Справа № 804/15219/15
Суддя: Серьогіна Олена Василівна
Дата ухвалення: 2015-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Серьогіної О.В.
при секретарі судового засіданняВоробйова П.В.
представника позивача Шкеда М.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровський завод будівельних матеріалів» до Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування податкового повідомлення-рішення,-
Позовні вимоги обґрунтовані з посиланням на п.126.1 ст.126 Податкового кодексу України. При цьому позивач зазначає, що підприємстовм були вчинені усі дії по перерахуванню узгодженої суми грошового зобвоязання до державного бюджету в строк встановлений п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України.
У судове засідання з'явився представник позивача. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.
Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав, просив суд задовольнити його з підстав викладених у позовній заяві.
Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Вказане податкове повідомлення-рішення винесено на підставі Акту від 17.09.2015р. №1740/15-1/34775113 яким встановлено порушення п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України в частині несвоєчасної сплати ПДВ по строку 30.07.2015р., 30.08.2015р.
28.08.2015р. позивач через систему «Клієнт-банк» філії АТ «Укрексімбанк» ініціював оплату суми зобов'язань з ПДВ за липень 2015р. в розмірі 320480,00грн., проте сума була проведена банком лише 31.08.2015р., що підтверджується платіжним дорученням №2045 від 28.08.2015р.
Вiдповiдно до пункту 57.1 статтi 57 Податкового кодексу України платник податкiв зобов'язаний самостiйно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданiй ним податковiй декларацiї, протягом 10 календарних днiв, що настають за останнiм днем вiдповiдного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларацiї, крiм випадкiв, встановлених цим Кодексом.
За правилом пункту 126.1 статтi 126 Податкового кодексу України, у разi якщо платник податкiв не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строкiв, визначених цим Кодексом, такий платник податкiв притягується до вiдповiдальностi у виглядi штрафу. Зокрема, при затримцi до 30 календарних днiв включно, наступних за останнiм днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмiрi 10 вiдсоткiв погашеної суми податкового боргу.
Таким чином, за несплату платником податкiв узгодженої суми грошового зобов'язання у певний термiн законодавець для такого платника передбачив негативнi наслiдки у виглядi штрафних санкцiй.
Пунктом 22.4 статтi 22 Закону України вiд 5 квiтня 2001 року № 2346-III «Про платiжнi системи та переказ коштiв в Українi» визначено, що при використаннi розрахункового документа iнiцiювання переказу вважається завершеним з моменту прийняття банком платника розрахункового документа на виконання.
Судом встановлено, що 28.08.2015р. - у строк, передбачений пунктом 57.1 статтi 57 Податкового кодексу України , позивач здiйснив оплату податкового зобов'язання з ПДВ в сумi 320480,00грн. до Державного бюджету України, проте банком дана сума була проведена лише 31.08.2015р.
З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку що неперерахування узгодженої суми грошового зобов'язання до державного бюджету в строк, встановлений пунктом 57.1 статтi 57 Податкового кодексу України, має квалiфiкуватися як дія. Вiдтак дiя, якi не мiстять ознак бездiяльностi платника податкiв при сплатi узгодженої суми грошового зобов'язання, не можуть бути пiдставою для застосування штрафiв, передбачених пунктом 126.1 статтi 126 Податкового кодексу України .
Крiм того, для пiдтвердження факту несплати узгодженої суми грошового зобов'язання необхiдно встановити, що у строк, передбачений пунктом 57.1 статтi 57 Податкового кодексу України, платник податкiв не вчинював дiї, спрямованi на перерахування узгодженої суми грошового зобов'язання до державного бюджету.
Зважаючи на те, що підприємство вчинило дії щодо перерахування коштів до державного бюджету та банк не повідомив позивача про повернення платіжного доручення, тому суд приходить до висновку, що дії, які не містять ознак бездіяльності платника податків при сплаті узгодженої суми грошового зобов'язання, не можуть бути підставою для застосування штрафів, передбачених п.126.1 ст.126 Податкового кодексу України.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог позивача.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Керуючись ст. 94, 158-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Адміністративний позов задовольнити частково.
В задоволенні решти вимог відмовити.
Стягнути з Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровський завод будівельних матеріалів" судовий збір в сумі 1218,00 грн.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 14 грудня 2015 року

Суддя О.В. Серьогіна