Справа № 826/13953/13-а
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2016-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

04 березня 2016 року №826/13953/13-а

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомДержавної архітектурно-будівельної інспекції України
до треті особиОСОБА_1 ОСОБА_2 (третя особа-1) ОСОБА_3 (третя особа-2) ОСОБА_4 (третя особа-3) ОСОБА_5 (третя особа-4)
прозобов'язання вчинити дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 про зобов'язання ОСОБА_1 привести земельну ділянку на території лісового фонду в кварталі АДРЕСА_1 до попереднього стану шляхом знесення самочинно збудованої двоповерхової будівлі, яка використовується під гаражні бокси, баню, фундамент, сарай-дровник за власний рахунок.

Під час судового розгляду справи до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, залучено ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.04.2014 провадження у справі №826/13953/13-а зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі №753/4472/13-ц.

У зв'язку з припинення повноважень судді, у провадженні якої перебувала адміністративна справа №826/13953/13-а та не була розглянута, вказану справу внаслідок автоматичного розподілу передано в провадження судді Літвінової А.В., у справі поновлено провадження.

У судовому засіданні 12.11.2015 неналежного позивача - Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві - замінено на належного - Державну архітектурно-будівельну інспекцію України.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідачем здійснено самочинне будівництво на території лісового фонду в кварталі АДРЕСА_1, факт чого було встановлено під час проведення перевірок з регулювання містобудівної діяльності. Приписи про усунення порушення вимог законодавства, винесені за результатами вказаних перевірок, позивачем у встановлені для цього строки не виконані, що і зумовило звернення позивача із заявленими позовними вимогами. Крім того, позивачем наголошено, що факт самочинного будівництва також підтверджено у судовому порядку під час судового розгляду цивільної справи №753/4472/13-ц.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, зазначивши, що знесення самочинно збудованого об'єкту є крайньою мірою, яка застосовується, зокрема, за умови якщо цим будівництвом порушуються права третіх осіб, а перебудова не призведе до усунення їхніх порушених прав. Також, відповідачем звернуто увагу, що положення Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» не були чинними станом на момент вчинення правопорушення (1987-2005 роки), а двоповерхова будівля, яка використовується під гаражні бокси, є реконструйована з господарської споруди - сараю, площею 27 кв.м., на яке відповідач та члени його сім'ї мають право власності, згідно зі свідоцтвом про право власності на житло з 1999 року.

При цьому, відповідачем подано клопотання про закриття провадження у справі, який обґрунтовано тим, що рішенням Апеляційного суду міста Києва від 24.02.2015 у справі №753/4472/13-ц вже вирішено спір, який є ідентичним тому, який розглядається у даній адміністративній справі.

Розгляд справи №826/13953/13-а здійснено у порядку письмового провадження на підставі частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши наявні у матеріалах справи документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

На підставі листа Київської прокуратури з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері від 02.01.2013 №52-4вих-13, Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил ОСОБА_1 щодо об'єкту будівництва на АДРЕСА_1.

За результатами вказаної перевірки Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві складено акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 16.01.2013, в якому зазначено, що таке. Станом на 16.01.2013 Інспекція не видавала дозволу та не реєструвала інших документів дозвільного характеру, які б давали право на виконання будівельних і підготовчих робіт, та не приймала об'єкт до експлуатації. Перевіркою з виїздом на місце встановлено, що за вказаною адресою будівельні роботи не виконуються, будівельники та будівельна техніка відсутні. На підставі виданих документів (технічний паспорт на квартиру, що знаходиться у власності громадянина, свідоцтво про право власності на житло) встановлено, що громадянам ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 належить квартира спільного заселення, сарай, погріб, сарай-кладова, літня кухня. Згідно наданої інформації ОСОБА_1, за вказаною адресою у 1987-2005 роках самовільно побудована двоповерхова будівля, яка використовується під гаражні бокси, баня, фундамент, сарай-дровник без проектної документації та документа, що дає право на виконання будівельних робіт, чим порушено статті 31, 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Здійснюється експлуатація зазначених будівель без прийняття їх в експлуатацію, чим порушено частину 8 статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

За наслідками вказаної перевірки Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві винесено припис від 16.01.2013 про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, у відповідності до якого від ОСОБА_1 вимагалося у термін до 16.03.2013 усунути порушення у відповідності до чинного законодавства.

Крім того, складено протокол про адміністративне правопорушення від 16.01.2013 та винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення від 22.01.2013 №20, згідно якої на ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 170,00 грн. на підставі статті 97 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

З метою перевірки виконання вимог припису від 16.01.2013 Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві проведено повторну перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил щодо об'єкту будівництва на АДРЕСА_1, за результатами чого складено акт від 05.06.2013.

Згідно з даним актом, перевіряючими зафіксовано невиконання позивачем вимог припису від 16.01.2013, чим порушено підпункт «а» пункту 3 частини 4 статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Також, Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві винесено припис від 05.06.2013 про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, яким з метою усунення виявлених порушень від ОСОБА_1 вимагалося таке:

- у термін до 05.08.2013 привести земельну ділянку до попереднього стану шляхом знесення двоповерхової будівлі (яка використовується у якості гаражних боксів), бані, фундаменту на території лісового фонду в АДРЕСА_1;

- виконати вимоги припису від 16.01.2013.

З метою перевірки виконання вимог припису від 05.06.2013 Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві проведено перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил щодо об'єкту будівництва на АДРЕСА_1, про що складено акт від 08.08.2013.

Як вбачається зі змісту вказаного акту, перевіркою з виїздом на місце встановлено, що вимоги припису Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві від 05.06.2013 не виконано, земельну ділянку до попереднього стану не приведено, не знесено двоповерхову будівлю (яка використовується у якості гаражних боксів), баню, фундамент на території лісового фонду в кварталі АДРЕСА_1.

Вважаючи факт невиконання позивачем приписів про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил таким, що не відповідає законодавчим вимогам, позивач звернувся з позовом до суду.

Суд одразу звертає увагу, що у відповідності до пункту 4 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України, суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду з того самого спору і між тими самими сторонами.

З аналізу наведеного положення вбачається, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі пункту 4 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України лише за одночасної наявності таких ознак спору як ідентичність предмету та підстав позовних вимог, а також ідентичність суб'єктного складу.

Водночас, рішення Апеляційного суду міста Києва від 26.02.2015 у справі №753/4472/13-ц (№22-ц/796/2699/2015) прийнято за позовом Київської прокуратури з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері в інтересах держави в особі Київської міської ради до ОСОБА_2, ОСОБА_1 за участі третіх осіб Комунального підприємства «Дарницьке лісопаркове господарство», Державної архітектурно-будівельної інспекції України про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та зобов'язання вчинити відповідні дії.

Таким чином, враховуючи зміст судових рішень у цивільній справі №753/4472/13-ц (№22-ц/796/2699/2015), суд зазначає, що спір, розглянутий у справі №753/4472/13-ц (№22-ц/796/2699/2015) за правилами цивільного судочинства, не є ідентичним за вказаними вище критеріями спору, який розглядається у даній адміністративній справі, а, відтак, клопотання відповідача про закриття провадження у справі є необґрунтованим та задоволенню не підлягає, а справа підлягає розгляду по суті.

Досліджуючи наявні у матеріалах справи докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Так, згідно з частинами 1 та 2 статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин, державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до пункту 3 Указу Президента України від 08.04.2011 №439/2011, яким затверджено Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, визначено, що основними завданнями Держархбудінспекції України є реалізація державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю, контролю у сфері житлово-комунального господарства.

Держархбудінспекція України відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, проводить перевірки, у тому числі щодо дотримання встановленого порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, та розглядає справи про правопорушення у сферах містобудівної діяльності, житлово-комунального господарства з прийняттям відповідних рішень (підпункти 10, 11 пункту 4 вказаного Положення).

Приписами пункту 6 Положення передбачено, що Держархбудінспекція України здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі або міжрегіональні (повноваження яких поширюються на декілька регіонів) територіальні органи.

У свою чергу, Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 №553.

У силу пункту 5 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин, Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за територіальним принципом (у межах областей) у порядку проведення планових та позапланових перевірок.

Позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена планом роботи інспекції. Підставами для проведення позапланової перевірки, зокрема, є: перевірка виконання суб'єктом містобудівної діяльності вимог приписів інспекцій; вимога правоохоронних органів про проведення перевірки (пункт 7 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з пунктом 16 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин, за результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою інспекції складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком.

У разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил або приписом про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт (далі - припис) (пункт 17 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Приписами пункту 3 частини 4 статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено, що посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право видавати обов'язкові для виконання приписи щодо: а) усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил; б) зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають вимогам законодавства, зокрема будівельних норм, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт;

Як було зазначено вище, на виконання вказаних повноважень Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві винесено приписи про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 16.01.2013 та від 05.06.2013, згідно з якими ОСОБА_1 зобов'язано у термін до 16.03.2013 усунути порушення у відповідності до чинного законодавства, а також у термін до 05.08.2013 привести земельну ділянку до попереднього стану шляхом знесення двоповерхової будівлі (яка використовується у якості гаражних боксів), бані, фундаменту на території лісового фонду в АДРЕСА_1.

При цьому, у відповідності до пункту 14 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин, суб'єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, зокрема, зобов'язаний виконувати вимоги інспекції щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.

Таким чином, приписи від 16.01.2013 та від 05.06.2013 є обов'язковими для виконання відповідачем. Проте, станом на 05.06.2013 вимог припису від 16.01.2013 позивачем не виконано, що зафіксовано в акті перевірки від 08.08.2013, а станом на момент розгляду справи судом матеріалами справи також не підтверджено виконання відповідачем приписів від 16.01.2013 та від 05.06.2013.

Доказів визнання протиправними та скасування приписів від 16.01.2013 та від 05.06.2013 особами, які беруть участь у справі, не надано, а з матеріалів справи не вбачається.

Водночас, рішенням Апеляційного суду міста Києва від 26.02.2015 у справі №753/4472/13-ц (№22-ц/796/2699/2015) зобов'язано ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), ОСОБА_1 ( ідентифікаційний номер НОМЕР_2) звільнити земельну ділянку в кварталі АДРЕСА_1, загальною площею 1,4 га (коди ділянок: НОМЕР_3; НОМЕР_4), на якій побудовані: баня площею 45 кв.м.; навіс біля бані для дров площею 24 кв.м.; дерев'яна бесідка зі столиками площею 30 кв.м.; навіс з дровами площею 72 кв.м.; місце для складування деревини площею 22 кв.м., демонтувати металеву огорожу, що на ній знаходиться, та привести земельну ділянку у придатний для використання стан.

У мотивувальній частині даного судом встановлено та не спростовано сторонами, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на самовільно зайнятій земельній ділянці в АДРЕСА_1 самовільно побудували двоповерхову будівлю, яка використовується під гаражні бокси, баню, фундамент, сарай-дровник без проектної документації та документа, що дає право на виконання будівельних робіт, здійснюється експлуатація зазначених будівель без прийняття їх в експлуатацію.

У відповідності до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, факт самовільного будівництва позивачем двоповерхової будівлі, яка використовується під гаражні бокси, баню, фундамент, сарай-дровник, встановлено у судовому порядку, а тому вказана обставина доказуванню не підлягає.

Згідно зі статтею 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин, у разі виявлення факту самочинного будівництва об'єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.

У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об'єкта та компенсацію витрат, пов'язаних з таким знесенням.

За рішенням суду самочинно збудований об'єкт підлягає знесенню в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, з компенсацією витрат, пов'язаних із знесенням об'єкта, за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) таке самочинне будівництво.

Замовником робіт із знесення зазначеного об'єкта є орган державного архітектурно-будівельного контролю, за позовом якого прийнято відповідне рішення суду.

Виконання рішення суду, що набрало законної сили, щодо знесення самочинно збудованого об'єкта здійснюється відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Отже, з урахуванням висновків суду, викладених у рішенні Апеляційного суду міста Києва від 26.02.2015 у справі №753/4472/13-ц (№22-ц/796/2699/2015), згідно з якими підтверджено факт самовільного будівництва позивачем двоповерхової будівлі, яка використовується під гаражні бокси, баню, фундамент, сарай-дровник, та внаслідок чого зобов'язано ОСОБА_1 привести земельну ділянку у придатний для використання стан, суд за результатами розгляду даної адміністративної справи дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог про зобов'язання ОСОБА_1 привести земельну ділянку на території лісового фонду в кварталі АДРЕСА_1 до попереднього стану шляхом знесення самочинно збудованої двоповерхової будівлі, яка використовується під гаражні бокси, баню, фундамент, сарай-дровник за власний рахунок, які підлягають задоволенню.

Згідно з вимогами статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Керуючись статтями 69, 70, 71 та 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Зобов'язати ОСОБА_1 привести земельну ділянку на території лісового фонду в кварталі АДРЕСА_1 до попереднього стану шляхом знесення самочинно збудованої двоповерхової будівлі, яка використовується під гаражні бокси, баню, фундамент, сарай-дровник за власний рахунок.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.