Справа № 335/1121/16-а
Суддя: Апаллонова Ю. В.
Дата ухвалення: 2016-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

1Справа № 335/1121/16-а 2-а/335/70/2016
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2016 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді: Апаллонової Ю.В.,

при секретарі: Кудряшовій Ю.І., за участю позивача ОСОБА_1, представника третьої особи ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти ДПС в Запорізькій області ОСОБА_3, третя особа ТОВ «СтарАвто», сектор Ленінського відділу ГУНП в Запорізькій області про визнання дій протиправними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

04.02.2016 року Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора роти ДПС в Запорізькій області ОСОБА_3, третя особа ТОВ «СтарАвто» про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, в обґрунтування якого зазначив наступне.

26.01.2016 року постановою серія ПС2 № 152779 у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на суму 425,00 грн. за те, що він 26.01.2016 року о 21:05 год.. керуючи транспортним засобом «РУТА» державний номер НОМЕР_1 у м. Запоріжжя, на перехресті пр. Леніна - вул. Тригубенка проїхав перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофора.

Вважає, що інспектором роти ДПС ст. лейтенантом поліції ОСОБА_3 порушено процесуальний порядок провадження у справах про адміністративні правопорушення, а постанову у справі про адміністративне правопорушення від 26.01.2016 серія ПС2 № 152779 незаконною та такою що підлягає скасуванню, оскільки він не вчиняв цього правопорушення, а відповідач не складаючи протоколу про адміністративне правопорушення на місці виніс постанову у справі про адміністративне правопорушення за ст. 122 КУпАП. Не зважаючи на те, що позивач заперечував проти вчинення адміністративного порушення, працівник поліції не надав жодної можливості надати письмові пояснення с приводу нібито вчиненого правопорушення, чим самим порушив права встановлені ст.. 268 КУпАП, а саме: давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання. Також, Відповідач в порушення п. 4 розділу IV Інструкції з оформлення матеріалів адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом верства внутрішніх справ України від 06.11.2015 № 1376, та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2015 р. за № 1496/27941 не розяснив позивачу права передбачені ст. ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України. Інспектор роти ДПС ОСОБА_3 належних і допустимих доказів вчинення правопорушення не надав, до матеріалів справи про адміністративне порушення відеозапис не доданий. А також, як це передбачено законом, постанова не містить відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Вважає зазначену постанову незаконною та безпідставною, прийнятою без врахування фактичних обставин по справі, просить суд визнати незаконними дії інспектора роти ДПС Запорізької області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 при винесенні постанови від 26.01.2016 серія ПС2 № 152779 у справі про адміністративне правопорушення, скасувати постанову від 26.01.2016 серія ПС2 № 152779 у справі про адміністративне правопорушення винесеної інспектором роти ДПС Запорізької області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_3, а справу про адміністративне правопорушення закрити, стягнути з інспектора роти ДПС Запорізької області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 судовий збір на користь ОСОБА_1, судовий збір у розмірі 551 грн. 20 когі.

У судовому засіданні позивач позов підтримав у повному обсязі на підставах викладених у позовній заяві. Зазначав, що вказаного правопорушення він не вчиняв, доказів про його скоєння відповідач не надав.

В судове засідання відповідач не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про день та місце слухання справи повідомлявся належним чином, заперечень на позов не надав.

Представник третьої особи у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 288 КУпАП, постанову про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у районний суд у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим кодексом.

Відповідно до ст. 293 КУпАП при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряється законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймається одне з таких рішень: скасовується постанова і закривається справа.

Відповідно до п. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Згідно ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача. Однак відповідач не з'явився до суду і не повідомив про причини неявки, що суд розцінює, як відсутність у нього будь-яких доказів в підтвердження правомірності винесеної постанови про накладення адміністративного стягнення.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.01.2016 року постановою серія ПС2 № 152779 у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на суму 425,00 грн. за те, що він 26.01.2016 року о 21:05 год.. керуючи транспортним засобом «РУТА» державний номер НОМЕР_1 у м. Запоріжжя, на перехресті пр. Леніна - вул. Тригубенка проїхав перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофора.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні або інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом та інше.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи-ст.280 КУпАП.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і

У відповідності до ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 Постанови "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" від 23 грудня 2005 року з подальшими змінами та доповненнями, зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП України. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

В судове засідання відповідач не надав суду належних доказів на підтвердження вчинення порушення позивачем.

З постанови у справі про адміністративне правопорушення ПС2№ 152779 від 26.01.2016 року вбачається, що в ній не зазначено якими доказами підтверджується, що позивач скоїв дане правопорушення, а також зазначені докази не надані Відповідачем і суду.

Таким чином, матеріалами справи про адміністративне правопорушення не доведено факту проїзду на заборонений сигнал світлофору, оскільки не зафіксовано матеріалами справи будь-якого сталого орієнтиру, відсутнє посилання на конкретний світлофор на його сферу регулювання, не відображено дислокацію світлофору на місцевості (розмір, спосіб встановлення, тип) не відображено дислокацію автомобіля відповідно до світлофора, тощо.Постанова взагалі не містить опис обставин, що були встановлені при розгляді справи як то: наявність усіх свідків порушення ПДД та зміст таких свідчень; пост (визначене дислокацією місце несення служби, на якому працівник поліції забезпечує виконання покладених на нього обов'язків), маршрут патрулювання;

Фактично посадовою особою не було встановлено ані дорожніх умов ані дорожньої обстановки.

До того ж, у постанові та у протоколі відсутні посилання на те, чи взагалі проводилася фото (або відео) фіксація, не зазначено хто саме проводив фото (відео) фіксацію. Зазначення в постанові цих даних є обов'язковим, оскільки до використання спеціальних засобів нагляду за дорожнім рухом допускаються лише співробітники, які вивчили інструкції та склали заліки з використання цих приладів.

Пунктом 4 розділу IV Інструкції з оформлення матеріалів адміністративні правопорушення в органах поліції,(надалі-Інструкція) затвердженої Наказом верства внутрішніх справ України від 06.11.2015 № 1376, та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2015 р. за № 1496/27941, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, розяснюються її права, передбачені частиною першою статті 268 КУпАП та статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України, однак доказів роз?яснення позивачу його прав суду не надано.

Відповідно до п. 8 розділу IV Інструкції розглянувши справу про адміністративне правопорушення, уповноважена посадова особа органу поліції відповідно до статті 283 КУпАП виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення (додаток 6).

Постанова по справі про адміністративне правопорушення складається на спеціальному бланку, виготовленому друкарським способом згідно з технічним описом бланка постанови по справі про адміністративне правопорушення (додаток 7), на якому проставлено відповідні серію і номер.

10. При винесенні постанови по справі про адміністративне правопорушення у ній зазначаються, зокрема:

у графі «посада, найменування органу поліції, звання, прізвище, імя та по батькові особи, яка винесла постанову» - прізвище, імя, по батькові посадової особи органу поліції, яка винесла постанову, та орган поліції (повністю, без скорочень);

у графі «установив» - число, місяць, рік, час та місце вчинення адміністративного правопорушення, а також обставини і суть правопорушення, установлені при розгляді матеріалів адміністративної справи;

у графі «ураховуючи, що гр-нин(ка)» - прізвище та ініціали правопорушника;

у графі «постановив» - уповноважена посадова особа органу поліції з урахуванням та зазначенням обставин, що помякшують (стаття 34 КУпАП) чи обтяжують (стаття 35 КУпАП) відповідальність за адміністративне правопорушення, зазначає прийняте у справі рішення.

Разом із тим, при складанні постанови вказані відповідач не урахував та не зазначив обставин, що помякшують чи обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, наклав на ОСОБА_1 штраф у максимальному розмірі, передбаченому ч.2 ст.122 КУпАП.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного спливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Таким чином, для притягнення особи до адміністративної відповідальності повинен бути наявним склад адміністративного правопорушення, тобто дія особи повинна бути протиправною, винною і відповідальність за правопорушення повинна бути передбачена Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Крім постанови по справі про адміністративне правопорушення інших додаткових доказів, свідчень або інших відомостей до протоколу, необхідних для вирішення справи про наявність обставин порушення Правил дорожнього руху ОСОБА_1. відповідачем зібрано не було, постанова таких доказів не містить, також, дані які б спростовували свідчення позивача та підтверджували правомірність винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 відповідачем в судове засідання надано не було. Відповідачем не в повному обсязі з'ясовані обставини справи, що призвело до необґрунтованого винесення постанови та притягнення до адміністративної відповідальності Позивача.

Крім постанови про адміністративне правопорушення відсутні будь-які інші докази на підтвердження того, що позивач порушив Правила дорожнього руху, відповідач не зявився в судове засідання та не надіслав до суду заперечення на позов.

З наведених обставин суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП не доведена, прийняте рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є необґрунтованим, за відсутності достатніх даних про вчинення правопорушення, відповідно постанова серія ПС2 №152779 від 26.01.2016 року підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закриттю.

Сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів є складовою доступу до правосуддя, який є елементом права особи на судовий захист, гарантованого статтею 55 Конституції України.

Згідно з ч. 3 ст.106 КАС України до позовної заяви додається також документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати.

Відповідно до ч.2 ст.87 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України «Про судовий збір» від 08.07.2011р. №3674-VI (даліЗакон №3674-VI), стаття 5 якого встановлює пільги щодо сплати судового збору.

Законом №3674-VI особи, які оскаржують постанову у справі про адміністративне правопорушення, не віднесені до кола суб'єктів, які звільняються від сплати судового збору за подання адміністративного позову, а позови з таким предметом не належать до об'єктів, за подання яких судовий збір не справляється.

Однак, відповідно до ч.4 ст.288 Кодексу України про адміністративні правопорушення особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Такий припис у ст.288 КУпАП не вступає в колізію з положеннями статті 5 Закону № 3674-VI, оскільки коло осіб і коло вимог, які мають такі пільги за цим Законом, не є вичерпним. Закон №3674-VI не містить застережень про те, що закони України та інші нормативно-правові акти до приведення їх у відповідність із цим Законом діють у частині, що не суперечать йому, а лише доручає Кабінету Міністрів України протягом місяця з дня набрання чинності цим Законом підготувати та подати на розгляд Верховної Ради України законопроект щодо внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям цього Закону (пункт 1 частини 3 статті 10 Закону №3674-VI).

Таким чином, відносини щодо звільнення від сплати судового збору врегульовуються не тільки ст.5 Закону України «Про судовий збір», яка не містить вичерпного переліку пільг щодо сплати судового збору, а й іншими законами України.

Крім того, у цьому випадку необхідно виходити з того, що норми частини 5 статті 288 КУпАП є спеціальними нормами у порівнянні з нормами Закону України «Про судовий збір».

Аналогічна правова позиція висловлена Вищим адміністративним судом у справах від 27.11.2015р. (К/800/49908/15), від 29.10.2015р. (К/800/25608/15), 15.12.2015р. ( К/800/9155/14).

Варто також врахувати, що постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України від 23.01.2015р. № 2 «Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 8 липня 2011 року №3674-VI «Про судовий збір» постановлено взяти до уваги та довести до відома суддів апеляційних, окружних адміністративних судів та місцевих загальних судів Довідку про результати вивчення та узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Закону України «Про судовий збір» згідно з якою, за подання до суду адміністративного позову про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, якою особу притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу, судовий збір не сплачується у порядку та розмірах, установлених Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди при розгляді справ застосовують практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

У справі Delcourt v. Belgium Суд зазначив, що «у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення».

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Відповідно до постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 23.01.2015 року № 2, про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 8 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір», довідки про результати вивчення та узагальнення практики застосування адміністративними судами Закону України «Про судовий збір», за подання до суду адміністративного позову про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, якою особу притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу, судовий збір не сплачується.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

За таких обставин судовий збір в розмірі 551,20 грн. підлягає поверненню позивачу як помилково сплачений.

Пунктом 16 Порядку, виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року № 845 (далі-Порядок), зокрема, зазначено, що органи Казначейства за судовими рішеннями про стягнення надходжень бюджету здійснюють безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів, зокрема, для повернення надмірно та/або помилково сплачених податків і зборів.

Відповідно до п. 19 Порядку безспірне списання коштів з державного та місцевих бюджетів і їх перерахування на рахунок, зазначений у виконавчому документі про стягнення надходжень бюджету та/або заяві про виконання рішення про стягнення надходжень бюджету, здійснюється органами Казначейства з відповідного рахунка, на який такі кошти зараховані, шляхом оформлення розрахункових документів.

Суд зазначає, що виконання судових рішень в адміністративних справах про стягнення судових витрат з державного або місцевого бюджету повинно здійснюватися органами Державного казначейства шляхом списання коштів з рахунків відповідного бюджету, до якого зараховувались надходження від сплати цих судових витрат, за умови надання особою, на користь якої ухвалене рішення, всіх підтверджуючих документів.

Судовий збір повертається за рахунок зарахованої суми коштів до бюджету, внесеної позивачем, з відповідного рахунку, на який такі кошти зараховувались.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.11, 69, 71, 86, 158-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до інспектора роти ДПС в Запорізькій області ОСОБА_3, третя особа ТОВ «СтарАвто», сектор Ленінського відділу ГУНП в Запорізькій області про визнання дій протиправними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, - задовольнити.

Визнати протиправними дії інспектора роти ДПС в Запорізькій області ОСОБА_3, по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Скасувати постанову серії ПС2№152779 від 26 січня 2016 року інспектора роти ДПС в Запорізькій області ОСОБА_3 про адміністративне правопорушення про ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425 грн., провадження по справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Сплачений ОСОБА_1, 02.08.18959 р.н., ІПН НОМЕР_2 АДРЕСА_1) згідно квитанції № 23 від 04.02.2016 року у відділенні №397 АТ «Укрсиббанк» отримувач УДКСУ у м. Запоріжжя Запоізької області 22030101, рахунок одержувача 38025409, банк отримувача ГУ ДКСУ у Запорізькій області МФО 813015 судовий збір в розмірі 551,20 грн. (пятсот пятдесят одна грн. 20 коп), повернути ОСОБА_1 як помилково сплачений.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення постанови апеляційної скарги.

Суддя : Ю.В. Апаллонова