Справа № 813/1683/14
Суддя: Левицька Наталія Георгіївна
Дата ухвалення: 2016-02-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.02.2016р. Справа № 876/5353/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Левицької Н.Г.,

судді Обрізка І.М.,

судді Сапіги В.П.,

за участю секретаря судового засідання Гелецького П.В.,

за участю представників:

апелянта (позивача у справі): Держицького І.Р.,

відповідача у справі: Водолазського І.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Софтех"

на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 07.05.2014р. у справі №813/1683/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Софтех"

до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м.Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області (правонаступник - Державна податкова інспекція у Шевченківському районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області)

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

28.02.2014р. позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Софтек" звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача: Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №/7415 від 14.11.2013р. прийнятого на підставі акта перевірки №220/83/22-10/36312131 складеного за результатами позапланової виїзної перевірки ТзОВ "Софтек" з питань перевірки показників декларації з податку на додану вартість за липень 2013р.

Позовні вимоги обґрунтовано безпідставністю прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, оскільки у позивача є в наявності всі підтверджуючі документи пов'язані із здійсненням господарської діяльності, тому вимог чинного законодавства позивач не порушував. Також зазначає, що жодних зауважень щодо правильності оформлення таких податкових накладних та інших первинних документів у акті перевірки не викладено.

За результатами розгляду справи Львівський окружний адміністративний суд у задоволенні адміністративного позову відмовив повністю, оскільки первинні документи підписувались неповноваженою особою, також відсутні докази наявності у ОСОБА_3 повноважень на отримання коштів для ТзОВ "Торговий дім "Софі". З урахуванням встановлених фактичних обставин справи та норм чинного законодавства, висновок податкового органу про заниження позивачем податку на додану вартість в сумі 95802,00грн. є обґрунтованим.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, апелянт (позивач у справі): ТзОВ "Софтек" оскаржив її в апеляційному порядку. В своїй апеляційній скарзі апелянт зазначає, що платник податку не повинен нести відповідальності за можливі неправомірні дії своїх контрагентів. Також апелянт вказує, що ним було додано всі необхідні та належним чином оформлені первинні документи на підтвердження здійснення господарських операцій. Апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою позовні вимоги задоволити повністю.

В судове засідання Львівського апеляційного адміністративного суду 29.02.2016р. з'явився представник апелянта (позивача у справі): Держицький І.Р., який доводи, викладені в апеляційній скарзі, підтримав у повному обсязі, просив апеляційну скаргу задоволити, постанову Львівського окружного адміністративного суду від 07.05.2014р. у справі №813/1683/14 скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задоволити.

Представник відповідача у справі: Водолазський І.Д. проти доводів апеляційної скарги заперечив, зазначив, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, сторін по справі, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги у їх сукупності, встановивши обставини та відповідні їм правовідносини, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегією суддів встановлено наступне:

Як свідчать матеріали справи та встановлено судом першої інстанції, Відповідачем, Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області з 14.10.2013р. по 17.10.2013р. проведено позапланову виїзну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю "Софтек" () з питань перевірки показників декларації з податку на додану вартість за липень 2013 року, про що 24.10.2013p. складено акт №220/83/22-10/36312131.

На підставі складеного за результатами перевірки акта, відповідачем 14.11.2013р. складено податкове повідомлення-рішення №/7415 про збільшення позивачеві грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість в сумі 143703,00грн. (основний платіж - 95802,00грн., штрафні (фінансові) санкції - 47901,00грн.).

Спірне податкове повідомлення-рішення прийнято, згідно із викладеним в акті перевірки висновком про порушення позивачем вимог п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України, із змінами і доповненнями, занижено податок на додану вартість на суму 95802,00грн.

Вказане порушення полягає у тому, що позивачем до складу податкового кредиту за липень 2013 року віднесено суми податку на додану вартість згідно податкових накладних виписаних ТзОВ "Торговий дім" Софі" у серпні 2012р. за операціями, зміст яких позивачем відображено лише на первинних документах, оскільки позивач не сплачував коштів за виконані роботи та надані послуги, а згідно аналітично інформаційних ресурсів ГУ Міндоходів у Львівській області ТзОВ "Торговий дім" Софі" має 4 стан платника - порушено провадження у справі про банкрутство.

Судом першої інстанції з матеріалів справи встановлено укладення позивачем (замовник) з ТзОВ "Торговий дім" Софі" (виконавець) договору про надання послуг №Z-01/12-А від 01.01.2012p. з додатком, предметом якого є надання виконавцем замовнику послуг автонавантажувача та договору про надання послуг №Z-01/11/У від 01.01.2011р. предметом якого є надання позивачу послуг з обслуговування та утримання складських та офісних приміщень.

Також позивачем (орендар) укладено з ТзОВ "Торговий дім" Софі" договір оренди №15/11-1 С від 15.11.2011p., предметом якого є оренда позивачем складських та офісних приміщень.

У період з 23.08.2012р. по 31.08.2012р. позивачем з ТзОВ "Торговий дім" Софі" оформлено акти виконаних робіт по наданню послуг та отримано від ТзОВ "Торговий дім" Софі" податкові накладні із загальною сумою ПДВ 95801,84грн.

Крім того, судом першої інстанції з поданих представником відповідача доказів встановлено винесення Господарським судом Львівської області Постанови від 08.05.2012р. у справі №21/142 про визнання Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Софі" банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури. Призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Онушканича Ярослава Васильовича.

Відомості про визнання товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Софі" банкрутом, введення процедури ліквідації та призначення ліквідатором Ошуканича Я.В. опубліковані, в газеті "Голос України" №89 від 18.05.2012p. та занесені до ЄДР, відтак, позивач мав бути з ними обізнаний.

Всі акти здачі-прийняття робіт у період з 23.08.2012p. по 31.08.2012p. (після визнання товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Софі" банкрутом) підписані від вказаного товариства ОСОБА_3, повноваження якого згідно закону припинилися, а не ліквідатором Ошуканичем Я.В.

Також судом першої інстанції встановлено, що всі податкові накладні у період з 23.08.2012р. по 31.08.2012р. (після визнання товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Софі" банкрутом) підписані від вказаного товариства ОСОБА_3, повноваження якого згідно закону припинилися, а не ліквідатором Ошуканич Я.В.

Виходячи з вимог Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", обґрунтування відображення господарських операцій в податковому обліку здійснюється на підставі даних бухгалтерського обліку.

У статті 2 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" зазначено, що сфера дії Закону поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, а також на представництва іноземних суб'єктів господарської діяльності (далі - підприємства), які зобов'язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність, згідно із законодавством.

Відповідно до вимог п.2 ст.3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до п.1 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, що фіксують факт здійснення господарської операції. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю й упорядкування оброблених даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні і зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов'язкові реквізити: назва документа; дату і місце складання; назва підприємства, від імені якого складається документ; зміст і обсяг господарської операції; одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що мають можливість ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, що фіксують факт здійснення господарської операції. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Згідно з ч.5 ст.85 Господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом. Норми цієї статті регулюють порядок набрання законної сили рішенням суду.

Відповідно до ст.23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури підприємницька діяльність банкрута завершується закінченням технологічного циклу з виготовлення продукції у разі можливості її продажу; строк виконання всіх грошових зобов'язань банкрута та зобов'язання щодо сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів), повернення коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності вважається таким, що настав. З дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури припиняються повноваження органів управління банкрута щодо управління банкрутом та розпорядження його майном, якщо цього не було зроблено раніше, керівник банкрута звільняється з роботи, у зв'язку з банкрутством підприємства, про що робиться запис у його трудовій книжці, а також припиняються повноваження власника (власників) майна банкрута, якщо цього не було зроблено раніше. Також приймаючи постанову про визнання боржника банкрутом та відкриваючи ліквідаційну процедуру, суд призначає ліквідатора, повноваження якого передбачено ст. 25 цього ж Закону.

Відповідно до вимог п.п.14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Податковий кредит звітного періоду у відповідності до п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст.39 цього Кодексу, та складається з сум податків нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою встановленою п.193.1 ст.193 цього кодексу, протягом такого звітного періоду, у зв'язку із придбанням або виготовленням товарів (у тому числі, при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Датою виникнення права платника податку на податковий кредит згідно з п.198.2 ст.198 Податкового кодексу України є дата здійснення першої з наступних подій:

а) дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг);

б) дата отримання податкової накладної.

У відповідності до п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України, податкова накладна має містити: порядковий номер податкової накладної; дату її виписування, назву юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість; податковий номер платника податку (продавця та покупця); місце розташування юридичної особи або місце податкової адреси фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість; опис (номенклатуру) товарів (робіт, послуг) та їх кількість (обсяг, об'єм); повну назву отримувача; ціну продажу без врахування податку; ставку податку та відповідну суму податку у цифровому значенні; загальну суму коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку.

Податкова накладна складається у момент виникнення податкових зобов'язань продавця у двох примірниках. Оригінал податкової накладної надається покупцю, копія залишається у продавця товарів (робіт, послуг). Податкова накладна є звітним податковим документом і одночасно розрахунковим документом (п.201.6 Податкового Кодексу України).

Згідно із вимогами п.201.2 ПК України, форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.

Відповідно до норм п.16 Порядку, заповнення податкової накладної затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 01.11.2011р. №1379, усі примірники податкової накладної підписуються особою, уповноваженою платником податку здійснювати постачання товарів/послуг, та скріплюються печаткою такого платника податку - продавця. Податкова накладна не підписується покупцем товарів/послуг і не скріплюється його печаткою.

Згідно з нормами п.198.6 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Колегією суддів не беруться до уваги доводи апеляційної скарги, оскільки такі є безпідставними, не спростовують висновків суду першої інстанції та повністю спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, оскільки документи підписані не уповноваженою на це особою не можуть вважатися належними первинними документами в цілях бухгалтерського та податкового обліку.

Приписами ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Керуючись вимогами ст.9 КАС України, суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відтак, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що податкові накладні оформлені з порушенням вимог ст.201 ПК України, а отже вказані у них суми ПДВ згідно п.198.6 ПК України не відносяться до податкового кредиту. Як наслідок висновок податкового органу про заниження позивачем податку на додану вартість в сумі 95802,00грн. є обґрунтованим.

Відповідно до приписів ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись вимогами ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Софтех" на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 07.05.2014р. у справі №813/1683/14 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Софтех" до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м.Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області (правонаступник - Державна податкова інспекція у Шевченківському районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, - залишити без задоволення.

2. Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 07.05.2014р. у справі №813/1683/14, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції.

Касаційна скарга на судові рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя Н.Г. Левицька

Суддя І.М. Обрізко

Суддя В.П. Сапіга

Повний текст рішення виготовлено та підписано 04.03.2016р.