Справа № 2а-16911/11/2670
Суддя: Костенко М.І.
Дата ухвалення: 2016-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2016 року м. Київ К/800/12388/15

Вищий адміністративний суд України у складі: суддя Костенко М.І. - головуючий, судді Бухтіярова І.О., Приходько І.В.,

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві (далі - Інспекція)

на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 24.11.2014

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 26.02.2015

у справі № 2а-16911/11/2670

за позовом ОСОБА_1

до Інспекції

про скасування податкового повідомлення-рішення.

За результатами розгляду касаційної скарги Вищий адміністративний суд України

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2011 року ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом, в якому просив визнати недійсними податкові повідомлення-рішення від 12.08.2011 № та від 22.07.2011 № .

Справа розглядалася неодноразово. Так, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 09.07.2014 прийняті у справі судові акти скасовано в частині позовних вимог щодо визнання недійсним податкового повідомлення-рішення від 22.07.2011 № з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції для встановлення, яку суму земельного податку позивач повинен був сплатити у 2011 році виходячи з даних державного земельного кадастру.

За наслідками нового розгляду справи постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 24.11.2014, залишеною без змін Київського апеляційного адміністративного суду від 26.02.2015, позов задоволено; податкове повідомлення-рішення від 22.07.2011 № визнано недійсним з посиланням на неподання відповідачем розрахунку земельного податку, що підлягає сплаті позивачем за 2011 рік.

Законність ухвалених у справі судових актів перевіряється у порядку глави 2 Кодексу адміністративного судочинства України у зв'язку з касаційною скаргою Інспекції, в якій вона просить скасувати прийняті у справі судові акти та відмовити у позові. На обґрунтування касаційних вимог скаржник зазначає, що суму земельного податку було визначено Інспекцією виходячи з площі належної позивачеві земельної ділянки та її фактичного цільового використання.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши відповідність висновків судів наявним у матеріалах справи доказам, правильність застосування судами норм матеріального права та дотримання ними процесуальних норм, обговоривши доводи касаційної скарги, Вищий адміністративний суд України не вбачає підстав для задоволення розглядуваних касаційних вимог виходячи з такого.

Попередніми судовими інстанціями у розгляді справи встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,10 га, яка розташована про пров. Новонародному, 7, у м. Києві. У 2011 році позивачем було сплачено земельний податок з цієї земельної ділянки у сумі 156 грн.

Підставою для збільшення позивачеві грошового зобов'язання із земельного податку на 7423,43 грн. за податковим повідомленням-рішенням від 22.07.2011 № слугував висновок Інспекції про заниження ОСОБА_1 суми цього податку за 2009, 2010, 2011 роки, виходячи з фактичного використання платником спірної земельної ділянки.

В ухвалі від 09.07.2014 з даної справи Вищим адміністративним судом України вже було викладено правову позицію з даного питання, відповідно до якої порушення особою цільового використання земельної ділянки не впливає на податковий обов'язок такої особи та не змінює суму земельного податку, що підлягає сплаті за таку земельну ділянку. При цьому касаційний суд наголосив на необхідності встановлення суми податку, яка підлягає сплаті платником.

Відповідно до частин першої, другої статті 71 КАС кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Приймаючи рішення про задоволення даного позову, суди попередніх інстанцій зазначили, що податковий орган не довів правильності обчислення позивачеві суми земельного податку згідно з оспорюваним податковим повідомленням-рішенням за належну позивачеві земельну ділянку. Так, на вимогу суду Інспекцією не подано розрахунку донарахованого земельного податку, не зазначено, за які саме періоди та виходячи з якої ставки податку було визначено оспорюване грошове зобов'язання. А відтак слід погодитися з висновком судів, що відповідач як суб'єкт владних повноважень не довів правомірності прийнятого ним рішення.

Викладені у касаційній скарзі доводи Інспекції зводяться до заперечення висновків судів, покладених в основу прийняття оскаржуваних рішень, без наведення обґрунтованих причин. У скарзі відсутні посилання на наявні у справі докази, які не були досліджені судами, що мали наслідком прийняття неправильних по суті спору рішень.

За таких обставин підстави для скасування прийнятих у справі судових рішень та задоволення касаційної скарги відсутні.

З урахуванням викладеного, керуючись статтями 220, 2201, 223, 230, 231 КАС Вищий адміністративний суд України

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві відхилити.

2. Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 24.11.2014 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 26.02.2015 у справі № 2а-16911/11/2670 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України в порядку статей 236-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: М.І. Костенко
судді:І.О. Бухтіярова
І.В. Приходько