Справа № 807/190/13-а
Суддя: Шешеня О.М.
Дата ухвалення: 2016-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

01 березня 2016 рокум. Ужгород№ 807/190/13-а

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шешеня О.М.

при секретарі Куля Т.Т.

за участю:

позивача: ОСОБА_1, представник - Кузьма К.І.;

відповідача: Перечинська районна державна адміністрація Закарпатської області, представник - не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за уточненою позовною заявою ОСОБА_1 до Перечинської районної державної адміністрації Закарпатської області про визнання незаконним та скасування розпорядження і стягнення судових витрат на оплату послуг адвоката, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Перечинської районної державної адміністрації Закарпатської області (далі - відповідач) про визнання незаконним та скасування розпорядження за №140 - 0 від 29.12.2012 року "Про накладення дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1.", стягнення моральної шкоди в розмірі 1600,00 грн. і судових витрат на оплату послуг адвоката у сумі 2500,00 грн.

В судовому засіданні 09.02.2016 року позивач надала до суду заяву про зменшення позовних вимог, у відповідності до якої просила визнати незаконним та скасувати розпорядження за №140 - 0 від 29.12.2012 року "Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1." та стягнути судові витрати, а саме: оплату послуг адвоката в сумі 2500,00 грн. (а.с. 142-143).

В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали уточнений позов і просили задовольнити уточнені позовні вимоги з підстав, наведених у позовній заяві, мотивуючи наступним. Так, розпорядженням відповідача від 17.12.2012 року №129 позивача було поновлено на займаній посаді начальника Управління праці та соціального захисту населення Перечинської районної державної адміністрації Закарпатської області. Однак, розпорядженням відповідача від 29.12.2012 року №140-0 "Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1." позивачеві за неналежне виконання службових обов'язків було оголошено догану. Дане розпорядження від 29.12.2012 року №140-0 "Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1." було видано з врахуванням доповідної записки першого заступника голови відповідача Ігнатижак О.Ю. про неявку позивача о 15 год. 00 хв. 27.12.2012 року на засідання робочої групи з питань легалізації виплати заробітної плати та зайнятості населення, внаслідок чого робоча група не мала можливості провести повноцінне засідання. Проте, позивач та представник позивача в судовому засіданні наголошували на тому, що позивач не з'явилась на засідання робочої групи у зв'язку з тим, що після її поновлення на займаній посаді зміни до складу робочої групи ще не було внесено, а отже вона не була членом робочої групи, при цьому остання направила на дане засідання заступника начальника Управління праці та соціального захисту населення відповідача Маханець Н.Ю. Також, позивач в судовому засіданні зазначала вона не з'явилася на засідання робочої групи з питань легалізації виплати заробітної плати та зайнятості населення, оскільки в цей час була зайнята підписанням фінансових документів, приймала участь у засіданні сесії районної ради та комісії з питань погашення заробітної плати, пенсій, стипендій та інших виплат. Так, позивач та представник позивача зазначали, що оскаржуване розпорядження від 29.12.2012 року №140-0 "Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1." було винесено відповідачем з метою її подальшого звільнення з роботи. Відтак, позивач та представник позивача уточнену позовну заяву просили задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, разом з тим, 26.02.2016 року надіслав до суду заяву про розгляд даної справи за його відсутності, за наявними у матеріалах справи документами. Проте в матеріалах даної адміністративної справи містяться заперечення відповідача на позовну заяву, згідно яких він просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог, вказуючи на те, що до позивача було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді оголошення догани за неналежне виконання службових обов'язків, у відповідності до ст. 147 Кодексу законів про працю України. Так, заступником голови робочої групи з питань легалізації виплати заробітної плати та зайнятості населення було визначено посаду начальника Управління праці та соціального захисту населення. Таким чином, представник відповідача наголошував, що застосуванню дисциплінарного стягнення передували об'єктивні підстави, а саме: позивач, як начальник Управління праці та соціального захисту населення не з'явилася 27.12.2012 року на засідання робочої групи з питань легалізації виплати заробітної плати та зайнятості населення та про причини неявки не повідомила. Відтак, як вбачається із заперечень представника відповідача, на підставі доповідної записки першого заступника голови відповідача Ігнатижак О.Ю., відповідачем було встановлено, що позивачем не підготовлено матеріали для проведення засідання та не ініційовано внесення змін до складу робочої групи, в зв'язку з чим і прийнято рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності. Отже, представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та представника позивача, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовна заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що розпорядженням відповідача від 17.12.2012 року №129, яке було видано на виконання постанови Закарпатського окружного адміністративного суду від 14.11.2012 року по справі №2а-0770/583/12 та у зв'язку із скасуванням розпорядження відповідача від 23.01.2012 року №4-о "Про звільнення ОСОБА_1.", позивача було поновлено на посаді начальника Управління праці та соціального захисту населення райдержадміністрації з 17.12.2012 року (а.с. 7, Т.1).

Разом з тим, розпорядженням відповідача від 29.12.2012 року №140-0 "Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1." за неналежне виконання службових обов'язків позивачеві було оголошено догану (а.с. 6, Т.1).

Так, як вбачається з матеріалів справи розпорядження відповідача від 29.12.2012 року №140-0 "Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1." було видано з врахуванням доповідної записки першого заступника голови відповідача Ігнатижак О.Ю. від 27.12.2012 року.

Зокрема, у відповідності до доповідної записки першого заступника голови відповідача Ігнатижак О.Ю. від 27.12.2012 року, остання доповідала про неявку позивача о 15 год. 00 хв. 27.12.2012 року без поважних причин на засідання робочої групи з питань легалізації виплати заробітної плати та зайнятості населення, внаслідок чого робоча група не мала можливості повноцінно провести підсумки роботи даної групи за 2012 рік, відтак просила голову відповідача вжити відповідних заходів реагування щодо позивача (а.с. 31, Т.1).

Відповідно до пояснювальної записки від 27.12.2012 року (а.с. 32, Т.1) та доповідної записки від 28.12.2012 року (а.с. 35, Т.1) наданих позивачем вбачається, що остання не з'явилася на засідання робочої групи у зв'язку з тим, що після її поновлення на займаній посаді зміни до складу робочої групи ще не було внесено, а отже вона не була членом робочої групи, при цьому направила на засідання заступника начальника Управління праці та соціального захисту населення відповідача - Маханець Н.Ю. Також, позивач у своїх поясненнях (а.с. 32, 35, Т.1) зазначала, що під час засідання робочої групи вона була зайнята підписанням фінансових документів, приймала участь у засіданні сесії районної ради та комісії з питань погашення заробітної плати, пенсій, стипендій та інших виплат.

Законом України "Про державну службу" від 16.12.1993 року №3723-XII (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) (далі - Закон України №3723) регулюються суспільні відносини, які охоплюють діяльність держави щодо створення правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу.

У відповідності до ст. 10 Закону України №3723 (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) основними обов'язками державних службовців є додержання Конституції України та інших актів законодавства України, забезпечення ефективної роботи та виконання завдань державних органів відповідно до їх компетенції, недопущення порушень прав і свобод людини та громадянина, безпосереднє виконання покладених на них службових обов'язків, своєчасне і точне виконання рішень державних органів чи посадових осіб, розпоряджень і вказівок своїх керівників, збереження державної таємниці, інформації про громадян, що стала їм відома під час виконання обов'язків державної служби, а також іншої інформації, яка згідно з законодавством не підлягає розголошенню, постійне вдосконалення організації своєї роботи і підвищення професійної кваліфікації, сумлінне виконання своїх службових обов'язків, ініціатива і творчість в роботі.

Згідно до ст. 14 Закону України №3723 (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) дисциплінарні стягнення застосовуються до державного службовця за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків, перевищення своїх повноважень, порушення обмежень, пов'язаних з проходженням державної служби, а також за вчинок, який порочить його як державного службовця або дискредитує державний орган, в якому він працює. До службовців, крім дисциплінарних стягнень, передбачених чинним законодавством про працю України, можуть застосовуватися такі заходи дисциплінарного впливу: попередження про неповну службову відповідність та затримка до одного року у присвоєнні чергового рангу або у призначенні на вищу посаду.

Так, Розпорядженням голови відповідача від 22.03.2012 року №80 було затверджено Положення про районну робочу групу з питань легалізації виплати заробітної плати та зайнятості населення (а.с. 20, Т.1).

У відповідності до п. 1 Положення про районну робочу групу з питань легалізації виплати заробітної плати та зайнятості населення дана районна група є постійно діючим дорадчим органом, що утворюється при районній державній адміністрації (а.с. 22, Т.1).

Відповідно до п. 6 Положення про районну робочу групу з питань легалізації виплати заробітної плати та зайнятості населення робочу групу очолює заступник голови райдержадміністрації (а.с. 22, Т.1). До складу робочої групи входять представники органів виконавчої влади та за згодою територіальних органів Пенсійного фонду, Державної інспекції праці, Державної податкової служби, державної статистики, державної фінансової інспекції, Міністерства внутрішніх справ, фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування, представників об'єднань організацій роботодавців, профспілок а інших громадських організацій (а.с. 22, Т.1). Персональнийсклад робочої групи затверджує її голова на основі пропозицій органів виконавчої влади, організації роботодавців, профспілок та інших громадських організацій (а.с. 22, Т.1).

Згідно до п. 10 Положення про районну робочу групу з питань легалізації виплати заробітної плати та зайнятості населення - організаційне, інформаційне, матеріально-технічне забезпечення діяльності робочої групи здійснює управління праці та соціального захисту населення райдержадміністрації (а.с. 22, Т.1).

У відповідності до вище викладеного вбачається, що робоча група з питань легалізації виплати заробітної плати та зайнятості населення повинна мати персональний склад її членів, а обов'язок визначення даного персонального складу покладається на її голову, а саме: на заступника голови райдержадміністрації, а у разі його відсутності на заступника останнього (а.с. 22, Т.1).

Відтак, з аналізу п. 6 Положення про районну робочу групу з питань легалізації виплати заробітної плати та зайнятості населення вбачається, що засідання робочої групи проводяться в межах її персонального складу, який затверджує голова робочої групи з питань легалізації виплати заробітної плати та зайнятості населення. Разом з тим, пунктом 6 Положення про районну робочу групу з питань легалізації виплати заробітної плати та зайнятості населення визначається право органів виконавчої влади, організації роботодавців, профспілок та інших громадських організацій вносити пропозиції щодо персонального складу групи, натомість даний пункт не покладає на відповідні органи обов'язку, щодо внесення даних пропозицій.

Так, у відповідності до розпорядження голови відповідача від 16.07.2012 року №205, у зв'язку з кадровими змінами було внесено зміни до складу робочу групу з питань легалізації виплати заробітної плати та зайнятості населення, утвореної розпорядженням голови райдержадміністрації від 22.03.2012 року №80 "Про районну робочу групу з питань легалізації виплати заробітної плати та зайнятості населення" та її склад викладено згідно з додатком (а.с. 25, Т.1).

Згідно Додатку до розпорядження від 16.07.2012 року №205 до складу робочої групи з питань легалізації виплати заробітної плати та зайнятості населення входив ОСОБА_5, як начальник управління праці та соціального захисту населення райдержадміністрації та Маханець Н.Ю., як заступник начальника управління, начальник відділу з питань соціально-трудових відносин управління праці та соціального захисту населення райдержадміністрації (а.с. 26, Т.1).

Відтак, як вбачається з Додатку до розпорядження від 16.07.2012 року №205, яким було визначено персональний склад робочої групи з питань легалізації виплати заробітної плати та зайнятості населення, який діяв на момент засідання робочої групи, а саме: 27.12.2012 року, позивача, у відповідності до вимог п. 6 Положення про районну робочу групу з питань легалізації виплати заробітної плати та зайнятості населення не було включено до складу даної робочої групи.

Також, не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні посилання відповідача на те, що у зв'язку з відсутністю позивача на засіданні робочої групи, дана група з питань легалізації виплати заробітної плати та зайнятості населення не мала можливості повноцінно провести підсумки роботи за 2012 рік, виходячи з наступного.

Згідно до ст. 147 Кодексу законів про працю України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

У відповідності до абз. 3 ст. 149 Кодексу законів про працю України при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Так, у відповідності до абз. 4 п. 8 Положення про районну робочу групу з питань легалізації виплати заробітної плати та зайнятості населення засідання робочої групи вважається правоможним, якщо на ньому присутні більш, як половина її членів. Відтак, відповідачем не було надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що саме відсутність позивача перешкоджала належній роботі групи з питань легалізації виплати заробітної плати та зайнятості населення.

Натомість, на засіданні групи з питань легалізації виплати заробітної плати та зайнятості населення, з метою виконання вимог п. 10 Положення про районну робочу групу з питань легалізації виплати заробітної плати та зайнятості населення, щодо організаційного, інформаційного, матеріально технічного забезпечення діяльності групи - була присутня Маханець Н.Ю., як заступник начальника управління, начальник відділу з питань соціально-трудових відносин управління праці та соціального захисту населення райдержадміністрації.

Також, як вбачається з матеріалів справи позивач в день проведення засідання робочої групи з питань легалізації виплати заробітної плати та зайнятості населення, а саме: 27.12.2012 року була присутня на засіданні чотирнадцятої сесії районної ради VІ скликання (а.с. 78-80, Т.1) та на засіданні комісії з питань погашення заробітної плати, пенсій, стипендій та інших соціальних виплат (а.с. 81-82, Т.1).

Розпорядженням голови відповідача від 02.08.2012 року №213 було затверджено Положення про Управління праці та соціального захисту населення (а.с. 104-110, Т.1). Пунктом 8 Положення про Управління праці та соціального захисту населення визначено обов'язки позивача (а.с. 110, Т.1). Також, головою відповідача затверджено Посадову інструкцію начальника Управління праці та соціального захисту населення, згідно якої визначено завдання, обов'язки та повноваження позивача (а.с. 111-112, Т.1).

Разом з тим, як зазначено в оскаржуваному розпорядженні від 29.12.2012 року №140-0 "Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1." догана останній була оголошена саме за неналежне виконання службових обов'язків. Однак, відповідачем в даному розпорядженні від 29.12.2012 року №140-0 "Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1." не зазначено, які саме з службових обов'язків покладених на позивача Посадовою інструкцією, нею не було виконано внаслідок відсутності останньої на засіданні робочої групи, яка є дорадчим органом відповідача, відсутні обґрунтування та фактичні обставини, які послужили підставою для застосування заходу дисциплінарного стягнення, а також він не містить посилання на нормативно-правовий акт на підставі якого працівник притягується до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

У відповідності до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відтак, відповідач, який є суб'єктом владних повноважень не надав суду достатніх та беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності прийняття ним розпорядження за №140 - 0 від 29.12.2012 року "Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1.".

Виходячи з вище викладеного, позовні вимоги позивача, щодо визнання незаконним та скасування розпорядження за №140 - 0 від 29.12.2012 року "Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1." підлягають до задоволення.

У відповідності до ч. 1 ст. 87 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно до ч. 3 ст. 87 КАС України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на правову допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Так, позивачем, на підтвердження понесених ним судових витрати на правову допомогу у сумі 2500,00 грн., було надано до суду Розрахунок наданих адвокатом Кузьмою К.І. послуг у даній адміністративній справі (а.с. 144, Т.2) та Квитанцію №9323715 від 24.01.2013 року, з якої вбачається сплата 2500,00 грн. за послуги адвоката (а.с. 15, Т.1).

Відтак, у зв'язку із задоволенням позовних вимог, з відповідача слід стягнути понесені позивачем судові витрати на правову допомогу у сумі 2500,00 грн.

На підставі вище вказаного суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, позовні вимоги підтверджено належними та допустимими доказами.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 19, 94, 104-106, 160, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1.Позов ОСОБА_1 до Перечинської районної державної адміністрації Закарпатської області - задовольнити.

2.Визнати незаконним та скасувати розпорядження голови Перечинської районної державної адміністрації Закарпатської області за №140 - 0 від 29.12.2012 року "Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1.".

3. Стягнути з Перечинської районної державної адміністрації Закарпатської області (пл. Народна, буд. 15, м. Перечин, Закарпатська область, 89200, ) судові витрати на правову допомогу у сумі 2500,00 (дві тисячі п'ятсот гривень) грн.

3.Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

СуддяО.М. Шешеня

Відповідно до статті 160 частини 3 КАС України 1 березня 2016 року було проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Повний текст постанови виготовлено та підписано 4 березня 2016 року.