Справа № 803/162/16
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2016-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2016 року м. Луцьк Справа № 803/162/16

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого, cудді Смокович В.І.,

при секретарі судового засідання Шепталовій А.П.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Багдасарова Є.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини польова пошта НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до військової частини польова пошта НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності щодо неналежного розгляду рапорту від 01 січня 2016 року про зміну виду військової служби та зобов`язання належним чином розглянути зазначений рапорт.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем було подано рапорт від 01 січня 2016 року до командира танкового батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_1 , у якому ОСОБА_1 просив командира (іншу посадову особу, яка вправі прийняти рапорт) клопотати перед вищим командуванням присвоїти військове офіцерське звання та призначення на посаду, яка потребує спеціальних знань в галузі юриспруденції (помічник командира військової частини, військова служба правопорядку, військова прокуратура чи будь-яку іншу посаду), для чого просив укласти новий контракт про зміну виду військової служби. Зазначає, що ніяких письмових повідомлень про розгляд рапорту чи про продовження строку його звернення не отримував, що суперечить Конституції України, Закону України «Про звернення громадян» та Інструкції № 722 від 03 грудня 2005 року.

Позивач просить визнати бездіяльність військової частини польова пошта НОМЕР_1 по неналежному розгляду рапорту від 01 січня 2016 року протиправною та зобов`язати відповідача вчинити дії належним чином розглянути вказаний рапорт.

У судовому засіданні позивач адміністративний позов підтримав повністю, просив суд його задовольнити.

Відповідач, суб`єкт владних повноважень, в письмових запереченнях від 27 лютого 2016 року № 760, та його представник у судовому засіданні, заперечили проти задоволення позову з тих підстав, що керуючись нормою та положенням статтей 59, 67 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України та статтею 15 Закону України «Про звернення громадян», тимчасово виконуючий обов`язки командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 у постійному пункті дислокації полковник ОСОБА_2 передав рапорт солдата ОСОБА_1 від 01 січня 2016 року за вхідним № 40 від 04 січня 2016 року штатному командиру військової частини польова пошта НОМЕР_1 . У зв`язку з безпосередньою участю військової частини в проведенні антитерористичної операції штатний командир 14 окремої механізованої бригади полковник ОСОБА_3 перебуває в Донецькій області. Копія рапорту ОСОБА_1 від 04 січня 2016 року була передана командиру для прийняття рішення та визначення осіб-виконавців. Оригінал даного рапорту знаходився у стройовій частині нетаємного діловодства військової частини у постійному пункті дислокації частини. У зв`язку з тим, що на час надходження даного рапорту у місце дислокації військової частини НОМЕР_1 у Донецькій області штатний командир бригади полковник ОСОБА_3 вибув у відпустку, за його усним наказом виконавцем даного документу було призначено тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 в зоні проведення антитерористичної операції підполковника ОСОБА_4 . За результатами розгляду порушених у рапорті ОСОБА_1 від 01 січня 2016 року за вхідним № 40 від 04 січня 2016 року була надана відповідь від 13 січня 2016 року за вихідним № 91 згідно книги реєстрації вихідної кореспонденції військової частини НОМЕР_1 , яка ведеться у пункті дислокації частини в зоні антитерористичної операції. Тобто, терміни розгляду звернень громадян згідно статті 20 Закону України «Про звернення громадян», а саме: «звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання» виконавцем документу було дотримано та передано до пункту постійної дислокації військової частини у м. Володимир-Волинський.

У судовому засіданні додатково пояснив, що відповідь солдату ОСОБА_5 надана в повному обсязі і у строк, передбачений Інструкцією № 722 від 03 грудня 2005 року оскільки позивач є військовослужбовцем і його рапорт пов`язаний виключно з обставинами виконання ним військового обов`язку. Щодо не отримання інформації про розгляд його рапорту від 01 січня 2016 року за вхідним № 40 від 04 січня 2016 року станом на 16 лютого 2016 року зазначив, що такі обставини не відповідають дійсності ніби то внаслідок особистого небажання чи вирішення інших питань солдатом ОСОБА_1 .

Вважає, що посадові особи військової частини НОМЕР_1 діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому підстави для задоволення адміністративного позову відсутні. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши пояснення думку позивача та представника відповідача, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення частково з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено та не заперечується сторонами у судовому засіданні, що ОСОБА_1 проходить військову службу на посаді водія зенітно-ракетного взводу танкового батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_1 .

Позивач 01 січня 2016 року звернувся письмово до командира танкового батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_1 з рапортом у відповідності до абзацу десятого частини першої статті 20, частини п`ятої статті 5 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», абзацу п`ятого пункту 27, підпункту 4 пункту 38, пунктів 71-72 «Положення про проходження громадянами України військової служби в ЗСУ», затверджених Указом Президента України № 1153 від 10 грудня 2008 року та ряду інших норм чинного законодавства та враховуючи, що ОСОБА_1 має спеціальне звання старшого начальницького складу органів внутрішніх справ України, вищу юридичну освіту, стаж практичної діяльності в галузі юриспруденції понад 10 років, проходить військову службу. (а. с. 4).

У вказаному рапорті ОСОБА_1 просить командира (іншу посадову особу) клопотати перед вищим командуванням присвоїти військове офіцерське звання та призначити на посаду, яка потребує спеціальних знань в галузі юриспруденції (помічник командира військової частини, військова служба правопорядку, військова прокуратура чи будь-яку іншу посаду), для чого слід укласти новий контракт про зміну виду військової служби. Дане звернення отримано т.в.о. командира танкового батальйону 04 січня 2016 року та зареєстровано за вхідним № 40.

Жодних письмових повідомлень про розгляд рапорта чи про продовження строку звернення позивач не отримував. Наразі є солдатом і ніякої відповіді йому не надано.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно із частиною другою статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюються на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частин першої, другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У ході судового розгляду судом встановлено, що відповідач не в повній мірі довів суду правомірність своїх дій, у межах яких він діяв як суб`єкт владних повноважень.

При поданні адміністративного позову, позивач керувався статтею 40 Конституції України якою встановлено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Згідно із статтею 1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Разом з тим, частиною другою статті 1 Закону України «Про звернення громадян» встановлено, що військовослужбовці, працівники органів внутрішніх справ і державної безпеки, а також особи рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України мають право подавати звернення, які не стосуються їх службової діяльності.
На думку суду, адміністративний позов поданий військовослужбовцем, водієм зенітно-ракетного взводу танкового батальйону пп НОМЕР_1 , солдатом ОСОБА_1 і він пов`язаний виключно з обставинами виконання ним військового обов`язку, відтак, на розгляд рапорту військовослужбовця ОСОБА_1 від 01 січня 2016 року, не поширюється порядок розгляду звернень громадян, військовослужбовців (пропозицій, заяв і скарг), встановлений Законом України «Про звернення громадян» , а доводи позивача в цій частині є помилковими.

Також не заслуговує на увагу суду посилання позивача на положення розділу V Дисциплінарного статуту Збройних сил України, оскільки він у своєму рапорті не оскаржував рішення, дії або бездіяльність свого керівництва, а його рапорт був спрямований на вирішення питання його подальшої служби.

Відповідно до частини другої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються цим Законом, іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби громадянами України, які затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Порядок розгляду, реєстрації, приймання, узагальнення та аналізу звернень військовослужбовців, членів їх сімей, працівників Збройних Сил України, а також інших громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які законно перебувають на території України (далі - громадяни), у структурних підрозділах апарату Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України, у командуваннях видів Збройних Сил України, з`єднаннях, військових частинах, військових навчальних закладах, установах та організаціях Збройних Сил України (далі - органи військового управління) та порядок контролю за його дотриманням встановлений Інструкцією про організацію розгляду звернень та проведення особистого прийому громадян у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 03 грудня 2005 року № 722 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16 грудня 2005 року за № 1512/11792 (далі Інструкція).

Згідно із пунктом 14 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, затвердженим Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV, із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Відповідно до пункту 2.2 Інструкції письмові звернення громадян, оформлені належним чином і подані в установленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю, первинному розгляду та реєстрації з метою визначення їх належності до компетенції відповідного органу військового управління та призначення за ними конкретного виконавця.

Розділом 3 Інструкції передбачено, що звернення розглядаються і вирішуються в термін не більше одного місяця від дня їх надходження, ураховуючи вихідні, святкові та неробочі дні, а ті, які не потребують додаткового вивчення та проведення перевірки за ними, - невідкладно, але не пізніше 15 днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін розв`язати порушені у зверненні питання неможливо, то керівник відповідного органу військового управління або особа, що тимчасово виконує його обов`язки, установлює термін, потрібний для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати 45 днів.

З матеріалів справи вбачається, що рапорт ОСОБА_1 від 04 січня 2016 року (датований 01 січня 2016 року) був адресований командиру танкового батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_1 з вимогою організувати заходи щодо подальшого проходження військової служби в званні військового офіцера на посадах офіцерського складу, які потребують спеціальних знань в галузі юриспруденції. На зверненні є резолюція (клопотання) по суті рапорта безпосереднього начальника Рассаднікова (а. с. 4).

З цього слідує, що з питань проходження служби військовослужбовець має право звернутися до свого безпосереднього начальника з відповідним рапортом.

Тобто, порядок звернення, форма рапорта в повній мірі відповідають Статуту внутрішньої служби Збройних сил України та вимогам Інструкції від 03 грудня 2005 року № 722.

Відповідно до вимог Інструкції звернення було зареєстровано в канцелярії відповідача 04 січня 2016 року за № 40.

Листом від 13 січня 2016 року за вихідним № 91 т.в.о. командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 підполковник ОСОБА_6 повідомив позивача, що відповідно до частини п`ятої статі 5 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» присвоєння та позбавлення військових звань пониження та поновлення у військовому званні військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, переатестація осіб, які мають спеціальні звання або класні чини для присвоєння військових звань здійснюються в порядку, визначеному статутами Збройних Сил України, положеннями про проходження військової служби, положеннями про проходження громадянами України служби у військовому резерві. Військові звання присвоюються довічно.

Відповідно до пункту 71 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах Україні громадянам, які мають спеціальні звання або класні чини, в разі їх прийняття на військову службу в Збройні Сили України присвоюються військові звання в порядку переатестації з урахуванням їх спеціальних звань або класних чинів, рівня освіти, досвіду служби та відповідності посаді, на яку їх призначено.

Відповідно до пункту 72 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, пропозиції щодо переатестації у військовому званні громадян (крім осіб, яким присвоюються в порядку переатестації військові звання вищого офіцерського складу), які мають спеціальне звання або класний чин, вносяться під час розгляду питання стосовно прийняття цих осіб на військову службу за контрактом.

Переатестація громадян, які мають спеціальне звання або класний чин, для присвоєння військового звання здійснюються одночасно з прийняттям цих осіб на військову службу за контрактом та призначенням на відповідну посаду наказами по особовому складу: громадян, які приймаються на військову службу за контрактом осіб офіцерського складу, - Міністра оборони У крайні; громадян, які приймаються на військову службу за контрактом осіб рядового складу, сержантського та старшинського складу, - першого заступника Міністра оборони України, першого заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України.

Разом з тим, у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 відсутні вакантні посади, які відповідають заявленим вимогам. Для проходження військової служби на відповідних посадах у Військовій службі правопорядку у Збройних Силах України чи Військовій прокуратурі необхідно отримати згоду у відповідній структурі (а. с. 32).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що рапорт ОСОБА_1 від 04 січня 2016 року розглянуто належним чином, надана повна вичерпна відповідь у встановленому законодавством порядку та в строк.

Керуючись наведеним в задоволенні позову в частині неналежного розгляду рапорту слід відмовити.

Одночасно, вказані норми зобов`язують керівництво військової частини не тільки розглянути рапорт військовослужбовця, але й повідомити йому про результати розгляду.

Відповідно до пункту 3.6 Інструкції звернення вважається вирішеним, якщо розглянуто всі поставлені в ньому питання, прийнято обґрунтоване рішення та вжито потрібних заходів щодо його виконання і заявника повідомлено про результати перевірки звернення і прийняте рішення.

Однак належних письмових доказів направлення ОСОБА_5 відповіді про результати розгляду рапорту від 04 січня 2016 року відповідачем суду не надано.

Таким чином, в розглядуваному випадку відповідач хоча розглянув рапорт позивача, але не повідомив останнього про результати його розгляду, чим вчинив протиправну бездіяльність в цій частині.

А, відтак, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Керуючись частиною третьою статті 160, статтями 162-163 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини польова пошта НОМЕР_1 щодо не повідомлення ОСОБА_1 про результати розгляду рапорта від 01 січня 2016 року (реєстраційний номер від 04 січня 2016 року № 40).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.І. Смокович

Повний текст постанови виготовлений 07 березня 2016 року.