дію не раніше початку планового бюджетного періоду; після 15 липня року, що передує плановому, вводяться в дію не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим.

Відповідно до вимог ст. 25 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні та міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх видання.

Частиною 1 статті 69 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що органи місцевого самоврядування відповідно до Податкового кодексу України встановлюють місцеві податки і збори. Місцеві податки і збори зараховуються до відповідних місцевих бюджетів у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України з урахуванням особливостей, визначених Податковим кодексом України.

Згідно з пунктом 24 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях відповідної місцевої ради вирішуються питання встановлення місцевих податків і зборів відповідно до Податкового кодексу України.

Порядок співвідношення податкового законодавства з іншими законодавчими актами, визначений ст.5 Податкового кодексу України, зокрема, для регулювання відносин у сфері справляння податків і зборів, застосовуються поняття, правила та положення які встановлено Податковим кодексом України.

Відповідно до п.10.2 ст. 10 Податкового кодексу України місцеві ради обов'язково установлюють єдиний податок та податок на майно (в частині транспортного податку та плати за землю).

Місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору (пункт 10.3. статті 10 Податкового кодексу України).

За ознаками, визначеними ст. 1 Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності", рішення Грушівської сільської ради LIX сесії VI скликання від 20.01.2015р. є регуляторним актом, оскільки воно спрямоване на правове регулювання господарських відносин, розраховане на неодноразове застосування і щодо невизначеного кола осіб.

Відповідно до п.7.7. Регламенту Грушівської сільської ради рішення набирають чинності з дня їх підписання головою ради, якщо не встановлено іншого строку введення цих рішень в дію. Рішення нормативно - правового характеру набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення на інформаційному стенді сільської ради, якщо радою не встановлено більш пізній строк введення цих рішень в дію.

Судом встановлено, що Грушівська сільська рада розмістила текст рішення LIX сесії VI скликання від 20.01.2015р. на інформаційному стенді оголошень сільської ради .

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що твердження позивача про порушення відповідачем порядку оприлюднення оспорюваного рішення є необґрунтованими та спростовуються установленими обставинами справи.

Зважаючи на викладені положення норм матеріального права, колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій щодо дотримання Грушівською сільською радою установленого чинним законодавством порядку оприлюднення рішення Грушівської сільської ради LIX сесії VI скликання від 20.01.2015р.

Згідно з підпунктом 4.1.9 пункту 4.1 статті 4 Податкового кодексу податкове законодавство ґрунтується на принципі стабільності - зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.

Отже, принцип стабільності застосовується у разі внесення змін до елементів податків та зборів, а не при прийнятті нових податків.

Відповідно до п.п. 12.3.4 п.12.3 ст. 12 Податкового кодексу України, рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Згідно з п.7.3. ст.7 Податкового кодексу України, будь-які питання щодо оподаткування регулюються цим Кодексом і не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів, що містять виключно положення щодо внесення змін до цього Кодексу та/або положення, які встановлюють відповідальність за порушення норм податкового законодавства.

Відповідно до пп. 12.3.5 п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України, якщо органи місцевого самоврядування ( сільська, селищна чи міська ради) у визначені законодавством строки не приймають рішення про встановлення на своїй території загальнообов'язкових місцевих податків і зборів, то такі платежі вважаються встановленими із застосуванням мінімальної ставки, визначеної у відповідних статтях ПК України.

Таким чином, питання сплати транспортного податку визначаються виключно Податковим кодексом України.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішення Грушівської сільської ради Куп'янського району Харківської області LIX сесії VI скликання від 20.01.2015 року "Про врегулювання питань справляння податків на території Грушівської сільської ради відповідно норм Податкового кодексу України", прийняте з дотриманням вимог діючого законодавства.

Разом з тим, незважаючи на обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що рішення підлягає скасуванню у зв'язку з порушенням судом першої інстанції норм процесуального права.

Оскаржуване рішення за своїми ознаками є нормативно - правовим актом, оскільки поширюється на невизначене коло субєктів, має тривале застосування у часі, тощо.

Главою 6 Кодексу адміністративного судочинства України визначені особливості провадження в окремих категоріях адміністративних справ.

Згідно ч.ч. 3, 4, 5 ст. 171 КАС України у разі відкриття провадження в адміністративній справі щодо оскарження нормативно-правового акта суд зобов'язує відповідача опублікувати оголошення про це у виданні, в якому цей акт був або мав бути офіційно оприлюднений.

Оголошення повинно містити вимоги позивача щодо оскаржуваного акта, реквізити нормативно-правового акта, дату, час і місце судового розгляду адміністративної справи.

Оголошення має бути опубліковано не пізніш як за сім днів до судового розгляду.

З матеріалів справи убачається, що судом першої інстанції не виконано вимоги ст. 171 КАС України щодо опублікування оголошення про розгляд справи, у зв'язку з чим порушено норми процесуального права.

Згідно ч.2 ст.205 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги може своєю постановою змінити постанову суду першої інстанції або прийняти нову постанову, якими суд апеляційної інстанції задовольняє або не задовольняє позовні вимоги.

Враховуючи встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню, з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ч.1 ст. 198, ст. 202, ч.2 ст. 205, ст.ст. 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 30.12.2015р. по справі № 628/2719/15-а скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Курило Л.В.
Судді Русанова В.Б. Присяжнюк О.В.
Повний текст постанови виготовлений 01.03.2016 р.