Справа № 2-а-3597/11
Суддя: Усатов Д. Д.
Дата ухвалення: 2011-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-3597/11
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2011 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Усатов Д.Д. розглянувши у скороченому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом до Управління Пенсійного Фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії та просить перерахувати та виплатити призначену пенсію з урахуванням надбавки у розмірі 40% посадового окладу введеної Указом Президента України № 847 від 14 липня 1999 року; премії у розмірі 33,3% згідно з п.1.1. "Положення про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України" та п.З Постанови КМУ від 22.05.2000 року № 829, а також Указом Президента № 615/95 від 14.07.1995 року № 923 від 04.10.96р., надбавки за безперервну службу у розмірі 90 % від всього грошового забезпечення, введеної Указом Президента від 05.05.2003 року № 389; надбавки у розмірі 100% передбаченої Указом Президента України № 173 від 23.02.2002 року, як учасникам бойових дій на 150 відсотків мінімальної пенсії за віком, як інвалідам війни 2-ї, 3-ї групи на 350, 200 відсотків мінімальної пенсії за віком та нараховувати у подальшому підвищення до пенсії виходячи із мінімальної пенсії за віком розрахованого з поточного прожиткового мінімуму затвердженого Законом України «Про прожитковий мінімум»

При зверненні до відповідача з проханням перерахувати пенсію отримав відмову.

Тому просив визнати відмову відповідача щодо підвищення раніше призначеної пенсії на 350 процентів мінімальної пенсії за віком, як інваліду війни 2-ї групи з 01.01.2010 року з врахуванням раніше здійснених виплат.

Представник відповідача подав заперечення проти позову обґрунтовуючи тим, Відповідно до норм ч. 2 ст. 5 КАС України, провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії. Так, відповідно до статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"(в редакції, що була чинною з 01.01.1996р. до 01.07.2006р.) інвалідам війни 2ї групи пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії підвищуються в розмірі 350 процентів мінімальної пенсії за віком.

Тобто, підвищення до пенсії у розмірі 350 % мінімальної пенсії за віком учасникам бойових дій було передбачено лише редакцією Закону № 3551-ХІІ від 01.01.1996 року., яка діяла до 01.07.2006р.

05.10.2005р. Верховною радою України був прийнятий Закон України "Про внесення змін до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" № 2939-ІУ, яким передбачено з 01.07.2006р. підвищення пенсії інвалідам війни 2-ї групи у розмірі 40% прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб.

Зміни, які були внесені до ст. 12 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та набули чинності з 01.07.2006р. такими, що не відповідають вимогам Конституції України не визнавались, та не були предметом розгляду конституційного суду України.

Як зазначено у довідці ВАСУ від 01.05.2009р. Закон України "Про внесення змін до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" № 2939-ІУ, яким передбачено з 01.07.2006р. підвищення пенсії інвалідам війни у розмірі 40% прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб після 01.07.2006р. змін не зазнавав, таким, що не відповідає вимогам Конституції України не визнавався а отже, є таким, що підлягає застосуванню як всіма органами державної влади так і судами України при розгляді даної категорії справ.

Згідно з матеріалами пенсійної справи, Позивачу як Київським ОВК так і Управління Пенсійного Фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії вказане підвищення до пенсії, як інваліду війни виплачувалась згідно з нормами вказаного вище закону, а саме: у розмірі 40 % прожиткового мінімуму.

Оцінивши повідомлені позивачем, та відповідачем обставини, вважаю що наявних підстав достатньо для прийняття рішення у скороченому провадженні на підставі ст.. 183-2 ч. 1 п. 2 КАС України та задоволення частково позовних вимог з наступних підстав

Згідно ст.10 Закону України від 09.04.1992 року " Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ..;' пенсійне забезпечення осіб офіцерського складу здійснюється Міністерством оборони України в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Ст.43 вказаного закону визначає, що пенсії особам офіцерського складу обчислюються з грошового забезпечення цих військовослужбовців. При цьому враховуються відповідні оклади за посадою, військовим званням, відсоткова надбавка за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення та премії.

Вимоги ст. 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців..." відтворено і у п.п. 6,7 Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги офіцерського складу..., затвердженого Постановою КМУ № 393 від 17.07.1992 року (в ред. постанови №12 від 08.01.2000 року) (далі-Порядку призначення та виплати пенсій), де зазначено, що пенсії військовослужбовцям обчислюються із суми грошового забезпечення, що їм виплачувалося на день звільнення зі служби, зокрема, з додаткових видів грошового забезпечення, що надаються щомісяця.

Статтею 19 Закону України „Про пенсійне забезпечення „ зазначено, що мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі мінімального споживчого бюджету, Визначення терміну мінімального споживчого бюджету встановлено ст. 1 Закону України „Про мінімальний споживчий бюджет", що означає набір продовольчих і непродовольчих товарів та послуг у натуральному і вартісному вираженні, що забезпечує задоволення основних фізіологічних і соціально-культурних потреб людини.

Законом України „Про прожитковий мінімум" визначено термін прожиткового мінімуму - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Відповідно стаття 2 вищевказаного закону прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком, визначення розмірів соціальної допомоги, допомоги сім'ям з дітьми, допомоги по безробіттю, а також стипендій та інших соціальних виплат виходячи з вимог Конституції України та законів України;

В період з 19.02.1994 року по теперішній час грошове забезпечення військовослужбовців підвищувалося на підставі Указів Президента України: № 487/94 від 29.08.1994 року "Про підвищення окладів за військове звання військовослужбовців та осіб рядового та начальницького 615/95 від 14.07.1995р. „Про надбавки до грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України", № 923/96 від 04.10.1996 року "Про грошове забезпечення військовослужбовців", № 847/99 від 14.07.1999р. „Про додаткові заходи щодо скасування грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України" № 98/99 від 29.01.1999 року "Про підвищення окладів військовослужбовців та осіб рядового та і чаль ниць кого складу органів внутрішніх справ за військовими (спеціальними) званнями", № 685 2000 від 16.05.2000 року "Про впорядкування грошового забезпечення військовослужбовців", № 173X2002 від 23.02.2002 року " Про посилення соціального захисту військовослужбовців та осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ", № 389X2003 від 05.05.2003 року "Про надбавки військовослужбовцям Збройних Сил України, Міністерства Внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України та Управління Державної охорони України за безперервну службу". Проте, відповідач не визнає за ними права на перерахунок пенсії та відмовляється зробити перерахунок пенсії позивачів відповідно до вищеназваних законодавчих актів. Позивачі просять зобов'язати відповідача провести перерахунок призначеної їм пенсії у відповідності з вищенаведеними законодавчими актами.

Також, в період з 19.02.1994 року по теперішній час грошове забезпечення військовослужбовців неодноразово підвищувалося на підставі Указів Президента України: № 487/94 від 29.08.1994 року "Про підвищення окладів за військове звання військовослужбовців та осіб рядового та начальницького складу", № 615/95 від 14.07.1995р. „Про надбавки до грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України", № 923/96 від 04.10.1996 року "Про грошове забезпечення військовослужбовців", № 847/99 від 14.07.1999р. „Про додаткові заходи щодо впорядкування грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України" № 98X99 від 29.01.1999 року "Про підвищення окладів військовослужбовців та осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ за військовими (спеціальними) званнями", № 685X2000 від 16.05.2000 року "Про впорядкування грошового забезпечення військовослужбовців", № 173У2002 від 23.02.2002 року " Про посилення соціального захисту військовослужбовців та осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ", № 389X2003 від 05.05.2003 року "Про надбавки військовослужбовцям Збройних Сил України, Міністерства Внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України та Управління Державної охорони України за безперервну службу". Позивачу відповідний перерахунок пенсії не проводився, прохання позивача про перерахунок його пенсії було залишено без задоволення.

Право позивачів на перерахунок пенсії прямо передбачено ч. З статті 63 Закону України „ Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб" (де зазначено, що призначені військовослужбовцям та членам їх сімей за цим Законом пенсії перераховуються з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців) та Постановою Кабінету Міністрів України № 393 від 17.07.1992 року "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей" (призначені військовослужбовцям пенсії перераховуються з підвищенням грошового забезпечення).

Наказом Міністра оборони України від 08 серпня 1994 року № 205 „ Про затвердження Положення про порядок призначення та виплати в Міністерстві оборони України державних пенсій і допомоги військовослужбовцям та членам їх сімей" (із змінами) передбачено введення в дію механізму проведення перерахунку раніше призначених пенсій. Так , пунктом 118 цього положення встановлено , що перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям і членам їх сімей у зв'язку зі зміною розмірів хоча б одного з видів грошового забезпечення, з якого обчислюються пенсії, після звільнення зі служби військовослужбовців, провалиться з тієї ж дати , з якої підвищується грошове забезпечення відповідних категорій військовослужбовців. Вищевказаний наказ ґрунтується на загальних принципах пенсійного забезпечення військовослужбовців, а тому суд, поряд з іншими доказами бере їх до уваги.

Згідно ст. 8 Конституції України в державі визначається і діє принцип верховенства права, а Кабінет Міністрів України, до складу якого входить і Міністерство оборони України, відповідно до ст. 113 Конституції України у своїй діяльності повинен керуватися Конституцією, законами України та актами Президента України.

За змістом ст. 24 Конституції України всі громадяни України мають рівні конституційні права (зокрема, право на пенсійне забезпечення) і свободи та є рівними перед законом. Рівність громадян, зокрема військовослужбовців, перед законом полягає і у їх рівному праві на соціальний захист, гарантований ст. 46 Конституції України, а тому військовослужбовці, які займали рівні за штатною категорією посади, які мають однакове військове звання, кваліфікацію, науковий ступень і вчене звання, тривалість та умови проходження служби і не відрізняються за іншими ознаками, отримуючи додаткову за видом пенсію, повинні мати і однаковий її розмір, який не може залежати від часу виходу на пенсію.. Наявність такої диспропорції у розмірах пенсій військовослужбовців звільнених зі служби в різні роки є по суті ущемленням в правах одних пенсіонерів порівняно з іншими, що не відповідає змісту і духу положень ст. 24 Конституції України.

Беручи до уваги встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, оцінюючи надані сторонами докази, суд вважає позовні вимоги позивачів обґрунтованими, а тому вони підлягають задоволенню в повному обсязі.

Письмові докази узгоджуються з матеріалами справи.

Отже, позовні вимоги за період з 01.01.2010 року по 22.11.2010 року, слід залишити без розгляду у відповідності до вимог ч. 2 ст. 99 та ч. 1 ст. 100 КАС України, так як пропуск строку звернення до суду є підставою для залишення позовних вимог без розгляду. Позовні вимоги в частині стягнення з 23.11.2010 року підлягають до задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 8, 22, 24, 46, 113 Конституції України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996р., ст.ст. 10, 43, ч. 2 ст. 55, ч. З ст. 63 Закону України № 2262 від 09.04.1992 р., п.п. 6, 7, 8 ПКМ України № 393 від 17.07.1992 р. в редакції до 08.01.2000р., Постановою Кабінету Міністрів України № 414 від 15.06.1994р., Наказом Міністра Оборони України № 50 від 06.03.1995р., Указом Президента України № 615/95 від 14.07.1995 р., який був виданий у відповідності ст.9 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" № 2011-ХІІ від 20.12.1991 р., ст.15 Закону України „ Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб", п. 22 ст. 12 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", ст. ст. 1,2 Закону України „Про прожитковий мінімум", ст. 1 Закону України „Про затвердження прожиткового мінімуму на 2004 р.", Указом Президента України № 923 від 4.10.1996р. на виконання якого був наказ Міністра Оборони України № 457 від 16.12.1998р., Указом Президента України № 847/99 від 14.07.1999р. після якого була Постанова Кабінету Міністрів № 1695 від 15.09.1999р., Указом Президента України № 685 від 16.05.2000р. після якого була Постанова Кабінету Міністрів № 829 від 22.05.2000р., Указом Президента України № 173/2002 від 23.02.2002 р., ПКМ України № 414 від 15.06.1994р., Наказ Міністра Оборони України № 50 від 06.03.1995р., п. 118 Наказу Міністра Оборони України № 205 від 08.08.1994 р. про затвердження "Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій і допомоги військовослужбовцям та членам їх сімей", Указом президента України № 389 від 5 травня 2003 року, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Позовні вимоги про перерахунок та виплату пенсії Управління Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області за період з 01.01.2010 року по 22.11.2010 року включно залишити без розгляду.

Позов задовольнити частково.

Визнати дії відповідача неправомірними.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Києво-Святошинському районі Київської області здійснювати ОСОБА_1 підвищення раніше призначеної пенсії на 350 процентів мінімальної пенсії за віком, як інваліду війни 2-ї групи відповідно до положень частини третьої статті 13 Закону України «Про статс ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» із змінами і доповненнями від 23.11.1995 року № 458/95 ВР та перерахувати вищевказане підвищення виходячи із прожиткового мінімуму затвердженого Законом України «Про прожитковий мінімум», згідно статей 28,42,46 Закону України «про загальнообовязкове державне страхування» із змінами і доповненнями від 23.12.2004 року № 2291-15 починаючи з 23.11.2010 року враховуючи раніше виплачене підвищення.

В решті позову відмовити.

Судовий збір віднести за рахунок державного бюджету України.

Допустити негайне виконання постанови суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: Д.Д. Усатов