Справа № 826/11405/15
Суддя: Кошіль В.В.
Дата ухвалення: 2016-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" березня 2016 р. м. Київ К/800/42016/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого Кошіля В.В.

Суддів Борисенко І.В.

Моторного О.А.

при секретарі Калініні О.С.

за участю представників сторін:

позивача - Карука О.О.

відповідача - Катамай Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ЮКРЕЙНІАН КЕМІКАЛ ПРОДАКТС»

на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 10.09.2015

у справі № 826/11405/15

за позовом Приватного акціонерного товариства «ЮКРЕЙНІАН КЕМІКАЛ ПРОДАКТС»

до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «ЮКРЕЙНІАН КЕМІКАЛ ПРОДАКТС» звернулось до суду з позовом про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 13.01.2015 № та № .

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.07.2015 позов задоволено; визнано протиправними та скасовано спірні податкові повідомлення-рішення, з підстав обґрунтованості позовних вимог.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 10.09.2015 постанову суду першої інстанції скасовано; у задоволенні позовних вимог відмовлено, з мотивів правомірності прийняття спірних податкових повідомлень-рішень.

В касаційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, як таке, що прийняте з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Відповідач в запереченнях на касаційну скаргу просить залишити її без задоволення, а оскаржуване судове рішення апеляційного адміністративного суду - без змін, як законне та обґрунтоване.

Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, за результатами проведеної документальної позапланової виїзної перевірки ПрАТ «Кримський титан», правонаступником якого є ПрАТ «ЮКРЕЙНІАН КЕМІКАЛ ПРОДАКТС», з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за вересень 2014 року, складено акт № 79/26-55-1502/32785994 від 22.12.2014, в якому зафіксовані порушення: п. п. 200.1, 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України та безпідставно задекларовано суму бюджетного відшкодування за вересень 2014 року в розмірі 661 356 грн. та занижено суму податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню за підсумками поточного звітного (податкового) періоду з урахуванням залишку від'ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду та сплачується до загального (спеціального) фонду державного бюджету в розмірі 11 275 615 грн.

На підставі результатів проведеної перевірки, 13.01.2015 відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення:

- № про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 661 356 грн. та нарахування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 330 678 грн.;

- № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 12 275 615 грн., в т.ч.: 11 275 615 грн. основного платежу та 5 637 808 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Матеріалами справи встановлено, що позивачем подано до податкового органу податкову декларацію з податку на додану вартість за вересень 2014 року (реєстраційний № від 20.10.2014) та уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість, у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за вересень 2014 року (реєстраційний № від 21.10.2014), якими задекларовано в рядку 18 «Позитивне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду» суму 11 983 407 грн., в рядку 21.1 «значення рядка 20.2 декларації попереднього звітного (податкового) періоду» суму 707 792 грн., в рядку 21.2 «значення рядка 24 декларації попереднього звітного (податкового) періоду» суму 14 006 370 грн., в рядку 22 «Залишок від'ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду, за вирахуванням позитивного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду» та рядку 24 «Залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду» суму 45 326 568 грн., яка, згідно з додатком 2 до декларації, виникла у квітні та червні 2014 року.

Враховуючи порушення, встановлені в акті попередньої перевірки від 27.10.2014 № 66/26-55-15-02/32785994, залишок від'ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (рядок 21.2 декларації з ПДВ за вересень 2014 року) ПрАТ «ЮКРЕЙНІАН КЕМІКАЛ ПРОДАКТС» становить 0 грн.

В акті від 27.10.2014 № 66/26-55-15-02/32785994 встановлено, що позивачем сформовано податковий кредит з ПДВ за липень 2014 року за рахунок ПАТ «Концерн Стирол».

Висновок про порушення позивачем вимог законодавства фактично зроблено на підставі того, що ПАТ «Концерн Стирол» не подано податкову декларацію з ПДВ за липень 2014 року та не сплачено податкові зобов'язання, у зв'язку з чим неможливо підтвердити факт надмірної сплати податку на додану вартість за липень 2014 року в розмірі 64 038 600 грн.

На думку податкового органу, позивачем не враховано висновки попередньої перевірки, що призвело до заниження ПрАТ «ЮКРЕЙНІАН КЕМІКАЛ ПРОДАКТС» суми податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню за підсумками поточного звітного (податкового) періоду з урахуванням залишку від'ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду та сплачується до загального (спеціального) фонду державного бюджету (рядок 25.1 податкової декларації з ПДВ за вересень 2014 року) на 11 275 615 грн. та до завищення суми бюджетного відшкодування, відображеного в рядку 23.1 податкової декларації за вересень 2014 року на 661 356 грн.

На підставі акту перевірки, 27.10.2014 № 66/26-55-15-02/32785994 податковим органом прийняті податкові повідомлення-рішення: від 10.11.2014 № про зменшення суми бюджетного відшкодування, у тому числі, заявленого в рахунок зменшення податкових зобов'язань наступних періодів з податку на додану вартість у розмірі 7 697 721 грн. основного платежу та 3 848 861 грн. штрафних (фінансових) санкцій (штрафів); від 10.11.2014 № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 33 041 938 грн. основного платежу та 8 260 485 грн. штрафних (фінансових) санкцій (штрафів).

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.01.2015 у справі № 826/18354/14, яка набрала законної сили, позов задоволено, визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві від 10.11.2014 № та № .

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що в акті перевірки не міститься правового обґрунтування зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за вересень 2014 року та донарахування суми податку на додану вартість, крім формального посилання на акт перевірки від 27.10.2014 № 66/26-55-02/32785994.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, апеляційний адміністративний суд мотивував своє рішення тим, що податковий орган під час перевірки дійшов обґрунтованих висновків про наявність порушень з боку позивача вимог податкового законодавства в сфері оподаткування податком на додану вартість.

Суд касаційної інстанції не може погодитись з таким висновком апеляційного адміністративного суду, з огляду на наступне.

Відповідно до пп. 14.1.18 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України бюджетне відшкодування - відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

Згідно з п. п. 200.1-200.4 ст. 200 цього Кодексу сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом. При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду. Якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг; б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Так, основним доводом, яким податковий орган обґрунтовує прийняття спірних податкових повідомлень-рішень, є невідповідність даних податкового обліку позивача та його контрагента, у зв'язку з невиконанням останнім обов'язку з декларування податкового зобов'язання.

Втім самі по собі порушення правил оподаткування контрагентом як самостійним платником не є підтвердженням недобросовісності позивачем при формуванні ним даних податкового обліку за недоведеності податковим органом факту змови платника з цим контрагентом та узгодженості дій учасників цих операцій з метою досягнення вигідних для одного з суб'єктів результатів у сфері оподаткування.

Положення податкового законодавства не пов'язують право платника на податковий кредит з повнотою відображення контрагентом у своїй податковій звітності відповідних господарських операцій з фактичною сплатою контрагентом необхідних сум податків до бюджету.

Слід зазначити, що відомості про контрагента як платника податків не належать до інформації з відкритим доступом та не підлягають розголошенню податковим органом; наведене унеможливлює перевірку платником даних щодо дотримання його контрагентом податкового законодавства та повноти ним відображення здійснених господарських операцій.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, в судовому порядку по справі № 826/18354/14 встановлено факт правомірного формування позивачем податкового кредиту з податку на додану вартість за липень 2014 року по господарських операціях з ПАТ «Концерн Стирол», який став підставою для декларування суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість вересня 2014 року.

Викладене дозволяє погодитись з висновком суду першої інстанції про безпідставність прийняття спірних податкових повідомлень-рішень.

Відповідно до ст. 226 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

За таких обставин, касаційна скарга Приватного акціонерного товариства «ЮКРЕЙНІАН КЕМІКАЛ ПРОДАКТС» підлягає задоволенню, постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 10.09.2015 - скасуванню, а постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.07.2015- залишенню в силі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 221, 223, 226, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ЮКРЕЙНІАН КЕМІКАЛ ПРОДАКТС» задовольнити.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 10.09.2015 скасувати та залишити в силі постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.07.2015.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України у випадках, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України.

Головуючий В.В. Кошіль
Судді І.В. Борисенко
О.А. Моторний