Справа № 809/235/16
Суддя: Матуляк Я.П.
Дата ухвалення: 2016-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без розгляду

"04" березня 2016 р. Справа № 809/235/16

м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Матуляк Я.П., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до апарату Івано-Франківської обласної ради про зобов'язання до вчинення дій, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до апарату Івано-Франківської обласної ради про зобов'язання до вчинення дій.

Зясовуючи питання про дотримання позивачем строків звернення до адміністративного суду та наявності підстав для відкриття провадження в адміністративній справі, суд зазначає наступне.

Як слідує зі змісту адміністративного позову, ОСОБА_1 просить суд зобов'язати відповідача виплатити одноразову грошову допомогу в розмірі 10 місячних посадових окладів як державному службовцю у звязку із виходом позивача на пенсію та наявності стажу державної служби тривалістю 15 років.

Судом встановлено, що розпорядженням голови Івано-Франківської обласної ради ОСОБА_2 від 29.06.1998 року за № 34-р ОСОБА_1 звільнено з посади голови постійної комісії економіки, фінансів і бюджету обласної ради з 29.06.1998 року у звязку з закінченням строку повноважень (ст. 49 Закону України "Про місцеве самоврядування"), що також підтверджується записом за № 44 в трудовій книжці позивача. Також вказаним розпорядження зобовязано бухгалтерію провести повний розрахунок з ОСОБА_1

Частиною 2 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства України встановлені строки звернення до адміністративного суду, відповідно до частини 1 якої адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно частини 3 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Таким чином, встановленим строком для звернення до адміністративного суду із зазначеними вище позовними вимогами є місячний строк.

Суд зазначає, що перебіг строку звернення до суду для заявлених позовних вимог розпочався з моменту коли ОСОБА_1 дізнався про розпорядження від 29.06.1998 року за № 34-р.

Враховуючи те, що адміністративний позов подано ОСОБА_1 до Івано-Франківського окружного адміністративного суду 02.03.2016 року, що підтверджується штампом на поштовому конверті, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 пропущено строк звернення до адміністративного суду, встановлений частиною 3 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України.

Щодо посилання позивача на рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням громадянки ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, статей 1, 12 Закону України "Про оплату праці" від 15.10.2013 року за № 8-рп/2013 у справі № 1-13/2013, де пунктом 1 вирішено: "В аспекті конституційного звернення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України у системному зв'язку з положеннями статей 1, 12 Закону України "Про оплату праці" від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР зі змінами необхідно розуміти так, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема й за час простою, який мав місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат", слід зазначити, що вказаний висновок Конституційного Суду України стосується строку звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати. В той же час позивачем не заявлено вимогу про стягнення заробітної плати чи інших виплат. Позивач просить зобовязати відповідача виплатити одноразову грошову допомогу в розмірі 10 посадових окладів, тобто заявлено позов зобов'язального характеру.

Як наслідок, суд зазначає, що висновки Конституційного Суду України наведені позивачем, не поширюються на спірні правовідносини.

Відповідно до вимог частини 1 статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Суд зазначає, що ОСОБА_1 не вказано у позовній заяві про обставини, які перешкоджали позивачу своєчасно звернутися до суду, не наведено причин неможливості звернення із таким позовом раніше та не надано суду матеріалів, які вказували б на поважність причин пропуску строку звернення до суду.

Натомість, як вбачається з доданих до позовної заяви документів, позивачу було відомо про порушення його права та з 2007 року ОСОБА_1 вчиняв дії щодо відновлення порушеного права.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 неодноразово звертався до державних органів з вимогою виплати грошової допомоги при звільненні в розмірі 10 місячних посадових окладів, що підтверджується відповідними відповідями на заяви останнього, а саме: лист Івано-Франківської обласної ради від 21.11.2007 року за № Г-15/459, лист Міністерства юстиції України від 14.02.2008 року за № Г-1578-21, лист Івано-Франківської обласної ради від 05.05.2008 року за № Г-15/184, лист Департаменту пенсійного забезпечення Міністерства праці та соціальної політики України від 18.02.2008 року за № 1271/039/161-08, лист Головного управління праці та соціального захисту населення Івано-Франківської обласної державної адміністрації від 11.04.2008 року за № 04 9-11-139, лист Міністерства праці та соціальної політики України від 04.10.2010 року за № 771/13/155-10, лист територіальної державної інспекції праці у Івано-Франківській області від 16.09.2011 року за № 01-04/1084, лист Івано-Франківської обласної ради від 20.12.2011 року за № 14-110/1967/256, лист Міністерства соціальної політики України від 06.01.2012 року за № 14/15/155-12, лист Івано-Франківської обласної ради від 05.07.2012 року за № 14-167/912/256, лист Івано-Франківської обласної ради від 05.08.2013 року за № 9.110/1066/014, лист Міністерства юстиції України від 22.03.2013 року за № Г-2570, лист Генеральної прокуратури України від 16.03.2015 року № 05/1/3-7400-15. Однак, починаючи з 2007 року до 2016 року не скористався своїм правом на судовий захист.

Враховуючи наведене та те, що з часу прийняття розпорядження Івано-Франківської обласної ради від 29.06.1998 року за № 34-р до дати звернення позивача з адміністративним позовом пройшло близько 18 років, суд прийшов до переконання, що за цей час у ОСОБА_1 була реальна можливість звернутися до суду із позовом за захистом своїх прав та інтересів.

За таких обставин, суд вважає, що адміністративний позов поданий позивачем із пропущенням строків звернення до суду, а підстав для поновлення зазначеного процесуального строку немає.

Згідно частини 2 статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Оскільки, ОСОБА_1 подано адміністративний позов після закінчення строків, встановлених законодавством та не наведено підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними і таких підстав не вбачається із позовної заяви та доданих до неї матеріалів, суд вважає за необхідне залишити позовну заяву про зобовязання до вчинення дій, без розгляду.

На підставі наведеного, керуючись статтями 99, 100, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до апарату Івано-Франківської обласної ради про зобов'язання до вчинення дій - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскарженою в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 КАС України апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Матуляк Я.П.