Справа № 806/885/15
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2016-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2016 року м. Київ К/800/25669/15

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

Олендера І.Я. (доповідача), Карася О.В., Рибченка А.О.,

провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд адміністративної справи за позовом Бердичівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області до Управління Державної пенітенціарної служби України у Житомирській області про надання дозволу на стягнення податкового боргу, провадження в якій відкрито за касаційною скаргою Бердичівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 1 квітня 2015 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 25 травня 2015 року,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2015 року Бердичівська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Житомирській області (далі - позивач, ДПІ) звернулась до суду першої інстанції з позовом, в якому просила надати дозвіл на стягнення податкового боргу в сумі 246117,63 грн. з Управління Державної пенітенціарної служби України у Житомирській області (далі - відповідач) в рахунок погашення заборгованості, яка рахується за Державним підприємством «Підприємство Бердичівської виправної колонії №70» Управління Державної пенітенціарної служби України у Житомирській області.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 1 квітня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 25 травня 2015 року, в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Суди попередніх інстанцій мотивували свої рішення тим, що позивачем не надано доказів звернення стягнення на майно Державного підприємства «Підприємство Бердичівського виправної колонії №70» Управління Державної пенітенціарної служби України у Житомирській області, у зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить про їх скасування, як таких, що постановлені із порушенням норм матеріального та процесуального права, ухвалити нову постанову про задоволення адміністративного позову. У доводах касаційної скарги позивач зазначає, що за Державним підприємством «Підприємство Бердичівської виправної колонії №70» Управління Державної пенітенціарної служби України у Житомирській області рахується заборгованість з податку на додану вартість, земельного податку та збору за спеціальне використання води, яка добровільно не сплачена, а тому така підлягає стягненню з відповідача.

Касаційний розгляд справи проведено в попередньому судовому засіданні, відповідно до ст. 220-1 КАС України.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступні обставини.

Управління Державної пенітенціарної служби України в Житомирській області перебуває на податковому обліку в Житомирській об'єднаній державній податковій інспекції.

Державне підприємство «Підприємство Бердичівської виправної колонії №70» Управління Державної пенітенціарної служби України у Житомирській області знаходиться на податковому обліку в Бердичівській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області.

Станом на 23.02.2015 року у зазначеного підприємства рахується податковий борг на загальну суму 246117,63 грн.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що зазначена касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних мотивів.

Доводи позивача полягають у тому, що вищевказана сума податкової заборгованості є узгодженою та добровільно не сплаченою Державним підприємством «Підприємство Бердичівської виправної колонії №70» Управління Державної пенітенціарної служби України у Житомирській області. Крім того, позивачем в судовому порядку стягнуто частину зазначеної заборгованості за рахунок готівки платника із рахунків у банках, однак зазначені заходи не призвели до повного погашення податкового боргу, а тому вказані кошти повинні бути стягнуті з відповідача, як органу виконавчої влади, до сфери управління якого належить такий платник податків.

Правовідносини щодо погашення податкового боргу державних або комунальних підприємств регулюються спеціальними нормами, зокрема, ст. 96 ПК України, що зумовлено особливою метою створення таких підприємств, які у більшості випадків, пов'язані із здійсненням соціальних функцій (комунальні підприємства) та із захистом загальнодержавних інтересів (казенні підприємства).

Стаття 95 ПК України передбачає, що орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно із пп. 14.1.155 п. 14.1 ст. 14 ПК України податкова застава - спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов'язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом. Податкова застава виникає на підставах, встановлених цим Кодексом. У разі невиконання платником податків грошового зобов'язання, забезпеченого податковою заставою, орган стягнення у порядку, визначеному цим Кодексом, звертає стягнення на майно такого платника, що є предметом податкової застави.

За змістом ст. 89 ПК України, норми якої визначають виникнення права податкової застави, закріплено, що майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису. До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу.

Статтею 96 ПК України встановлений порядок погашення податкового боргу державних підприємств, які не підлягають приватизації, та комунальних підприємств.

Згідно з п. 96.2 ст. 96 ПК України у разі якщо сума коштів, отримана від продажу внесеного в податкову заставу майна державного підприємства, яке не підлягає приватизації, у тому числі казенного підприємства, не покриває суму податкового боргу такого платника податків і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням публічних торгів, або у разі відсутності майна, що відповідно до законодавства України може бути внесено в податкову заставу та відчужено, контролюючий орган зобов'язаний звернутися до органу виконавчої влади, до сфери управління якого належить такий платник податків, з поданням щодо прийняття рішення про: надання відповідної компенсації з бюджету за рахунок коштів, призначених для утримання такого органу виконавчої влади, до сфери управління якого належить такий платник податків; досудову санацію такого платника податків за рахунок коштів державного бюджету; ліквідацію такого платника податків та призначення ліквідаційної комісії; виключення платника податків із переліку об'єктів державної власності, які не підлягають приватизації відповідно до закону, з метою порушення справи про банкрутство, у порядку, встановленому законодавством України.

Відповідно до п. 96.3 ст. 96 ПК України відповідь щодо прийняття одного із зазначених рішень надсилається органу державної податкової служби протягом 30 календарних днів з дня направлення звернення. У разі неотримання зазначеної відповіді у визначений цим пунктом строк або отримання відповіді про відмову у задоволенні його вимог орган державної податкової служби зобов'язаний звернутися до суду із позовною заявою про звернення стягнення податкового боргу на кошти державного органу, в управлінні якого перебуває таке державне (комунальне) підприємство або його майно.

Аналіз зазначених вище норм дає підстави вважати, що передумовою звернення контролюючого органу до органу виконавчої влади в порядку ст. 96 ПК України є вжиття ним заходів щодо виявлення майна боржника - державного підприємства та встановлення можливості внесення такого майна в податкову заставу.

При цьому норми ст. 96 ПК України застосовується лише тоді, коли процедура стягнення боргу за рахунок коштів, які знаходяться у власності платника, передбачена статтею 95 ПК України, з будь-яких причин, вказаних в законі, не вирішила проблему погашення боргу.

В даному випадку встановленню підлягає факт включення підприємства до переліку об'єктів права державної чи комунальної власності, що не підлягають приватизації та виконання повного переліку дій встановленого ПК України щодо порядку стягнення податкового боргу із вказаних підприємств.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та не спростовано позивачем, в матеріалах справи відсутні: докази звернення ДПІ стягнення на майно Державного підприємства «Підприємство Бердичівської виправної колонії № 70» Управління Державної пенітенціарної служби України у Житомирській області; належним чином завірені рішення суду про стягнення податкового боргу в сумі 246117,63 грн. з Державного підприємства «Підприємство Бердичівської виправної колонії № 70» Управління Державної пенітенціарної служби України у Житомирській області; докази звернення позивача до відповідача із вимогою про прийняття рішення передбаченого п. 96.2 ст. 96 ПК України.

Тобто, ДПІ не надано належних та обґрунтованих доказів, які б підтверджували, що ним було виконано повний перелік дій, встановлених ПК України щодо порядку стягнення податкового боргу з державного підприємства.

З огляду на зазначене, суд касаційної інстанції погоджуються з висновками судів попередніх інстанцій, що відсутні підстави для задоволення адміністративного позову, оскільки позивачем не дотримано порядок стягнення податкового боргу з державного підприємства визначений ст. 96 ПК України.

Доводи касаційної скарги спростовуються викладеними вище нормами права та встановленими обставинами справи, у зв'язку з чим відсутні підстави для її задоволення та скасування оскаржуваних судових рішень.

За змістом ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 3 ст. 220-1 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 220, 220-1, 230, 231 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Бердичівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області відхилити, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 1 квітня 2015 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 25 травня 2015 року у справі № 806/885/15 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили протягом п'яти днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає, може бути переглянута в порядку передбаченому ст.ст. 235 - 244-2 КАС України.

Судді: І.Я. Олендер О.В. Карась

А.О. Рибченко