Справа № 814/2469/14
Суддя: Крусян А.В.
Дата ухвалення: 2016-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2016 р.м.ОдесаСправа № 814/2469/14

Категорія: 9.1.1 Головуючий в 1 інстанції: Середа О. Ф.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Крусяна А.В.,

суддів Вербицької Н.В., Джабурія О.В.,

за участю секретаря Мамедової С.А.,

представників відповідача Склярова Д.В., Юношевої І.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Заводському районі м.Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом публічного акціонерного товариства «Чорноморський суднобудівний завод» до Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

21 серпня 2014 року ПАТ «Чорноморський суднобудівний завод» (далі ПАТ "ЧСЗ") звернулося до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 25 квітня 2014 року № про нарахування грошових зобов'язань на суму 2753546,22грн., мотивуючи позовні вимоги тим, що спірне податкове повідомлення-рішення прийняте контролюючим органом без врахування того, що порушення строків розрахунків за експортними контрактами з контрагентами сталося через недофінансування ПАТ "ЧСЗ" з боку Міноборони. Крім того, позивач з лютого 2014 року перебуває в стані банкрутства та судом введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2014 року позов задоволений, з підстав того, що порушення позивачем строків розрахунків за імпортними контрактами сталося з причин відсутності своєчасного фінансування заводу з боку Міністерства оборони України, що по суті є форс-мажорною обставиною. При цьому, нарахування штрафних санкцій у період дії мораторію на задоволення вимог кредиторів є порушенням Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин справи та порушення норм матеріального, процесуального права, просить постанову суду скасувати і ухвалити нову про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що з 19 березня 2014 року по 01 квітня 2014 року ДПІ у Заводському районі м. Миколаєва ГУ Міндоходів у Миколаївській області проведена документальна позапланова виїзна перевірка ПАТ «ЧСЗ» з питань дотримання вимог валютного законодавства при здійсненні розрахунків за зовнішньоекономічними контрактами від 03 грудня 2012 року №10042012; від 27 березня 2013 року №510/63; від 25 березня 2013 року №510/54; від 12 березня 2013 року №510/48; від 25 березня 2013 року №510/47; від 18 березня 2013 року №510/52; від 22 березня 2013 року №510/57; від 06 червня 2013 року №510/76; від 08 липня 2013 року №510/78; від 11 травня 2010 року №2466 за період з 01 жовтня 2012 року по 01 квітня 2014 року.

За результатами перевірки складений акт від 08 квітня 2014 року №745/14-04-22-05/14312980, яким встановлені порушення:

1) ст. 1 Закону України від 23 вересня 1994 року №185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» зі змінами та доповненнями в частині недотримання законодавчо встановлених термінів розрахунків за зовнішньоекономічним експортним контрактом від 11 травня 2010 року №2466 з нерезидентом-компанією «COMMANAGEMENT LTD» (Англія);

2) ст. 2 Закону №185/94-ВР в частині недотримання законодавчо встановлених термінів розрахунків за імпортними контрактами від 03 грудня 2012 року №10042012 з нерезидентом-компанією «ABS Hydromarine B.V.» (Нідерланди); від 27 березня 2013 року №510/63 з нерезидентом- компанією «ENSE MARINE SERVICES SA» (республіка Панама); від 25 березня 2013 року №510/54 з нерезидентом-компанією «CROATIA PUMPE NOVA d.o.o.» (Хорватія); від 12 березня 2013 року №510/48 з нерезидентом-компанією «HYDROSTER Sp z o.o.» (Польща); від 25 березня 2013 року №510/47 з нерезидентом-компанією «FLUIDMECANICA, S.A.U.» (Іспанія); від 18 березня 2013 року №510/52, від 22 березня 2013 року №510/57 з нерезидентом-компанією «Stanfill Limited» (Беліз); від 06 червня 2013 року №510/76 з нерезидентом-компанією «KLIMA CELJE» (Словенія).

Зокрема, встановлено, що:

1) за зовнішньоекономічним імпортним контрактом від 03 грудня 2012 року №10042012 з нерезидентом-компанією «ABS Hydromarine B.V.» (Нідерланди) допущено порушення законодавчо встановлених термінів розрахунків на 170 днів;

2) за зовнішньоекономічним імпортним контрактом від 27 березня 2013 року №510/63 з нерезидентом Компанією «ENSE MARINE SERVICES SA» (республіка Панама) допущено порушення встановлених термінів розрахунків на 1 день (12 липня 2013 року), на 34 дні (з 12 липня 2013 року по 14 серпня 2013 року) та на 1 день (21 жовтня 2013 року);

3) за зовнішньоекономічним імпортним контрактом від 25 березня 2013 року №510/54 з нерезидентом-компанією «CROATIA PUMPE NOVA d.o.o.» (Хорватія) допущено порушення встановлених термінів розрахунків на 13 днів (з 12 липня 2013 року по 24 липня 2013 року);

4) за зовнішньоекономічним імпортним контрактом від 12 березня 2013 року №510/48 з нерезидентом - компанією «HYDROSTER Sp z o.o.» (Польща) допущено порушення встановлених термінів розрахунків на 13 днів (з 16 липня 2013 року по 28 липня 2013 року) та на 5 днів (з 20 лютого 2014 року по 24 лютого 2014 року);

5) за зовнішньоекономічним імпортним контрактом від 25 березня 2013 року №510/47 з нерезидентом-компанією «FLUIDMECANICA, S.A.U.» (Іспанія) допущено порушення встановлених термінів розрахунків на 4 дні (з 25 липня 2013 року по 28 липня 2013 року);

6) за зовнішньоекономічним імпортним контрактом від 18 березня 2013 року №510/52 з нерезидентом-компанією «Stanfill Limited» (Беліз) допущено порушення встановлених термінів розрахунків на 4 дні (з 25 липня 2013 року по 28 липня 2013 року);

7) за зовнішньоекономічним імпортним контрактом від 22 березня 2013 року №510/57 з нерезидентом-компанією «Stanfill Limited» (Беліз) допущено порушення встановлених термінів розрахунків на 4 дні (з 25 липня 2013 року по 28 липня 2013 року);

8) за зовнішньоекономічним імпортним контрактом від 06 червня 2013 року №510/76 з нерезидентом-компанією «KLIMA CELJE» (Словенія) допущено порушення встановлених термінів розрахунків на 3 дні (з 30 жовтня 2013 року по 01 листопада 2013 року);

9) за зовнішньоекономічним експортним контрактом від 11 травня 2010 року №2466 з нерезидентом-компанією «CONCORD SHIPBUILDING CORP» (Беліз) допущено порушення встановлених термінів розрахунків на 34 дні (з 30 грудня 2013 року по 31 січня 2014 року) та на 2 дні (з 30 січня 2014 року по 31 січня 2014 року).

25 квітня 2014 року на підставі акта перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № про сплату пені за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності у сумі 2753546,22грн.

Перевіривши матеріали справи, судова колегія не погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог щодо протиправності та скасування спірного податкового повідомлення-рішення з наступних підстав.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» імпортні операції резидентів, які здійснюються на умовах відстрочення поставки, в разі, коли таке відстрочення перевищує 180 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу або виставлення векселя на користь постачальника продукції (робіт, послуг), що імпортується, потребують висновку центрального органу виконавчої влади з питань економічної політики.

Згідно постанов Правління Національного банку України від 16.11.2012 №475; від 14.05.2013 №163; від 14.11.2013 № 453; від 12.05.2014 №270 «Про зміну строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів і запровадження обов'язкового продажу надходжень в іноземній валюті»; від 20.08.2014 № 515 «Про врегулювання ситуації на валютному ринку України» та від 01.12.2014 №758 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачених в статтях 1 та 2 Закону, повинні здійснюватися у строк, що не перевищує 90 календарних днів.

Порушення передбачених Законом термінів тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 % від неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості (ст.4 Закону).

У разі прийняття до розгляду судом, Міжнародним комерційним арбітражним судом чи Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, яка виникла внаслідок недотримання нерезидентом строків, передбачених експортно-імпортними контрактами, строки, передбачені статтями 1 і 2 цього Закону, зупиняються і пеня за їх порушення в цей період не сплачується.

Таким чином, підставою для ненарахування пені за порушення термінів, передбачених статтями 1 і 2 Закону, є своєчасне отримання підприємством висновків центрального органу виконавчої влади з питань економічної політики щодо продовження строків розрахунків за імпортною зовнішньоекономічною операцією або звернення до Міжнародного комерційного арбітражного суду з позовною заявою про стягнення заборгованості з нерезидента.

Відповідач дійшов до висновку про порушення суднобудівним заводом вимог валютного законодавства при здійсненні розрахунків за зовнішньоекономічними контрактами з урахуванням висновків Міністерства економічного розвитку і торгівлі України щодо продовження строків розрахунків за зовнішньоекономічними операціями. /а.с.7-22/

Вищенаведене спростовує доводи позивача про відсутність у суб'єкта господарювання підстав для нарахування пені за недотримання граничних термінів розрахунків за зовнішньоекономічними контрактами.

При цьому, ствердження позивача про неправомірність застосування штрафних санкцій під час дії мораторію на задоволення вимог кредиторів також не ґрунтуються на приписах чинного законодавства.

Так, Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі також - Закон N2343-XII), яким встановлено умови та порядок відновлення платоспроможності суб'єкта підприємницької діяльності боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури, повного або часткового задоволення вимог кредиторів, не регулює порядок декларування валютних цінностей та не встановлює пільг стосовно виконання вимог нормативних актів, які зобов'язують підприємство здійснювати декларування валютних цінностей, котрі знаходяться за межами території України.

04.02.2014 господарським судом Миколаївської області відкрито провадження по справі про банкрутство ПАТ «ЧСЗ» та введено мораторій на задоволення вимог його кредиторів.

При цьому, порушення справи про банкрутство та введення мораторію на задоволення вимог кредиторів, не є підставою для невиконання вимог Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" та інших нормативних актів, які регулюють зовнішньоекономічні відносини.

Приписами статей 9 та 10 Податкового кодексу України визначено, що пеня та штрафні санкції за порушення вимог законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності не відносяться до загальнодержавних чи місцевих податків і зборів (обов'язкових платежів), тому на них не розповсюджується мораторій, дія якого стосується зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів).

До того ж, виходячи із приписів статті 1, частини 4 статті 12 Закону №2343-XII, мораторій вводиться на задоволення вимог конкурсних кредиторів і суть його полягає у зупиненні виконання боржником перед такими кредиторами грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових) платежів. З порушенням провадження у справі про банкрутство підприємницька діяльність боржника не припиняється, він має право укладати договори та вчиняти інші правочини, у зв'язку з чим у нього виникають права та обов'язки, виконання яких забезпечується на загальних засадах.

У даному випадку ПАТ «ЧСЗ» виступає кредитором нерезидентів і зобов'язаний у разі перевищення встановлених термінів розрахунків за експортно-імпортними операціями отримати індивідуальну ліцензію Національного банку України або висновок центрального органу виконавчої влади з питань економічної політики щодо продовження строків розрахунків за імпортною зовнішньоекономічною операцією. За умови порушення терміну надходження валютної виручки (або товару) та за відсутності вищенаведених документів до резидента застосовується відповідальність, встановлена статтею 4 Закону, у вигляді пені, яка є грошовим зобов'язанням платника податків та підлягає сплаті у встановленому законодавством порядку у розумінні пп. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України.

Вищенаведене свідчить про те, що мораторій на задоволення вимог кредиторів не розповсюджується на нарахування пені за порушення вимог законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Аргументи позивача про те, що нарахована за актом перевірки пеня за порушення термінів розрахунків за зовнішньоекономічними контрактами підлягає списанню на підставі ст.4 Закону України «Про проведення економічного експерименту щодо державної підтримки суднобудівної промисловості» є безпідставними, оскільки, відповідно до статті 4 Закону України «Про проведення економічного експерименту щодо державної підтримки суднобудівної промисловості» суми пені, штрафних і фінансових санкцій, не сплачених до бюджетів і державних цільових фондів, нарахованих на податкову заборгованість із сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), які обліковуються підприємствами суднобудівної промисловості станом на 1 січня 2013 року, підлягають списанню у порядку, встановленому Податковим кодексом України.

З підстав того, що нарахована за актом перевірки пеня не є пенею, яка нараховується на податкову заборгованість із сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) та не має статусу податкової заборгованості, а є грошовим зобов'язанням платника податків, яке підлягає сплаті у встановленому законодавством порядку, підстав для застосування норм вищезазначеної статті не виникає.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що при вирішенні справи суд першої інстанції помилково застосував норми матеріального права, внаслідок чого апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції в порядку ст.202 КАС України підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 198, 202, 205, 207 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області задовольнити, постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2014 року скасувати.

Прийняти у справі нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства «Чорноморський суднобудівний завод» до Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 25 квітня 2014 року.

Постанова набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі.

Головуючий: А.В. Крусян

Суддя: Н.В. Вербицька

Суддя: О.В. Джабурія