Справа № 816/4683/15
Суддя: Л.О. Єресько
Дата ухвалення: 2016-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2016 року м. ПолтаваСправа № 816/4683/15

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Єресько Л.О.,

за участю:

секретаря судового засідання - Шевченко О.С.,

представника позивача - Матрьоніна С.О., Тімакіної Л.В.,

представника відповідача - Момот Н.В., Сердюк Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Колективного сільськогосподарського підприємства "Імені Іваненка" до Миргородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень, -

В С Т А Н О В И В:

01 грудня 2015 року Колективне сільськогосподарське підприємство "Імені Іваненка" (надалі - позивач або КСП "Імені Іваненка") звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Миргородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області (надалі - відповідач або Миргородська ОДПІ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 30.06.2015 № , яким КСП "Імені Іваненка" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в загальному розмірі 1 286 244,00 грн., з них за основним платежем 857 496 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями - 428 748 грн., та № , яким КСП "Імені Іваненка" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств в загальному розмірі 52 948,50 грн., з них за основним платежем 35 299 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями - 17 649, 50 грн.

Мотивуючи заявлені вимоги, посилалися на незгоду із висновками позапланової виїзної перевірки, що набрала форму акту від 09.06.2015 № 98/16-20-22-01/36475303/28, вказували на правомірність нарахування податку на додану вартість (надалі - ПДВ) шляхом умовного продажу, обґрунтованість використання як бази донарахування ціни придбання товарів/послуг і врахування тієї обставини, що позивач не є сільгоспвиробником. Не погоджувався з висновками щодо нереальності господарських операцій із ТОВ "Океан Дорадо", у зв'язку з чим позивачем нібито неправомірно сформовано податковий кредит. Пояснювали, що всі операції мали реальний характер та в повному обсязі були відображені в бухгалтерському та податковому обліках позивача. Вказували, що всі понесені ними витрати пов'язані із їх господарською діяльністю, а тому правомірно включено ними до складу витрат відповідного податкового періоду.

Представники позивача в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі.

Представники відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, просили відмовити у його задоволенні. Зазначали, що позивач є сільськогосподарським товаровиробником згідно чинного законодавства і відповідно до п. 15 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України не звільнений у періоді, що перевірявся, від оподаткування податком на додану вартість операцій з постачання на митній території України зернових культур товарних позицій 1001-1008 з УКТ ЗЕД. Також під час перевірки Миргородською ОДПІ враховано отриманий від ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ Міндоходів у Київській області акт від 25.09.2014 № 490/10-13-22-01-121/34275905 «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Океан Дорадо» () з питань повноти нарахування та своєчасності сплати податку на додану вартість та податку на прибуток при взаємовідносинах із ТОВ «Про-Елмон» (), ТОВ «Боба - 2013» (), ТОВ «Вайт Груп» () за весь період діяльності, яким не підтверджено реальність наданих ТОВ «Океан Дорадо» послуг ДП "Імені Іваненка" по збиранню врожаю сої. У зв'язку з цим перевіркою встановлено заниження позивачем податок на прибуток в 2013 році на суму 35 299,00 грн.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ДП "Сільськогосподарське підприємство Імені Іваненка" () є юридичною особою, зареєстрованою 10.04.2009, реорганізовано у КСП "Імені Іваненка" та внесено запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців 17.12.2014 № 1 001371 (т.1 а.с. 51-57).

Загальними зборами учасників КСП «Імені Іваненка» шляхом приєднання до ТОВ АФ «Миргородська», затверджено передавальний акт і, відповідно, ТОВ АФ «Миргородська» є правонаступником щодо всіх прав та зобов'язань КСП «Імені Іваненка».

Позивач перебуває на податковому обліку в Миргородській ОДПІ з 13.04.2009, у періоді, що перевірявся, був платником податку на додану вартість.

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 09.12.2015 (т. 1 а.с.51-57) видами діяльності позивача є: 01.11 - вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (основна), 01.13 - вирощування овочів і баштанних культур, коренеплодів і бульбоплодів, 01.19 - вирощування інших однорічних і дворічних культур, 01.61 - допоміжна діяльність у рослинництві, 46.21 - оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин.

У період з 12.05.2015 по 25.05.2015 посадовими особами Миргородської ОДПІ у зв'язку з внесенням до ЄДР запису про рішення щодо припинення юридичної особи 31.12.2014 та заяви КСП "Імені Іваненка" від 17.04.2015 про проведення перевірки підприємства у зв'язку з реорганізацією шляхом приєднання та згідно з наказом Миргородської ОДПІ від 08.05.2015 № 99 проведено позапланову виїзну перевірка КСП "Імені Іваненка" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 11.05.2015 з питань правомірності нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 0110.2011 по 11.05.2015, результати якої оформлено актом від 09.06.2015 №98/16-20-22-01/36475303/28 (т. 2 а.с. 190-197).

Вказаним актом встановлено порушення КСП "Імені Іваненка", зокрема, приписів:

- п. 15 розділу ХХ Перехідних положень, п. 187.1, ст. 187, п. 198.1, 198.2, п. 198.3, 198.6 ст. 198, п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на суму 857 496,00 грн., в т.ч. за вересень 2013 року на 28 500,00 грн., за жовтень 2013 року на 8 842,00 грн., за листопад 2013 року на 490 815,00 грн., за грудень 2013 року на 295 674,00 грн., за січень 2014 року на 33 552,00 грн., за липень 2014 року на 113,00 грн.;

- п.п. 138.1 ст. 138 розд. ІІІ Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток за 2013 рік на 35 299,00 грн.

На підставі даного акту Миргородською ОДПІ винесено податкові повідомлення-рішення від 30.06.2015 (т.1 а.с. 67-68):

- № , яким КСП "Імені Іваненка" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в загальному розмірі 1 286 244,00 грн, з яких за основним платежем - 857 496,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями - 428 748,00 грн;

- № , яким КСП "Імені Іваненка" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств в загальному розмірі 52 948,50 грн, з яких за основним платежем - 35 299,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями - 17 649,50 грн.

До таких висновків Миргородська ОДПІ дійшла у зв'язку з наступними обставинами.

ДП "СГП ім. Іваненка" (КСП "Імені Іваненка", Замовник) придбало у ТОВ "Фірма "Астарта Київ" (Виконавець) за договором № 60/0107/13 від 01.07.2013 (т. 1 а.с. 126) незавершене виробництво за податковою накладною від 01.07.2013 № 47 на загальну суму 18 437 745,46 грн., в т.ч. ПДВ 3 072 957,58 грн., до складу якого ввійшло незавершене виробництво посівів кукурудзи на 1328,64 га на загальну суму 5 577 189, 26 грн. (т. 1 а.с. 128).

Сума ПДВ у розмірі 3 072 957, 58 грн. включена позивачем до складу податкового кредиту відповідного податкового періоду.

Відповідно до пунктів 1.2, 1.3 вищевказаного договору (т.1, а.с. 126), незавершене виробництво за даним Договором є результат виконаних робіт (послуг) ТОВ "Фірма "Астарта Київ", відповідальний за утримання та внесення податків до бюджету під час виконання договору "Про спільний обробіток земельної ділянки" від 15.02.2010 № 5/0210/39 з ДП "Сільськогосподарське підприємство імені Іваненка". Детальна інформація щодо робіт (послуг), які придбаваються за даним Договором, вказується в акті приймання-передачі.

Згідно з актом № 001 здачі-прийняття робіт від 01.07.2013 Виконавцем були проведені такі роботи (надані такі послуги) по договору № 60/0107/13 від 01.07.2013: поле кукурудза - засоби захисту рослин, мінеральні та органічні добрива, насіння та посадковий матеріал, послуги сторонніх організацій, послуги сторонніх організацій дискування, послуги сторонніх організацій культивація, послуги сторонніх організацій по внесенню ЗЗР, послуги сторонніх організацій по внесенню міндобрив, послуги сторонніх організацій дискування всього на суму 5 577 189,26 грн. (т. 1 а.с. 127).

Далі підприємством позивача фактично вирощено та зібрано у жовтні - листопаді 2013 року дозрілий врожай кукурудзи власною технікою та відображено обсяг зібраного врожаю у бухгалтерській звітності та звітності державного статистичного спостереження «Основні економічні показники роботи сільськогосподарських підприємств за 2013 рік форми № 50 - сг (річна) у розділі 1 «Виробництво і реалізація продукції сільського господарства і послуг» у рядку 0030 «кукурудза на зерно» у графі 2 «виробництво продукції» у обсязі.

Протягом листопада - грудня 2013 року та січня 2014 року відповідно до договору купівлі - продажу від 01.07.2013 № 73А/0713/06, укладеного із ТОВ "Зерно-Агротрейд" (Покупець) (т.1, а.с. 133), позивачем проведено реалізацію останньому зерна кукурудзи. При цьому, реалізація проведена без ПДВ на загальну суму 11 222 482 грн. по ціні 1,27 грн., в т.ч. за листопад 2013 року - на 6 692 596, 60 грн., грудень 2013 року - на 4 075 839,15 грн., січень 2014 року - на 454 046, 45 грн.

Тож, за висновками перевірки підприємством не було нараховано податок на додану вартість в сумі 2 244 496, 40 грн.

На підтвердження правомірності своїх дій позивач посилається на п. 15 підрозділу 2 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), згідно якого «…тимчасово до 01 січня 2014 року від оподаткування податком на додану вартість звільняються операції з постачання на митній території України зернових культур товарних позицій 1001 - 1008 згідно УКТЗЕД та технічних культур товарних позицій 1205 і 1206 згідно з УКТЗЕД, крім першого постачання таких зернових та технічних культур сільськогосподарськими підприємствами - виробниками та підприємствами, які безпосередньо придбали такі зернові та технічні культури у сільськогосподарських підприємств - виробників…».

КСП «Імені Іваненка» вважають помилковим висновок відповідача про те, що позивач є сільськогосподарським підприємством - виробником у розумінні пп. 14.1.235 п. 14.1.235 ст. 14 ПКУ, оскільки вказане визначення поширюється на їх думку виключно на главу 2 розділу ХІV ПКУ («Фіксований сільськогосподарський податок»). Вказують, що позивач не є платником фіксованого сільськогосподарського податку, а перебуває на загальній системі оподаткування.

При цьому, позивачем проведено коригування податкового кредиту через умовний продаж шляхом виписки податкових накладних на кінцевого споживача з ПДВ по ціні 0,80 грн. та включено до складу податкового зобов'язання відповідного періоду, чим збільшено податкове зобов'язання на 1 424 455 грн. (т. 1, а.с. 129-131):

- податкова накладна від 30.11.2013 № 1249: номенклатура - кукурудза, на загальну суму 5 086 227, 72 грн., в т.ч. ПДВ - 847 704, 62 грн.;

- податкова накладна від 31.12.2013 № 1308: номенклатура - кукурудза, на загальну суму 3 116 959, 54 грн., в т.ч. ПДВ - 519 493, 26 грн.;

- податкова накладна від 31.01.2014 № 31: номенклатура - кукурудза, на загальну суму 343 542, 53 грн., в т.ч. ПДВ - 57 257,09 грн.;

Позивач обумовлює самостійно визнаний умовний продаж тим, що дійсно за наслідками придбання у складі незавершеного виробництва в т.ч. поля кукурудзи КСП «Імені Іваненка» було сформовано податковий кредит, однак, оскільки в подальшому результат цієї господарської операції був використаний останнім в неоподатковуваних операціях, то ним на підставі п. 198.5 ст. 198 та п. 189.1 ст. 189 ПКУ було відкориговано раніше сформований податковий кредит шляхом визнання умовного продажу та донарахування податкових зобов'язань у вищевказаному розмірі. Отже, на думку позивача, здійснивши нарахування ПДВ шляхом умовного продажу, останній обґрунтовано використовував як базу донарахування ціну придбання товарів /послуг і враховував ту обставину, що позивач не є сільськогосподарським виробником.

З урахуванням самостійного нарахування ПДВ при продажу означеної кукурудзи, ревізорами було обраховано заниження податкового зобов'язання з ПДВ у розмірі 820 041,47 грн. (2 244 496, 40 грн. - 1 424 455 грн.), в т.ч. за листопад 2013 року на 490 814,70 грн. (6 692 596, 60 грн. х 20% - 847 704,62 грн.), за грудень 2013 року на 295 674, 57 грн. (4 075 839,15 грн. х 20% - 519 493, 26 грн.), за січень 2014 року на 33 552,20 грн. (454 046, 45 грн. х 20% - 57 257,09 грн.).

Отже, для вирішення даного спору визначальною буде відповідь на питання «чи є позивач сільськогосподарським підприємством - виробником у спірних відносинах?»

Вирішуючи дане питання суд виходить із такого.

Позивач не погоджується з твердженням відповідача про те, що КСП "Імені Іваненка" є сільськогосподарським товаровиробником в розумінні пп. 14.1.235 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, оскільки це визначення поширюється виключно для цілей глави 2 розділу XIV цього Кодексу. На його переконання, підприємство також не відповідає критеріям пункту 209.6 ст. 209 Податкового кодексу України, який визначає хто вважається сільськогосподарським товаровиробником, оскільки питома вага вартості сільськогосподарських товарів/послуг, вироблених позивачем становить менше як 75 відсотків вартості всіх товарів/послуг, поставлених протягом попередніх 12 послідовних звітних податкових періодів.

Пояснювали, що КСП "Імені Іваненка" не є сільськогосподарським товаровиробником, оскільки технологічний цикл вирощування кукурудзи починається в березні (підготовка ґрунту та сівба, внесення мінеральних добрив), продовжується в травні-червні (обробіток засобами захисту рослин) та закінчується в жовтні-листопаді (збирання урожаю). Зазначали, що позивач не виконував усі цикли по вирощуванню проданої ним кукурудзи, а тому не може вважатися її виробником. За договором від 01.07.2013 № 60/0107/13 ДП "СГП Імені Іваненка" придбало у ТОВ Фірма "Астарта Київ" вже вирощену кукурудзу на полях і лише до виростили її та зібрали. Подальші витрати, які були включені у собівартість кукурудзи були понесені у зв'язку зі збиранням урожаю і придбанням засобів захисту рослин, пов'язаних з фумігацією зерна (обробіток зібраного зерна перед складуванням від шкідників) та із сушінням такого зерна.

Згідно з пп. 14.1.234 Податкового кодексу України сільськогосподарська продукція (сільськогосподарські товари) для цілей гл. 2 розд. XIV цього Кодексу - продукція/товари, що підпадають під визначення груп 1 - 24 УКТ ЗЕД, якщо при цьому такі товари (продукція) вирощуються, відгодовуються, виловлюються, збираються, виготовляються, виробляються, переробляються безпосередньо виробником цих товарів (продукції), а також продукти обробки та переробки цих товарів (продукції), якщо вони були придбані або вироблені на власних або орендованих потужностях (площах) для продажу, переробки або внутрішньогосподарського споживання.

Водночас, Податковий кодекс України не роз'яснює, що розуміється під "безпосереднім виробництвом" або "власним виробництвом" сільськогосподарської продукції. Тому зміст цих понять в силу п. 5.3 Податкового кодексу України має визначатись відповідно до інших законодавчих актів. Так, під виробництвом загалом чинне законодавство України розуміє економічну діяльність, результатом якої є продукція. При цьому передбачено, що це поняття використовують для позначення всіх видів економічної діяльності (в тому числі і сільського господарства) (розд. 4 Національного класифікатора України "Класифікація видів економічної діяльності ДК 009:2010").

Стаття 1 Закону України "Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001 - 2004 років" від 18.01.2001 № 2238-III визначає сільськогосподарське виробництво як вид господарської діяльності з виробництва продукції, яка пов'язана з біологічними процесами її вирощування, призначеної для споживання в сирому і переробленому вигляді та для використання на нехарчові цілі.

Згідно з Методикою розрахунку рівня рентабельності сільськогосподарської діяльності сільськогосподарських підприємств, затвердженою наказом Держкомстату від 14.02.2011 р. № 33, сільськогосподарським виробництвом є діяльність, що включає всі стадії технологічного процесу, пов'язаного з вирощуванням сільськогосподарських культур і тварин та отриманням внаслідок цього продукції сільського господарства.

Враховуючи вищезазначене, сільськогосподарське виробництво має місце лише тоді, коли наслідком такого процесу є готова сільськогосподарська продукція, яка Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 30 "Біологічні активи", затвердженим наказом Мінфіну від 18.11.2005 № 790, визначається як актив, одержаний в результаті відокремлення від біологічного активу, призначений для продажу, переробки або внутрішньогосподарського споживання.

Як встановлено з матеріалів справи, ДП "СГП Імені Іваненка" (КСП "Імені Іваненка") придбало у ТОВ Фірма "Астарта Київ" результат виконаних робіт щодо здійснення посівів, в т.ч. і кукурудзи і оброблення земельних ділянок сільськогосподарського призначення, самостійно виконало окремі стадії біологічного процесу вирощування сільгосппродукції, внаслідок чого отримало та зібрало в жовтні-листопаді 2013 року дозрілий врожай такої продукції.

За змістом пунктів 1.2, 1.3 договору купівлі - продажу у ТОФ фірма «Астарта - Київ» (т.1, а.с. 126) позивачем придбано незавершене виробництво, що є результатом виконаних робіт (послуг) щодо посіву та оброблення землі, а не готового врожаю.

Матеріалами справи підтверджується, що у постійному користуванні позивача перебуває кілька земельних ділянок, що підтверджується державними актами на право постійного користування земельними ділянками (т.1, а.с. 79-125). Доводи позивача про те, що ці земельні ділянки передані ТОВ фірма «Астарта - Київ» для здійснення спільної діяльності, учасником якої є і позивач, судом до уваги не приймаються, оскільки доказів фактичної передачі позивачем землі зазначеному контрагенту чи в оренду чи в користування на підставі зареєстрованих в установленому законодавством порядку договорів, як і актів приймання - передачі цих земельних ділянок, суду не надано.

Суд зазначає, що земельне законодавство України не дозволяє передавати у користування іншим особам або в оренду земельні ділянки у режимі постійного користування без їх попереднього вилучення у попереднього користувача.

Таким чином, оскільки діяльність КСП "Імені Іваненка" пов'язана з біологічними процесами вирощування сільськогосподарської продукції (основний вид діяльності - вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур) і така діяльність призвела до передбаченого законодавством результату - отримання врожаю готової сільськогосподарської продукції, то можна з впевненістю вважати, що така діяльність є виробництвом сільськогосподарської продукції. При цьому, дане сільськогосподарське підприємство самостійно (безпосередньо) здійснювало таку діяльність, а тому отримана в її результаті продукція є сільськогосподарською продукцією власного виробництва такого підприємства, що підтверджується даними бухгалтерського та податкового обліку та відображено в статистичній довідці (форма 50-сг) "Основні економічні показники роботи сільськогосподарських підприємств".

При цьому суд зауважує, що визначення підприємства сільськогосподарським виробником не залежить від питомої ваги вартості сільськогосподарських товарів/послуг, що повинна становити не менш як 75 відсотків вартості всіх товарів/послуг, поставлених протягом попередніх 12 послідовних звітних податкових періодів сукупно. Розмір питомої ваги вартості поставлених сільськогосподарських товарів/послуг у розумінні Податкового кодексу України буде мати значення лише в тому випадку, коли таке підприємство обере спеціальний податковий режим (фіксований сільськогосподарський податок), обрання якого є правом позивача, а не обов'язком. Позивач таким правом не скористався, перебуваючи на загальній системі оподаткування, однак ця обставина ніяк не спростовує того факту, що КСП «Імені Іваненка» є сільськогосподарським підприємством та здійснює сільськогосподарські види діяльності за КВЕД.

А відтак, суд погоджується із висновками відповідача про те, що позивач є сільськогосподарським товаровиробником і на відсутність у позивача права на звільнення від оподаткування ПДВ операцій з постачання зерна кукурудзи.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про правомірність донарахування податкового зобов'язання з ПДВ в сумі 820 041,47 грн.

Перевіркою також встановлено, що в результаті зайвого (подвійного) віднесення до складу податкового кредиту суми ПДВ в розмірі 299,00 грн, а саме по взаємовідносинам:

- з ТОВ "Інвестпромгаз" по податковій накладній від 31.10.2013 № 384 на суму 186,00 грн;

- з Миргородським КЖЕУ по податковій накладній від 03.07.2014 № 20 на суму 113,00 грн.

Представники позивача в судовому засіданні проти подвійного включення до складу податкового кредиту суми ПДВ в розмірі 299,00 грн. визнали, що позивачем дійсно були допущені вищевказані порущення, а тому суд дійшов висновку, що контролюючим органом правомірно донараховані вищевказані податкові зобов'язання і податкове повідомлення - рішення в цій частині є правомірним.

Надаючи правову оцінку податковому повідомленню-рішенню від 30.06.2015 № в частині донарахованого грошового зобов'язання з ПДВ в розмірі 37 156,40 грн та податковому повідомленню-рішенню від 30.06.2015 № суд встановив наступне.

Правила формування доходу, валових витрат та податкового кредиту підприємства у перевіряємий період визначалися Податковим кодексом України від 02.12.2010 № 2755 - VI (із змінами та доповненнями) (надалі - Кодекс).

Відповідно до п.п. 14.1.27 п.14.1 ст.14 вказаного Кодексу витрати - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Поняття господарської діяльності визначено в п. 14.1.36 ст. 14 Податкового кодексу України, відповідно до якого господарська діяльність - це діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Стаття 135 Податкового кодексу України містить у собі склад витрат та порядок їх визнання, так, відповідно п.138.1 витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, 138.11 цієї статті, та інших витрат, визначених згідно з пунктами 138.5, 138.10-138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Пунктом 138.2 ст.138 Кодексу визначено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II Кодексу.

Абзацом г) п.п. 138.10.3 п. 138.10 ст. 138 Кодексу передбачено, що до складу інших витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, включаються витрати на збут, зокрема витрати на рекламу та дослідження ринку (маркетинг), на передпродажну підготовку товарів.

За приписами п. 138.5 ст. 138 Кодексу інші витрати визнаються витратами того звітного періоду, в якому вони були здійснені згідно з правилами ведення бухгалтерського обліку.

Не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку (п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України).

Таким чином, зі змісту викладених положень законодавства випливає, що до складу валових витрат належать лише витрати, які прямо передбачені вищевказаним Кодексом, що використовувалися для забезпечення господарської діяльності підприємства, та не зазначені в переліку у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу, а визначальною ознакою для віднесення витрат до складу валових вважається безпосереднє використання реально придбаних товарів (робіт послуг) у господарській діяльності, а саме: у підготовці, організації та веденні виробництва, продажу продукції (робіт, послуг) та охороні праці і належне документальне підтвердження факту понесення таких витрат.

Відповідно до чинного законодавства ПДВ є податком на споживання товарів (робіт, послуг) на митній території України і платником його виступає кожний суб'єкт (юридична чи фізична особа), який є споживачем цих товарів (робіт, послуг), незалежно від факту походження товарів. При цьому особи за умови реєстрації їх як платників ПДВ мають право відшкодовувати свої витрати із сплаченого податку за рахунок податку, отриманого з покупця. Тобто в нашій країні, як і в більшості країн, де є цей податок, застосовується непрямий метод оцінки доданої вартості - метод податкового кредиту, тобто сума ПДВ, що підлягає сплаті до бюджету, визначається як різниця між сумами податку, отриманого від покупців, і сумами податку, сплаченого постачальникам.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Підставою для нарахування податкового кредиту відповідно до п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України є податкова накладна, яка повинна містити обов'язкові реквізити, визначені цією ж нормою.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного періоду (п. 198.3 ст. 198 ПКУ).

За приписами пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Тобто необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

Таким чином, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути фактично здійснений і підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Судом встановлено, в період, що перевірявся ДП "СГП Імені Іваненка" (КСП "Імені Іваненка") мало господарські правовідносини з ТОВ "Океан Дорадо".

Так, для здійснення основного виду діяльності 23.08.2013 між ДП "СГП Імені Іваненка" (КСП "Імені Іваненка") (Замовник) та ТОВ "Океан Дорадо" (Виконавець) укладено договір № 19/2308 (т. 1 а.с. 206-207) про надання послуг по збиранню врожаю, за умовами якого (п. 1.1.) Замовник доручає, а Виконавець бере на себе зобов'язання за завданням Замовника залучити сільськогосподарську техніку та надати послуги по збиранню врожаю сої комбайнами John Deere 9680 (до 3-х одиниць) на угіддях Замовника площею 700 га +/- 10%, а Замовник зобов'язується оплатити Виконавцю зазначені послуги на умовах цього Договору.

Площа, кількість зібраного врожаю, культура зазначаються в акті приймання-передачі наданих послуг. Усі послуги по збиранню врожаю здійснюються на паливі Замовника (п. 1.2., 1.3. Договору).

Відповідно до п.п. 1.3.1. Виконавець зобов'язаний до початку проведення робіт (надання послуг) надати Замовнику у письмовому вигляді наступну інформацію:

- перелік техніки, що задіяна в наданні послуг;

- перелік осіб, які задіяні Виконавцем для надання послуг з зазначенням номерів їх мобільних телефонів;

- технічну документацію про нормативи витрат дизельного палива накожну одиницю техніки.

Згідно з пунктами 1.3.2., 1.3.3. Договору, до початку проведення робіт (надання послуг) сторони погоджують нормативи витрат дизельного палива на кожну одиницю техніки. Залишки пального підлягають поверненню Замовнику або проводиться його оплата коштами. Передача пального Виконавцю проводиться на підставі Акту про приймання-передачу матеріалів.

На підтвердження права на формування податкового кредиту до перевірки позивачем надавалися податкові накладні: від 10.09.2013 № 62 на суму 57 000,00 грн в т.ч. ПДВ - 9 500,00 грн (т. 1 а.с. 213), від 16.09.2013 № 63 на суму 57 000,00 грн, в т.ч. ПДВ - 9 500,00 грн (т. 1 а.с. 214), від 26.09.2013 № 64 на суму 57 000,00 грн, в т.ч. ПДВ - 9 500,00 грн (т. 1 а.с. 215), від 02.10.2013 № 69 на суму 51 938,40 грн, в т.ч. ПДВ - 8 656,40 грн (т. 1 а.с. 212), з номенклатурою послуг продавця - збирання урожаю (соя), також надано акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 10.09.2013 № ОУ-0000061 (т. 1 а.с. 210), від 16.09.2013 № ОУ-0000062 (т.1. а.с. 208), від 26.09.2013 № ОУ-0000063 (т. 1 а.с. 209), від 02.10.2013 № ОУ-0000068 (т.1. а.с. 211).

Розрахунки між ДП "СГП Імені Іваненка" та ТОВ "Океан Дорадо" проводились у безготівковій формі, на підтвердження чого надано банківські виписки (а.с. 216-220).

Будь-яких застережень щодо правильності складення чи оформлення документів первинного бухгалтерського обліку, акт перевірки не містить, як власне і аналізу таких документів в цілому.

Обґрунтовуючи реальність господарських взаємовідносинах ТОВ "Океан Дорадо", представник позивача пояснила, що зазначені послуги замовлялись з метою зібрання вирощеного на земельних угіддях ДП "СГП Імені Іваненка" урожаю сої в рамках господарської діяльності позивача.

На підтвердження реальності господарських операцій з ТОВ "Океан Дорадо" позивач надав також заявку на проведення робіт по збиранню врожаю від 29.08.2013 № 204, за змістом якої ДП "СГП Імені Іваненка" просить контрагента направити на підприємство два комбайни з обслуговуючим персоналом, гарантували їх проживання та харчування (т. 5 а.с. 12). Також надано бухгалтерську довідку від 16.02.2016 щодо обліку господарської операції по ТОВ "Океан Дорадо" (т. 5 а.с. 13), витяг з журналу реєстрації обліку відряджених осіб, проживаючих у ДП "СГП імені Іваненка" за 2013 рік, серед яких особи - Генчев С.М., Стаднік В.С. направлені з ТОВ "Океан Дорадо" (т. 5 а.с. 11), реєстр про намолот зерна за період з 09.09.2013 по 02.10.2013 (т. 5 а.с. 14), відомості видачі харчування за період з 09.09.2013 по 02.10.2013 Генчеву С.М та Стаднік В.С. (т. 5 а.с.15-38), талони комбайнерів Генчева С.М та Стаднік В.С. (т. 5 а.с. 39-79), реєстри приймання зерна, виписки з реєстру про намол зерна та зібраної площі, товаро-транспортні накладні на зерно сої, яке в подальшому направлялося ТОВ "Глобинський переробний завод" для переробки (т. 2 а.с. 204-249, т. 3 а.с. 1-37, т. 5 а.с. 80-167).

Заперечуючи факт господарської операції з ТОВ "Океан Дорадо", відповідач посилається на отриманий від ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ Міндоходів у Київській області акт від 25.09.2014 №490/10-13-22-01-121/34275905 "Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальнісю "Океан Дорадо" з питань повноти нарахування та своєчасності сплати податку на додану вартість та податку на прибуток по взаємовідносинах із ТОВ "Про-Елмон", ТОВ "Боба-2013".ю ТОВ "Вайт Груп" за весь період діяльності" (т. 2 а.с. 181-189), яким не підтверджено реальність наданих ТОВ "Океан Дорадо" послуг ДП "СГП "Імені Іваненка" по збиранню врожаю сої.

Посилання податкового органу на обставини, встановлені в ході податкової перевірки ТОВ "Океан Дорадо", суд визнає такими, що не ґрунтуються на нормах права, оскільки чинним законодавством України господарюючий суб'єкт не обтяжений обов'язком щоразу здійснювати перевірку своїх контрагентів на предмет дотримання ними вимог податкового законодавства. Навіть якщо контрагент не виконав свого обов'язку зі сплати податку, або не знаходиться за місцем державної реєстрації, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме відносно цієї особи. Чинне податкове законодавство не ставить право на формування податкового кредиту в залежність від правильності податкового обліку інших осіб і фактичної сплати контрагентом податку до бюджету. Питання податкового кредиту поширюється тільки на окремо взятого платника податків і не залежить від стану розрахунків з бюджетом третіх осіб. Покупець - платник ПДВ не несе відповідальності за податкові зобов'язання продавця.

Вищенаведені висновки узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду України, відображеної у постановах від 01.06.2010 у справі №21-573во10, від 31.01.2011 у справі №21-47а10, де суд зазначив, що коли контрагент не виконав свого зобов'язання щодо сплати податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи.

Первинні документи, якими були оформлені вищевказані господарські операції містять всі необхідні реквізити, передбачені законодавством для надання їм юридичної доказовості.

Таким чином відповідач неправомірно здійснив нарахування позивачу грошових зобов'язань по взаємовідносинам із ТОВ "Океан Дорадо", у зв'язку з чим податкові повідмолення - рішення від 30.06.2015 № в частині донарахованого грошового зобов'язання з ПДВ в розмірі 37 156,40 грн та № є необґрунтованими, тобто винесеним без урахуванням усіх обставин, що мали значення для прийняття рішення, а тому є неправомірним.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частини третьої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Колективного сільськогосподарського підприємства "Імені Іваненка" до Миргородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 30.06.2015 № в частині донарахованого грошового зобов'язання з податку на додану вартість в загальному розмірі 55 734,60 грн, з яких за основним платежем - 37 156,40 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями - 18 578,20 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 30.06.2015 № , яким донараховано грошове зобов'язання з податку на прибуток підприємств в загальному розмірі 52 948,50 грн, з яких за основним платежем - 35 299,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями - 17 649,50 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь Колективного сільськогосподарського підприємства "Імені Іваненка" (ідентифікаційний код 36475303) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 627,12 грн (одна тисяча шістсот двадцять сім гривень дванадцять копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Миргородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області ().

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови в повному обсязі.

Повний текст постанови складено 29 лютого 2016 року.

Суддя Л.О. Єресько