Справа № 823/5482/15
Суддя: О.А. Рідзель
Дата ухвалення: 2016-02-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2016 року справа № 823/5482/15

10 год. 25 хв. м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Рідзеля О.А.,

при секретарі судового засідання - Сосюрі Ф.В.,

за участю: позивача ОСОБА_1 - особисто, представника відповідача Руденко Л.І. - за довіреністю, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області про визнання протиправними дій та стягнення недоплаченої частини грошової допомоги при звільненні,

встановив:

31.12.2015 до Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі-позивач) з позовною заявою до управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області (далі-відповідач), у якій просить:

- визнати протиправними діяння управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області щодо нарахування та виплати суми вихідної допомоги при звільненні та стягнути на користь ОСОБА_1 28374 грн. 57 коп. недоплаченої частини грошової допомоги при звільненні.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що він проходив службу в органах внутрішніх справ в підрозділах УМВС України в Черкаській області на посадах середнього та старшого начальницького складу із вересня 1997 року по листопад 2015 року Наказом Управління МВС України в Черкаській області від 06.11.2015 № 312 о/с позивача - звільнено із органів внутрішніх справ в запас ЗС України за п.64 «Г» (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС України. Календарна вислуга років на день звільнення позивача складає 20 років, 06 місяців, 01 день. Пільгова вислуга років на день звільнення позивача складає 23 роки, 00 місяців, 14 днів.

25.11.2015 відповідачем проведено розрахунок та виплачено позивачу вихідну допомогу відповідно до п. 10 Постанови КМУ від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей», у сумі 30395 грн. 33 коп., що підтверджується довідкою від 30.12.2015 № 14897.

При цьому позивач вважає, що відповідачем невірно визначено розмір вихідної допомоги відповідно до Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, оскільки розрахунок вказаної вихідної допомоги необхідно проводити у відповідності до Постанови КМУ від 08.02.1995 № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» (далі - Порядок № 100).

В абз. 3 п. 2 зазначеного Порядку вказано, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Відповідно до абз. 3 п. 3 зазначеного порядку усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Враховуючи, що позивачеві було нараховано у вересні 2015 року - 5806 грн. 63 коп., а у жовтні 2015 року - 5947 грн. 36 коп., то його середньомісячна заробітна плата складає 5876 грн. 99 коп., а тому розмір вихідної допомоги, належної позивачеві до виплати, мав складати 58769 грн. 90 коп.

Таким чином, позивач вважає, що сума недоплаченої вихідної допомоги при звільненні становить 28374 грн. 57 коп. (58769,90 - 30395,33).

Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала, зазначивши, що позивачу у відповідності до п.10 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» була нарахована одноразова грошова допомога в розмірі 50-відсотків місячною грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

При цьому представник відповідача наголошувала, що розрахунок розміру місячного грошового забезпечення (посадового оклад) («інспектор»), окладу за спеціальним званням («капітан»), розміри відсоткових надбавок) проводився на підставі та відповідно до Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, яка затверджена наказом УМВС України від 31.12.2007 № 499 «Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ».

Також, представником відповідача зазначено, що за загальним правилом пріоритетними є норми спеціальних законів, а норми загального законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо нормами спеціальних законів не врегульовано спірних відносин, та коли про можливість такого застосування прямо зазначено у спеціальному законі, а тому безпідставними є посилання позивача при обчисленні середньої заробітної плати на Постанову КМУ від 08.02.1005 № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», оскільки їх положення не поширюються на спірні правовідносини.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд зазначає таке.

06.11.2015 наказом УМВС України в Черкаській області № 312 о/с майора міліції ОСОБА_1 - заступника начальника сектору дільничних інспекторів міліції Черкаського районного відділу 06.11.2015 звільнено з органів внутрішніх справ в запас Збройних сил України за п. 64 «Г» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (через скорочення штатів). Вислуга років на день звільнення в календарному обчисленні склала 20 років 06 місяців, 01 день. Вислуга років на день звільнення пільгова - 23 роки 00 місяців 14 днів.

Згідно довідки УМВС України в Черкаській області від 23.02.2016 № 14915 у розрахунок місячного грошового забезпечення позивача включаються наступні складові: посадовий оклад - 970 грн.; оклад за спеціальним званням - 125 грн.; відсоткова надбавка за вислугу років (35%) - 383 грн. 25 коп.; надбавка за виконання особливо важливих завдань (50%) - 739 грн. 13 коп.; премія (50%) - 1108 грн. 69 коп.

Грошове забезпечення позивача для розрахунку вихідної допомоги становить 3326 грн. 07 коп., вихідна допомога становить (3326,07*20 років вислуги = 66521.40; 66521,40*50 % = 33260,70) 33260 грн. 70 коп.

У листопаді 2015 року на картковий рахунок ОСОБА_1, надійшли кошти на загальну суму 32817 грн. 15 коп., з яких вихідна допомога у сумі 30395 грн. 33 коп., грошове забезпечення та компенсація невикористаної відпустки за 6 робочих днів листопада 2015 року у сумі 2421 грн.

Відповідно до ст. 3 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

При цьому, позивач проходив службу у міліції, порядок, умови проходження та звільнення з якої, у тому числі, і у частині оплати праці, врегульовані законодавством України, зокрема, але не виключно:

- Законом України від 20.12.1992 № 565-XII «Про міліцію» (далі - Закон № 565) (чинного на момент виникнення спірних правовідносин);

- Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (далі - Закон № 2262);

- Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» (далі - Порядок № 393);

- Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991 № 114 (далі - Положення № 114);

- Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31.12.2007 № 499 (далі - Інструкція № 499).

Так, ч. 1 ст. 19 Закону № 565 передбачено, що форми і розміри грошового забезпечення працівників міліції встановлюються Кабінетом Міністрів України і повинні забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування якісного особового складу міліції, диференційовано враховувати характер і умови роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності і компенсувати їх фізичні та інтелектуальні затрати.

Згідно ст. 18 Закону № 565 порядок та умови проходження служби в міліції регламентується Положенням № 114.

Відповідно до пунктів 12, 13 Положення № 114 особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ одержують грошове і речове забезпечення за нормами, встановленими законодавством. Особи рядового і начальницького складу та члени їх сімей користуються відповідно до законодавства правами і пільгами при переїзді залізничним, водним, автомобільним транспортом, медичному обслуговуванні, державному страхуванні, оплаті житлового приміщення, а також мають інші гарантії.

Такі гарантії особам рядового та офіцерського складу, зокрема, при звільненні зі служби визначені у № 2262.

Виплата одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби регулюється, зокрема, статтею 9 Закону № 2262, відповідно до частини першої якої особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров'я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення зі служби за віком, у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, систематичним невиконанням умов контракту командуванням одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Аналогічне положення закріплено в абзацах першому-третьому п. 10 постанови № 393, згідно з якими військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби:

- які звільняються із служби за станом здоров'я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби;

- які звільняються із служби за віком, у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, за наявності вислуги 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Наведені положення пункту 10 постанови № 393 не пов'язують виплату одноразової грошової допомоги з набуттям права на пенсію.

Зазначене відповідає висновкам викладеним у постанові Верховного суду України від 17.03.2015, що відповідно до ст. 2442 Кодексу адміністративного судочинства України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Тим же спеціальним нормативно-правовим актом, яким визначено право позивача на отримання одноразової грошової допомоги, а саме Законом № 2262, встановлено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України - вказана норма передбачена абз. 3 ст. 43 вказаного Закону.

Крім того, наказом МВС України від 31.12.2007 № 499 «Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ» затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ.

Інструкція № 499 визначає порядок та умови виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ. Згідно з п. 1.3 Інструкції № 499 грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ визначається залежно від посади, спеціального звання, наукового ступеня і вченого звання, тривалості та умов служби.

Суд зазначає, що порядок виконання інструкції № 499 роз'яснено у листі департаменту фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку МВС України від 06.10.2008 № 15/2-3823, де зазначено, що у розрахунок місячного грошового забезпечення включається посадовий оклад, оклад за спеціальним званням, відсоткова надбавка за вислугу років та додаткові види грошового забезпечення у розмірах, що були встановленні наказами керівників на день їх звільнення зі служби.

Судом із довідки від 23.02.2016 вих. 14915 (а.с.37) досліджено, що для розрахунку вихідної допомоги останнього повного місячного грошового забезпечення на момент звільнення враховано: оклад - 193 грн. 99 коп.; оклад за спец. звання - 125 грн.; надбавку за вислугу років (35%) - 383 грн. 25 коп.; надбавку за виконання особливо важливих завдань - (50%) - 739 грн. 13 коп.; премія - 1108 грн. 69 коп.

Посилання позивача в обґрунтування позовних вимог на довідку відповідача від 16.11.2015 № 142 (а.с.4) про заробітну плату для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням судом не береться до уваги, оскільки вимоги до фінансових документів для подання до центру зайнятості та для розрахунку одноразової грошової допомоги різні, тому до зазначеної довідки були включені всі види нарахувань. Враховуючи зазначене, сума визначеного у даній довідці грошового забезпечення не може використовуватись для розрахунку одноразової грошової допомоги.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідачем згідно вимог Законів № 565 та № 2262, Положення № 114 та Інструкції № 499, правильно розраховано розмір вихідної допомоги позивача.

Разом з тим, постанова КМУ від 08.02.1995 № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної заробітної плати» регулює відносини працівників, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, а позивач проходив службу в міліції, порядок та умови проходження якої, розміри і порядок виплати грошового забезпечення регулюються спеціальним законодавством.

В зв'язку з чим, судом не береться до уваги твердження позивача на необхідність розрахунку вихідної допомоги відповідно до постанови КМУ від 08.02.1995 № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної заробітної плати», оскільки пріоритетними є норми спеціального законодавства по відношенню до загального, а норми загального законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо нормами спеціальних законів не врегульовано спірні відносини, та коли про можливість такого застосування прямо зазначено у спеціальному законі.

Суд зазначає, що трудові відносини та військова служба, а також служба в органах внутрішніх справ мають різну правову природу та врегульовані різним законодавством, отже, передбачені законодавством про працю норми її оплати і порядок вирішення спорів про норми її оплати не поширюються на військовослужбовців та прирівняних до них осіб.

Викладена позиція суду відповідає правовому висновку, викладеному у п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24.12.1999 № 13, де зазначено, що передбачені законодавством про працю норми її оплати і порядок вирішення спорів про останню не поширюються на військовослужбовців та прирівняних до них осіб (рядовий і начальницький склад органів внутрішніх справ тощо).

Згідно із ч. 1 ст. 2442 Кодексу адміністративного судочинства України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 ч. 1 ст. 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Частиною 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. У цьому контексті суд зазначає, що заперечуючи проти позову за правилами ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідач довів правомірність нарахування вихідної допомоги саме у сумі 33260 грн. 70 коп.

Перевіряючи правомірність поведінки відповідача у спірних відносинах, з огляду на ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, де визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку, судом не встановлено підстав для визнання протиправними дій відповідача щодо нарахування та виплати вихідної допомоги при звільненні саме у сумі 30 395 грн. 33 коп.

Відповідно до ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення. З огляду на викладене, на підставі наявних у справі доказів, досліджених обставин і позицій представників сторін, проаналізувавши правові норми, враховуючи доводи сторін, суд дійшов висновку, що у задоволені позову належить відмовити.

Керуючись статтями 14, 86, 94, 159-163, 167, 185-187, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд в порядку, передбаченому статтями 185 - 187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.А. Рідзель

Постанову складено у повному обсязі 07.03.2016.