Справа № 806/3240/14
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2016-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" березня 2016 р. м. Київ К/800/6940/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючої: Калашнікової О.В.,

Суддів: Сороки М.О.,

Чумаченко Т.А.

Секретаря судового засідання: Маджар О.В.

За участю

представника позивача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою ОСОБА_3, представника ОСОБА_4, на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2014 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2015 року у справі за ОСОБА_4 до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Житомирській області, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, про скасування реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації, -

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Житомирській області, в якому просила скасувати реєстрацію декларації про готовність об'єкта до експлуатації після реконструкції ОСОБА_5 власної частини житлового будинку з розширенням за рахунок прибудови по АДРЕСА_1 об'єкта 1110.3 другої категорії складності, подану до Інспекції архітектурно-будівельного контролю у Житомирській області 03.02.2012 року.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідачем було проведено оскаржувану реєстрацію декларації про готовність об'єкта до експлуатації без відповідних дозвільних документів, що є порушенням чинного законодавства та з порушенням прав співвласників домоволодіння.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з оскаржуваними судовими рішеннями, ОСОБА_3, представник ОСОБА_4, звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, у якій просить їх скасувати та задовольнити позов.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на праві спільної часткової власності належить будинковолодіння АДРЕСА_1, за яким закріплено земельну ділянку площею 0,1907 га.

Рішення 27 сесії Житомирської міської ради 5 скликання від 06.11.2008 року № 777, ОСОБА_5 передано у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд земельну ділянку площею 0,0759 га по АДРЕСА_1 та надано в довгострокову оренду, терміном на 5 років, земельну ділянку площею 0,0070 га за зазначеною адресою.

На підставі вказаного рішення виконавчим комітетом Житомирської міської ради видано ОСОБА_5 державний акт на право власності на земельну ділянку від 28.11.2008 року за №55.

Також судами попередніх інстанцій встановлено, що за заявою ОСОБА_5 ПП "Ідеал-Центр" під керівництвом головного архітектора проекту Молодико Ю.В. було розроблено та видано на затвердження ОСОБА_5 (Замовнику) проект реконструкції об'єкта "Реконструкція власної частини житлового будинку АДРЕСА_1". Дана обставина підтверджується листом ПП "Ідеал-Центр" від 28.08.2014 за вих. №11, та проектом реконструкції власної частини житлового будинку АДРЕСА_1. Згідно з проектною документацією, розробленою ПП "Ідеал-Центр", вказаний об'єкт відноситься до ІІ категорії складності.

ОСОБА_5 подано до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Житомирській області повідомлення про початок виконання будівельних робіт по реконструкції власної частини житлового будинку з розширенням за рахунок прибудови та надбудови по АДРЕСА_1, яке зареєстровано за № ЖТ4 від 23.01.2012 року.

03 лютого 2012 року ОСОБА_5 подано до Інспекції декларацію про готовність об'єкта до експлуатації на об'єкт будівництва: "Реконструкція власної частини житлового будинку АДРЕСА_1", яка була зареєстровано відповідачем 07.02.2012 року за №ЖТ 5.

Відмовляючи у позові, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що відповідач в межах спірних відносин діяли у відповідності до норм законодавства, а права позивача не є порушеними.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, виходячи з наступного.

Згідно з частиною першою статті 10 Закону України "Про архітектурну діяльність" для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об'єктів архітектури додержання суб'єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд.

Відповідно до пункту 3 Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженого Указом Президента України № 439 від 08.04.2011 року, основними завданнями даного органу є здійснення в межах своїх повноважень державного контролю за дотриманням законодавства, стандартів, нормативів, норм, порядків і правил із зазначених питань та виконання дозвільних та реєстраційних функцій у будівництві, ліцензування господарської діяльності, пов'язаної зі створенням об'єктів архітектури.

Згідно з частиною першою статті 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до I-III категорій складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

Форма декларації про готовність об'єкта до експлуатації, порядок її подання і реєстрації визначаються Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до пунктів 18, 19, 20, 21 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року №461, в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин, замовник (його уповноважена особа) подає особисто або надсилає рекомендованим листом з описом вкладення до Інспекції два примірники декларації за формою згідно з додатком 1.

У разі подання декларації до дозвільного центру він передає її Інспекції не пізніше наступного робочого дня. Один примірник декларації після проведення реєстрації повертається замовнику, а другий - залишається в Інспекції, яка її зареєструвала.

Замовник відповідно до закону відповідає за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації.

Інспекція перевіряє протягом десяти робочих днів з дати подання (надходження) до неї декларації повноту даних, зазначених у ній, та реєструє декларацію.

У разі коли декларація подана чи оформлена з порушенням установлених вимог, Інспекція повертає її на доопрацювання з обґрунтуванням підстав повернення у строк, передбачений для її реєстрації. Після усунення недоліків, що стали підставою для повернення декларації на доопрацювання, замовник може повторно звернутися до Інспекції для реєстрації декларації.

Згідно з пунктом 7 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №553 від 23.05.2011 року, підставою для проведення позапланової перевірки може бути необхідність перевірки достовірності даних, наведених декларації про готовність об'єкта до експлуатації, протягом трьох місяців з дня подання зазначених документів.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_5 було подано зазначену декларацію у відповідності до Порядку №461. Повнота інформації та даних, що мають бути наявними для її реєстрації, відповідали встановленим вимогам законодавства.

В матеріалах справи відсутні дані та не надано позивачем доказів звернення до відповідача з заявою про проведення перевірки поданої ОСОБА_5 декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

Також слід зазначити, що у відповідності до положень статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

В судовому засіданні суду першої інстанції представники позивача пояснили, що її права порушенні тим, що ОСОБА_5 здійснено реконструкцію власної частини житлового будинку з порушенням технічних, санітарних та інших умов, що негативно відображається на умовах життя позивача. Прибудова здійснена за червоною лінією.

Висновки судів ґрунтувалися на відсутності на підтвердження зазначених доводів доказів.

Судами попередніх інстанцій зазначено, що реєстрація відповідачем декларації про готовність об'єкта до експлуатації, яка відповідає встановленим вимогам є обов'язком відповідача при здійсненні ним своїх функціональних обов'язків, передбачених Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності". При цьому суди дійшли висновку, що не могли бути порушені особисті права та інтереси позивача.

Колегія суддів вважає про передчасність висновків судів попередніх інстанцій.

Як в позовній заяві, так і в касаційній скарзі позивач посилалася, що внаслідок реконструкції будинку стікання вод з надбудови і прибудови до будинку призвели до замочування стіни частини будинку, якою вона користується, порушена якість зовнішнього освітлення вікна, впритул до якого здійснено прибудову, а також з метою проведення будівельних робіт зайнята земельна ділянка під її вікнами.

Відповідно до ч. 3 ст.358 ЦК України співвласники майна, що є у спільній частковій власності, володіють і користуються ним спільно домовленості між ними. Розпорядження майном, що є у спільній частковій власності здійснюється за згодою всіх співвласників.

Разом з тим, попередніми судовими інстанціями не були встановлені фактичні обставини справи та не дана належна правова оцінка, чи порушено діями відповідача права та законні інтереси позивача і в чому полягають такі порушення.

Суди не встановили обставин з посиланням на докази, які б підтверджували, що у результаті прийняття декларації не порушено прав співвласників реконструйованого будинку.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суди попередніх інстанцій передчасно дійшли висновку про задоволення позову, чим допустили порушення процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, а тому судові рішення підлягають скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції на новий розгляд.

Відповідно до підпункту 4 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України одним із принципів адміністративного судочинства є офіційне з'ясування всіх обставин у справі.

Згідно ч.ч. 5, 6 ст. 71 КАС України суд може збтрати докази з власної ініціативи. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основу наявних доказів.

Згідно з частиною першою статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Оскаржувані судові акти названим вимогам процесуального закону не відповідають.

Частиною першою статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Враховуючи, що передбачені процесуальним законодавством межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені попередніми судовими інстанціями, оскаржувані судові рішення у справі підлягають скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції відповідно до частини 2 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України.

Під час нового розгляду справи суду необхідно повно та всебічно з'ясувати всі обставини справи, вірно застосувати норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини та ухвалити законне і обґрунтоване рішення.

Колегія суддів також зазначає, що посилання судів попередніх інстанцій на неможливість скасування реєстрації декларації в судовому порядку є безпідставним, оскільки така можливість передбачена чинними на момент звернення позивача до суду положеннями пункту 29 Порядку № 461.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 221, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_3, представника ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2014 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2015 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Головуючий суддя

Судді: