Справа № 806/6183/13-а
Суддя: Сорока М.О.
Дата ухвалення: 2016-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

09 березня 2016 року м. Київ К/800/2975/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Сороки М.О.,
Васильченко Н.В.,
Донця О.Є.,

провівши попередній розгляд адміністративної справи за позовом ТОВ «Сенаторавто» до Житомирської митниці Міндоходів про визнання протиправними та скасування картки відмови від 05.07.2013№ 101050000/2013/00052 і рішення від 05.07.2013 № 101050000/2013/300036/1, касаційною скаргою Житомирської митниці Міндоходів на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 7 листопада 2013 року і ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2013 року, -

в с т а н о в и в:

У серпні 2013 року ТОВ «Сенаторавто» звернулось до суду з позовом, у якому просило визнати протиправними та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації № 101050000/2013/00052 від 05.07.2013 і рішення про коригування митної вартості товару № 101050000/2013/300036/1 від 05.07.2013.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 7 листопада 2013 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2013 року, позов задоволено. Визнано нечинними та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації від 05.07.2013 № 101050000/2013/00052 і рішення Житомирської митниці Міндоходів про коригування митної вартості товарів від 05.07.2013 № 101050000/2013/300036/1.

У касаційній скарзі Житомирська митниця Міндоходів, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

З`ясувавши обставини справи в межах, передбачених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні касаційної скарги з таких підстав.

Встановлено, що 14.01.2013 між ТОВ «Сенаторавто» (покупець) та компанією «CHINA BRIGHT TRADING (FOSHAN) CO. LTD», Китай (продавець) укладено зовнішньоекономічний контракт № 14/01/13, за яким продавець згоден продати, а покупець згоден придбати полотно трикотажне з полімерним покриттям не для промислового складання транспортних засобів.

04.07.2013 з метою здійснення митного оформлення вказаного товару, позивачем до Житомирської митниці Міндоходів подано митну декларацію № 101050000/2013/002784 разом з додатковими документами, а саме: зовнішньоекономічним контрактом від 14.01.2013 № 14/01/13; міжнародними автомобільними накладними (СМR) від 02.07.2013 № 33060, № 33061; коносаментом № SZH; довідкою про транспортні витрати без номеру від 02.07.2013; банківськими платіжними документами від 29.04.2013 № 360, 22.05.2013 № 408; рахунком фактурою (інвойс) від 27.05.2013 № ZМ130501; пакувальними листами № CN4627743 та № CN4627750 від 27.05.2013; договором (контрактом) про перевезення від 17.01.2013 № ТЕ170113-1; висновком санітарно-епідеміологічного контролю та радіологічного контролю товару від 02.06.2013 № 2761 та сертифікатом про походження товару від 04.06.2013 №ССРІТ 124998937. У

На вимогу відповідача, у зв'язку з виникненням сумніву стосовно достовірності наданих відомостей, позивачем надано додаткові документи: прайс-лист б/н від 27.05.2013, експертний висновок Житомирської Торгово-промислової палати № В-3492 від 04.07.2013, експортні ВМД від 29.05.2013.

05.07.2013 Житомирською митницею Міндоходів прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № 101050000/2013/300036/1 із застосуванням 2б методу, яка ґрунтується на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях - на основі, з урахуванням коригувань на обсяг партії подібних (аналогічних) товарів, умови поставки, комерційні умови тощо, та видано картку відмови в прийнятті митної декларації № 101050000/2013/00052 від 05.07.2013.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, виходив з наступного.

Відповідно до частин 1, 2 статті 51 МК митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

У статті 57 МК передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), закріплено в статті 58 МК.

За змістом частин 4, 5 статті 58 МК митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Згідно з вимогами частин 1, 2, 3, 5 статті 53 МК у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах 5 і 6 ст. 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Судами зазначено про ненадання митним органом доказів на підтвердження того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, а тому витребування цим органом переліку документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчить про протиправність рішення цього органу щодо застосування іншого, ніж основний метод визначення митної вартості товару.

Відповідно до частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи, що позивачем у відповідності до вимог митного законодавства, для підтвердження заявленої митної вартості товару було подано до митного органу всі необхідні для цього документи та митним органом не доведено, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, суди дійшли висновку про наявність підстав для визнання нечинними та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації від 05.07.2013 № 101050000/2013/00052 і рішення про коригування митної вартості товарів від 05.07.2013 № 101050000/2013/300036/1.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України також погоджується з висновком судів попередніх інстанцій і доводи касаційної скарги його не спростовують.

Відповідно до частини 3 статті 220-1 Кодексу адміністративного суду України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 КАС України, суд, -

ухвалив:

Касаційну скаргу Житомирської митниці Міндоходів відхилити, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 7 листопада 2013 року і ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута з підстав, у строк та у порядку, визначених ст.ст. 235-244-2 КАС України.

Судді: