Справа № 806/208/16
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2016-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2016 року Житомир справа № 806/208/16

категорія 8.3.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Нагірняк М.Ф., суддів: Гурін Д.М., Семенюк М.М.,

секретар судового засідання Маленька Ю.О.,

за участю: представника позивача Немировського В.І.,

представників відповідачів Дідківського А.С., Чернюка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Коростенського комунального підприємства "Водоканал" до Державної фіскальної служби України, Треті особи: Головне управління ДФС України в Житомирській області, Коростенська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання зарахувати у системі електронного адміністрування податку на додану вартість кошти в сумі 838619,71грн.,

встановив:

Коростенське комунальне підприємство "Водоканал" звернулося з позовом до Державної фіскальної служби України про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання зарахувати у системі електронного адміністрування податку на додану вартість кошти в сумі 838619,71грн.

В судовому засіданні представник Коростенського комунального підприємства "Водоканал", Позивача по справі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі і пояснив, що підприємству, яке надає комунальні послуги населенню, з державного бюджету були виділені 838619,71грн. у вигляді субвенції для погашення заборгованості з різниці в тарифах за надані послуги. В грудні 2015року вказані кошти відповідними платіжними дорученнями були перераховані до загального фонду державного бюджету для погашення податкового боргу підприємства з податку на додану вартість. Перерахування вказаних коштів підтверджується органами Казначейства.

На думку представника Позивача, відповідно до вимог податкового законодавства вказані кошти протягом наступного робочого дня підлягали зарахуванню на відповідний рахунок підприємства у системі електронного адміністрування податку на додану вартість. Всупереч вказаним вимогам, як зазначає представник Позивача, ДФС України вказані вимоги не виконано.

Представники Державної фіскальної служби України, Відповідача по справі, та Головного управління ДФС України в Житомирській області, Третьої особи, проти позову заперечили і пояснили, що дійсно в грудні 2015року із Державної казначейської служби України надходило підтвердження про перерахування Позивачем до загального фонду державного бюджету для погашення податкового боргу з податку на додану вартість зазначених коштів. 18.01.2016року ДФС України направило до Державної казначейської служби України корегуючі реєстри на зменшення залишку таких узгоджених податкових зобов'язань Позивача, але на підтвердження отримання таких реєстрів відповідної інформації від Казначейства не надходило.

Заслухавши пояснення представника Позивача та заперечення представників Відповідача та Третьої особи, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо особливостей електронного адміністрування податку на додану вартість та порядку поповнення коштів на рахунках в системі електронного адміністрування податку на додану вартість регулюються правовими нормами Податкового кодексу України, що були чинні на день виникнення таких відносин.

За приписами статті 200-1 Податкового кодексу України система електронного адміністрування податку на додану вартість забезпечує автоматичний облік в розрізі платників податку:

суми податку, що містяться у виданих та отриманих податкових накладних та розрахунках коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних;

суми податку, сплачені платниками при ввезенні товару на митну територію України;

суми поповнення та залишку коштів на рахунках в системі електронного адміністрування податку на додану вартість;

суми податку, на яку платники мають право зареєструвати податкові накладні та розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних;

інші показники, які згідно з вимогами пункту 34 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" цього Кодексу враховуються під час обрахунку суми податку, обчисленої за формулою, визначеною пунктом 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу.

Порядок електронного адміністрування податку на додану вартість встановлюється Кабінетом Міністрів України.

В судовому засіданні встановлено та не заперечується сторонами, що Коростенське комунальне підприємство "Водоканал", Позивач по даній справі, є платником податку на додану вартість, якому у системі електронного адміністрування податку на додану вартість відкрито рахунок № 2108.

Як зазначено в дослідженому судом договорі про організацію взаєморозрахунків від 01грудня 2015року, Позивачу в порядку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 4 червня 2015 р. N 375, були виділені 724221,71грн. субвенції з державного бюджету місцевому бюджету на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування (надалі - Комунальні послуги) (а.с.14-17).

Відповідно до вказаного договору платіжним дорученням № 3 від 10.12.2015року Позивачем вказані 724221,71грн. були перераховані до загального фонду державного бюджету для погашення податкового боргу з податку на додану вартість (а.с.18).

Аналогічно, за дослідженим в судовому засіданні договорі про організацію взаєморозрахунків від 22 грудня 2015року, Позивачу були виділені 114398,00грн. субвенції з державного бюджету місцевому бюджету на погашення заборгованості з різниці в тарифах на Комунальні послуги (а.с.19-22).

Відповідно до вказаного договору платіжним дорученням № 5 від 28.12.2015року Позивачем вказані 114398,00грн. також були перераховані до загального фонду державного бюджету для погашення податкового боргу з податку на додану вартість (а.с.23).

Таким чином, виділені Позивачу в порядку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 4 червня 2015 р. N 375, кошти на загальну суму 838619,71грн. (724221,71грн. + 114398,00грн.) в грудні 2015року були перераховані до загального фонду державного бюджету для погашення податкового боргу з податку на додану вартість.

Алгоритм дій Відповідача та механізм проведення розрахунків з бюджетом з використанням зазначених рахунків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість визначений правовими нормами ст.200-1 Податкового кодексу України та Порядку електронного адміністрування податку на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 р. N 569 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2015 р. N 1177) (надалі-Порядок).

За приписами п.9 Порядку у разі проведення органами Казначейства розрахунків платника податку з погашення заборгованості з різниці в тарифах на Комунальні послуги за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам з подальшим спрямуванням коштів відповідно до закону про Державний бюджет України в рахунок погашення заборгованості з податку, в поповнення електронного рахунка враховується в межах проведених розрахунків з податку сума зменшення залишку узгоджених податкових зобов'язань такого платника податку, не сплачених до бюджету, строк сплати за якими настав, що обліковується Казначейством до виконання в повному обсязі, за коригуючими реєстрами.

Інформація про проведення таких розрахунків з податку надається Казначейством до ДФС у розрізі платників податку не пізніше ніж протягом наступного робочого дня з дати проведення таких розрахунків.

Відповідно до вказаних правових норм Державна казначейська служба листом від 18.12.2015року ДФС України підтвердила зарахування 17.12.2015року в порядку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 4 червня 2015 р. N 375, Позивачу 724221,71грн. податку на додану вартість (а.с.41-44).

Аналогічно, Державна казначейська служба листом від 29.12.2015року ДФС України підтвердила зарахування 28.12.2015року в порядку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 4 червня 2015 р. N 375, Позивачу 114398,00грн. податку на додану вартість (а.с.45-48).

В розумінні вимог п.9 Порядку на підставі зазначеної інформації про проведення розрахунків, отриманої від Казначейства, ДФС повинна сформувати та не пізніше ніж протягом наступного робочого дня з дати отримання такої інформації надіслати Казначейству коригуючі реєстри у межах залишку узгоджених податкових зобов'язань платника податку, не сплачених до бюджету, строк сплати за якими настав, але не більше суми проведених розрахунків.

Вказані вимоги п.9 Порядку Відповідачем відносно Позивача не виконані по даний час.

Доводи представників Відповідача, що такі коригуючі реєстри Державною фіскальною службою України були передані в рамках інформаційної системи (засобами електронного зв'язку) є безпідставними.

Так, по-перше, в наданих представниками Відповідачів листах від 18.01.2016року та від 25.01.2016року не міститься жодної інформації щодо переліку платників, в тому числі Позивача, відносно яких направлялися певні коригуючі реєстри (а.с.51,53).

По-друге, Державна казначейська служба України своїм листом від 21.01.2016року спростовує передачу Відповідачем інформації щодо обробки коригуючих реєстрів (а.с.52).

Тобто, всупереч правил, встановленим статтями 71 і 72 Кодексу адміністративного судочинства України, Відповідач як сторона по справі та суб'єкт владних повноважень, що заперечує позов, не надав суду жодних належних та допустимих доказів щодо виконання ним положень податкового законодавства в частині направлення ним протягом наступного робочого дня з дати отримання інформації від Казначейства (відповідно 18.12.2015року та 29.12.2015року) коригуючих реєстрів до Казначейства у межах залишку узгоджених податкових зобов'язань Позивача як платника цього податку.

Представники Відповідача не надали суду також жодних доказів щодо направлення коригуючих реєстрів відносно Позивача після зазначених термінів (відповідно 18.12.2015року та 29.12.2015року) та до дня розгляду справи по суті.

Зазначене свідчить про протиправну бездіяльність Державної фіскальної служби України відносно Позивача щодо дотримання та виконання нею зазначених вимог ст.200-1 Податкового кодексу України та Порядку електронного адміністрування податку на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 р. N 569 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2015 р. N 1177).

За приписами підпункту в) пункту 200-1.4 ст.200-1 Податкового кодексу України на рахунок у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника зараховуються кошти з рахунків платників, відкритих у відповідних органах казначейства для проведення розрахунків з погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, а рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам з подальшим спрямуванням коштів відповідно до Закону України про Державний бюджет України.

Аналогічна позиція викладена в листах Державної фіскальної служби України "Про деякі особливості функціонування системи електронного адміністрування ПДВ" від 14 серпня 2015 року та від 11.08.2015 р. N 29562/7/99-99-19-03-02-17 "Про деякі особливості функціонування системи електронного адміністрування ПДВ", в яких прямо зазначено, що відповідно до пункту 200-1.4 статті 200-1 Кодексу платникам податку, які постачають комунальні послуги населенню, на електронні рахунки будуть зараховуватись кошти, що надаються таким платникам у вигляді субвенцій з бюджету для погашення заборгованості з різниці в тарифах. На суму таких коштів ДФС автоматично збільшуватиме реєстраційну суму платника шляхом збільшення показника (S Попрах).

На думку суду, правові норми пункту 200-1.4 ст.200-1 Податкового кодексу України та Порядку зумовлені принципом захисту обґрунтованих сподівань (reasonable expectations) та принципом юридичної визначеності (legal certainty), як невід'ємними елементами принципу правової держави та верховенства права.

Прийняття вказаних правових норм надало змогу платникам податку на додану вартість, в тому числі Позивачу, заздалегідь впевнитися, що їх конкретні дії щодо перерахування до загального фонду державного бюджету для погашення податкового боргу з податку на додану вартість конкретні суми коштів автоматично збільшуватимуть їх реєстраційну суму, як платника, шляхом збільшення показника (S Попрах) в такій системі електронного адміністрування цього податку.

Тобто, перерахувавши до загального фонду державного бюджету для погашення податкового боргу з податку на додану вартість конкретні суми коштів на загальну суму 838619,71грн. (724221,71грн. + 114398,00грн.) в грудні 2015року, Позивач заздалегідь був впевнений, що на цю суму коштів автоматично збільшуватиметься його реєстраційна сума у системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Загальновідомо, що згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На думку суду, Відповідачем як суб'єктом владних повноважень не виконані зобов'язання щодо належного функціонування системи електронного адміністрування податку на додану вартість, не забезпечено своєчасне надіслання Казначейству коригуючих реєстрів у межах залишку узгоджених податкових зобов'язань Позивача на загальну суму 838619,71грн. (724221,71грн. + 114398,00грн.) в грудні 2015року.

Така протиправна бездіяльність Відповідача призвела до порушення права Позивача на автоматичне збільшення його реєстраційної суми у системі електронного адміністрування податку на додану вартість на 838619,71грн., що у свою чергу зумовило необхідність звернення Позивача за захистом свого порушеного права до суду.

Вказане порушене право Позивача підлягає судовому захисту і може бути поновленим виключно шляхом зобов'язання Державну фіскальну службу України зарахувати на його (Позивача) рахунок у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника кошти в сумі 838619,71грн. відповідно до договорів про організацію взаєморозрахунків від 01.12.2015р. та від 22.12.2015року.

Відповідно до положень статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати Коростенського комунального підприємства "Водоканал" у вигляді 1378,00грн. судового збору підлягають відшкодуванню з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст.2,86,94,159-163,167,186,254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив:

Позов задовольнити, визнати протиправною бездіяльність Державної фіскальної служби України щодо не зарахування на рахунок Коростенського комунального підприємства "Водоканал" у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника з рахунків платника, відкритих у відповідних органах казначейства для проведення розрахунків з погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам з подальшим спрямуванням коштів відповідно до Закону України про Державний бюджет України, та зобов'язати Державну фіскальну службу України зарахувати на рахунок Коростенського комунального підприємства "Водоканал" № 2108 у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника кошти в сумі 838619,71грн. відповідно до договорів про організацію взаєморозрахунків від 01.12.2015р. та від 22.12.2015року.

Судові витрати Коростенського комунального підприємства "Водоканал" у вигляді 1378,00грн. судового збору підлягають відшкодуванню з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя М.Ф. Нагірняк

Судді Д.М. Гурін

М.М.Семенюк

Повний текст постанови виготовлено: 09 березня 2016 р.