Справа № 814/272/16
Суддя: Марич Є. В.
Дата ухвалення: 2016-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

01 березня 2016 року Справа № 814/272/16

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Марича Є.В. розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1, АДРЕСА_5

доДержавний реєстратор прав на нерухоме майно Миколаївського управління юстиції Сідей Людмила Василівна, вул. Котовського, 28,Миколаїв,54010 Миколаївське міське управління юстиції Миколаївської області в особі відділу державної реєстрації прав на нерухоме майно, вул. Васляєва, 45,Миколаїв,54018

треті особиОСОБА_3, АДРЕСА_1,Миколаїв,54015 ОСОБА_4, АДРЕСА_2,Миколаїв,54001
проскасування рішення від 11.02.2016 р. №28179985,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі-позивач, ОСОБА_1.) звернувся до суду з позовом до Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області в особі відділу державної реєстрації речових прав не нерухоме майно, Державного реєстратора прав на нерухоме майно Миколаївського управління юстиції Сідей Людмила Василівна (далі-відповідачі) за участю третіх осіб - ОСОБА_3, ОСОБА_4, з наступними позовними вимогами:

-скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Миколаївського міського управління юстиції Сідей Людмили Василівни про відмову в реєстрації прав та обтяжень від 11 лютого 2016 року №28179985;

- зобов'язати державного реєстратора прав на нерухоме майно Миколаївського міського управління юстиції - Сідей Людмилу Василівну, здійснити за позивачем державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржуване рішення державного реєстратора є протиправним та підлягає скасуванню, адже прийнято в порушення вимог діючого законодавства.

Від відповідачів та третіх осіб письмові заперечення проти позовних вимог до суду не надили.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження (ст. 128 КАС України).

Дослідивши всі матеріали справи, оцінивши наявні докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

05 лютого 2016 року представник позивача звернувся до Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області в особі відділу державної реєстрації речових прав не нерухоме майно із заявою про проведення державної реєстрації права власності на 1/1 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1.

Державним реєстратором Сідей Л.В. 11.02.2016 року винесено рішення №28179985 про відмову у державний реєстрації прав та їх обтяжень. Підставою для відмови стало наявність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами, оскільки позивач звернувся з заявою про здійснення за ним державної реєстрації права власності на вищевказану квартиру в цілому, водночас, за іпотекодавцем - ОСОБА_3 було зареєстровано право власності лише на 1/2 частку вказаної квартири.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для звернення позивача із заявою про реєстрацію за ним права власності на 1/1 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 є рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 26 листопада 2015р. по справі №490/2931/15-ц, яким звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності на дану квартиру. Дане рішення набрало законної сили 07.12.2015 року (арк .с .9-10).

Відповідно до ч. З ст. 33 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Таким чином, рішення про визнання за певною особою права власності, породжує обов'язок для всіх інших фізичних та юридичних осіб на всій території України вважати його власником відповідного майна та утримуватись від вчинення дій, спрямованих на порушення його права власності, доки вказане рішення не буде скасоване в порядку, встановленому процесуальним законодавством.

Отже, рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 26 листопада 2015р. по справі №490/2931/15-ц про звернення стягнення на предмет іпотеки є підставою для виникнення у позивача права власності на квартиру АДРЕСА_1

Відповідно до ст. 182 Цивільного кодексу України та ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено обов'язковість державної реєстрації прав власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Згідно п. 9 ч.1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», однією з підстав для реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Статтею 14 ЦПК України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Однак, державним реєстратором під час прийняття оскаржуваного рішення при виявлені суперечностей не взято до уваги рішення суду, яким визнано право власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_5 та яке на момент звернення до державного реєстратора набрало законної сили.

Таким чином, суд дійшов висновку про протиправність оскаржуваного рішення, оскільки у відповідача були відсутні передбачені ст. 24 Закону України ««Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» правові підстави для відмови у здійснені державної реєстрації права власності на вищезазначену квартиру за позивачем.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання державного реєстратора прав на нерухоме майно Миколаївського міського управління юстиції - Сідей Людмилу Василівну, здійснити за позивачем державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1, суд зазначає наступне.

З огляду на положення ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України щодо компетенції адміністративного суду останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які Конституцією України віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого адміністративного суду України 21.10.2010 року № П-278/10.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративний суд, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Аналіз приписів КАС України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя.

Таким чином, суд не може зобов'язати державного реєстратора прав на нерухоме майно Миколаївського міського управління юстиції - Сідей Людмилу Василівну, здійснити за позивачем державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1, оскільки такий розсуд матиме ознаки втручання у дискреційні повноваження суб'єкта владних повноважень.

Між тим, виходячи зі змісту позову та для повного захисту прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду, суд вважає за необхідним, на підставі ч.2 ст.11 КАС України, вийти за межі позовних вимог та зобов'язати державного реєстратора прав на нерухоме майно Миколаївського міського управління юстиції - Сідей Людмилу Василівну повторно розглянути заяву позивача про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1, з урахуванням обставин встановлених у даному рішенні суду.

З урахуванням викладеного, за результатами з'ясування обставини у справі та їх правової оцінки суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його часткового задоволення.

Керуючись ст. 2, 7, 17, 94, 158, ч.3 ст. 160, 161, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Миколаївського міського управління юстиції Сідей Людмили Василівни про відмову в реєстрації прав та обтяжень від 11 лютого 2016 року №28179985

3. Зобов'язати державного реєстратора прав на нерухоме майно Миколаївського міського управління юстиції - Сідей Людмилу Василівну повторно розглянути заяву позивача про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1, з урахуванням обставин встановлених у рішенні суду.

4. В решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня проголошення/отримання постанови, якщо протягом цього часу не буде подано апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили постанови за наслідками апеляційного провадження.

Порядок та строки апеляційного оскарження визначені ст. 186 КАС України.

Суддя Є.В. Марич