Справа № 441/1263/15-а, 2а-441/35/15
Суддя: Яворський Іван Олександрович
Дата ухвалення: 2016-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2016 року Справа № 876/12390/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Яворського І.О.,

суддів: Кухтея Р.В., Носа С.П.

секретаря судового засідання Сідельник Г.М.

з участю осіб:

позивача по справі: представника ОСОБА_1

відповідача по справі: не з'явився

третьої особи по справ: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Городоцького районного суду Львівської області від 30 листопада 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Повітненської сільської ради Городоцького району Львівської області, третя особа ОСОБА_3 про скасування рішення сесії Повітненської сільської ради «Про затвердження акту земельної комісії» №629 від 23.07.2015 року,

У С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_2 звернувся з позовом в суд до Повітненської сільської ради Городоцького району Львівської області, третя особа ОСОБА_3 про скасування рішення сесії Повітненської сільської ради «Про затвердження акту земельної комісії» №629 від 23.07.2015 року.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що акт виходу на місце складений з порушеннями, оскільки в ньому не вказано адресу, за якою знаходиться спірна земельна ділянка, а також при його складанні були присутні лише сільський голова і депутати сільської ради ОСОБА_6 та ОСОБА_7, а двоє інших депутатів зазначених в акті, при його складанні були відсутні. Крім того, позивач зазначає, що органи місцевого самоврядування зобов'язані оприлюднювати проекти нормативно-правових актів, які планують прийняти не пізніше як за 20 робочих днів до дати їх розгляду.

Постановою Городоцького районного суду Львівської області від 30 листопада 2015 року в справі №441/1263/15а в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Городоцького районного суду Львівської області від 30 листопада 2015 року в справі №441/1263/15а.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що при винесенні оскаржуваної постанови суд не в повній мірі з'ясував всі обставини, що мають значення для справи, порушив норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, оскаржувану постанову скасувати та провадження у справі закрити. При цьому колегія суддів виходить з наступних міркувань.

Згідно долучених до матеріалів справи копії рішення Повітненської сільської ради від 23.07.2015р., акта комісії від 01.07.2015р., копії план-схеми загального користування, копії державного акта на право приватної власності на землю серія НОМЕР_1, довідки Повітненської сільської ради № 227 від 18.11.2015р., земельна ділянка, яка розташована між присадибною ділянкою ОСОБА_2 та городами ОСОБА_4 і ОСОБА_2 існує як прохід загального користування шириною 4,70 м. та довжиною 20 м., що відображено на плані-схемі обмірів земельної ділянки (дороги) загального користування.

З акта від 01.07.2015 року складеного постійно-діючою депутатською комісією з вирішення земельних питань та спорів Повітненської сільської ради видно, що за заявою ОСОБА_5 комісією виїздом на місце було встановлено, що прохід загального користування, який існував в с.Повітне між присадибними земельними ділянками ОСОБА_2 та городами ОСОБА_4 і ОСОБА_2, ліквідовано та самовільно зайнято ОСОБА_2, шляхом встановлення ним металевої огорожі та воріт. Комісією зобов'язано ОСОБА_2 демонтувати вказану огорожу та відновити межі проходу загального користування для можливості вільного доступу громадян до суміжних земельних ділянок.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що характерною ознакою земельної ділянки як об'єкта земельних правовідносин є наявність чітко визначених та закріплених у натурі (на місцевості) меж. Межа земельної ділянки - це сукупність ліній, що утворюють замкнений контур і розмежовують земельні ділянки. Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України починати використання земельної ділянки до одержання документа, що посвідчує право на неї, і встановлення її меж у натурі (на місцевості) забороняється. Правовстановлюючим документом відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України, зокрема, є державний акт на право власності на земельну ділянку, договір оренди земельної ділянки.

У ст. 107 Земельного кодексу України визначено, що основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки неможливо встановити, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки. У випадках, коли в такий спосіб визначення меж не узгоджується з виявленими обставинами, зокрема з встановленими розмірами земельних ділянок, то межі визначаються з урахуванням цих обставин.

Суд першої інстанції зазначив, що фактичне землекористування не породжує у позивача права на земельну ділянку і не є тотожним поняттю законного землекористування. Посилання позивача на тривале фактичне землекористування, не є підтвердженням правомірності вимог за вказаним позовом.

Тобто зі змісту судового рішення, яке ґрунтується на зібраних по справі доказах видно, що між сторонами існує спір про право.

Відповідно ч. 2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно до п.1 ч.1 ст.3 КАС України справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно - правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно ч.2 ст.4 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно - правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що спір у цій справі про встановлення меж земельної ділянки є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів. На думку колегії суддів, такий висновок не ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права з огляду на нижченаведене.

Згідно п.1 ч.2 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Ураховуючи наведене, суд дійшов помилкового висновку, що позов, предметом якого є перевірка правомірності рішення суб'єкта владних повноважень стосовно затвердження акта комісії по встановленню меж земельних ділянок, може бути розглянуто за правилами КАС.

Колегія суддів дійшла висновку, що у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про затвердження актів комісії по встановленню меж земельних ділянок подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне.

Відповідно ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.157 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати у порядку адміністративного судочинства.,

Аналогічну позицію викладено і в рішеннях Вищого адміністративного суду України від 18 листопада 2015 року (К/800/42060/13), від 08 жовтня 2015 року (К/800/1092/15).

З огляду на наведене апеляційні вимоги підлягають до частково задоволення, а справа закриттю провадженням.

Керуючись ст.157, ч.3 ст. 160, ст.195, ст.196, п.4 ч.1 ст.198, ст.203, п.4 ч.1 ст.205, ст.206, ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково, постанову Городоцького районного суду Львівської області від 30 листопада 2015 року скасувати та провадження у справі №441/1263/15а закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі, відповідно до ч.3 ст. 160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя-доповідач І.О. Яворський

Судді Р.В. Кухтей

С.П. Нос

Повний текст виготовлено 09.03.2016 року