Справа № 804/13672/15
Суддя: Мартиненко О.В.
Дата ухвалення: 2016-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
і м е н е м У к р а ї н и
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Мартиненка О.В.
суддів: Сафронової С.В. Чепурнова Д.В.
за участю секретаря судового засідання: Трахт К.О.
представників позивача: Заскоки А.І., Мосіної М.І.
представників відповідача: Нішти О.В., Куніцького Ю.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області
31.08.2015 року ДФІ в Дніпропетровській області звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з Центрального територіального управління Національної гвардії України (ЦТУ НГУ) кошти в розмірі 22 948,86 грн.
В обґрунтування своїх вимог посилалося на те, що під час ревізії підконтрольної установи були встановлені порушення: 1) неправомірна виплата матеріальної допомоги на оздоровлення за 2014 рік військовослужбовцям ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у розмірі 1850грн. кожному, які прийняті на військову службу за контрактом 15.12.2014 року та не мали права на щорічну основну відпустку у 2014 році; 2) неправомірна виплата грошового забезпечення військовослужбовцям ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 після виключення їх зі списків особового складу; 3) включення недостовірних даних до бюджетних запитів завищено потребу в бюджетних асигнуваннях за загальним фондом кошторису за КПКВ 1003020 за КЕКВ 2240 на суму 9911,0грн. Вказані порушення в ході ревізії відповідачем не усунуті, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.
Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2015 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ДФІ в Дніпропетровській області подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду скасувати та прийняти нову про задоволення позову. Апеляційна скарга, фактично, обґрунтована доводами адміністративного позову.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, надану правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що у період з 28.01.2015 року по 17.04.2015 року, із зупиненням з 16.02.2015 по 05.04.2015, посадовими особами ДФІ в Дніпропетровській області проведено планову ревізію окремих напрямів фінансово-господарської діяльності, в тому числі щодо використання коштів, виділених з резервного фонду державного бюджету у зв`язку з оголошеною мобілізацією, Центрального територіального управління Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_1 ) за період з 01.08.2013 по 01.01.2015, за результатами якої складено Акт №08-20/5 перереєстровано за №04-01.1-16/02-ДСК від 22.04.2015 (а.с.38-78).
В Акті ревізії зроблено висновки про порушення відповідачем, зокрема:
1. Ревізією дотримання законодавства при нарахуванні та виплаті військовослужбовцям які проходять військову службу за контрактом матеріальної допомоги на оздоровлення встановлено, що в порушення п. 23.8 розділу XXIII Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам, затвердженої наказом МВС України від 04.07.2014 №638 (далі - Інструкція №638), на підставі підписаного начальником ЦТУ НГУ наказу від 16.12.2014 №108 відповідачем нарахована та виплачена матеріальна допомога для оздоровлення військовослужбовцям ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по 1850 грн. кожному, яких було прийнято на військову службу за контрактом з 15.12.2014 безпосередньо після закінчення строкової військової служби, при тому, що зазначені військовослужбовці не мали права у 2014 році на щорічну основну відпустку, що призвело до зайвої виплати матеріальної допомоги для оздоровлення і компенсації утриманого з неї ПДФО на загальну суму 6382,50 грн., чим завдано збитків ЦТУ НГУ на відповідну суму, а також зайво нараховано та перераховано єдиного соціального внеску на загальну суму 1925,85 грн., чим порушено ст.7,8 Закону №2464.
2. Перевіркою виплати військовослужбовцям грошового забезпечення в разі звільнення з військової служби або переміщення (призначення на посаду) встановлено, що в порушення підпункту 5.9.14. пункту 5.9. розділу V Інструкції №436 та п. 36.14 розділу XXXVII Інструкції №638 здійснено виплати грошового забезпечення військовослужбовцям за період після їх виключення зі списків особового складу відповідача у зв`язку з призначенням на посади в інших військових частинах, що призвело до зайвих виплат, а саме:
- підполковнику ОСОБА_4 , виключеного із списків 19.08.2013 у зв`язку з переведенням до в/ч НОМЕР_2 згідно наказу від 19.08.2013 №180, у серпні 2013 року здійснено зайву виплату грошового забезпечення за період з 19.08.2013 по 31.08.13 на загальну суму 681,46грн. (у т.ч. посадовий оклад 469,68грн., оклад за військове звання 54,52грн., надбавка за вислугу років 157,26грн.), що призвело до зайвої виплати грошового забезпечення та компенсації утриманого ПДФО на загальну суму 783,68грн. (2013, ЗФ, КПКВ 1003020, КЕКВ 2112);
- капітану ОСОБА_5 , виключеного із списків 30.12.2013 у зв`язку з переведенням до в/ч НОМЕР_2 згідно наказу від 30.12.2013 №304, у грудні 2013 р. здійснено зайву виплату грошового забезпечення за період з 30.12.13 по 31.12.2013 на загальну суму 126,64грн. (у т.ч. посадовий оклад 56,77грн., оклад за військове звання 7,74грн., надбавка за вислугу років 16,13грн., надбавка за виконання особливо важливих завдань 40,32грн., надбавка за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці 5,68грн.), що призвело до зайвої виплати грошового забезпечення та компенсації утриманого ПДФО на загальну суму 145,64грн. (2013, ЗФ, КПКВ 1003020, КЕКВ 2112);
- підполковнику ОСОБА_6 , виключеного із списків 22.03.2014 у зв`язку з переведенням до УКТрК ВВ МВС згідно наказу від 24.03.2014 №64, у березні 2014 року здійснено зайву виплату грошового забезпечення за період з 22.03.2014 по 31.03.2014 на загальну суму 557,41грн. (у т.ч. посадовий оклад 370,97грн., оклад за військове звання 41,93грн., надбавка за вислугу років 144,51грн.), що призвело до зайвої виплати грошового забезпечення та компенсації утриманого ПДФО на загальну суму 641,04грн. (2014, ЗФ, КПКВ 1003020, КЕКВ 2112);
- підполковнику ОСОБА_7 , виключеного із списків 18.07.2014 у зв`язку з переведенням до ГУ НГУ згідно наказу від 18.07.2014 №152, у липні 2014 року здійснено виплату грошового забезпечення за період з 18.07.2014 по 31.07.14 на загальну суму 1127,22грн. (у т.ч. посадовий оклад 519,35грн., оклад за військове звання 58,71грн., надбавка за вислугу років 173,42грн., надбавка за виконання особливо важливих завдань 375,74грн.) що призвело до зайвої виплати грошового забезпечення та компенсації утриманого ПДФО на загальну суму 1296,30грн. (2014, ЗФ, КПКВ 1003020, КЕКВ 2112);
- підполковнику ОСОБА_8 , виключеного із списків 24.10.2014 у зв`язку з переведенням до в/ч НОМЕР_3 згідно наказу від 24.10.2014 №56, у жовтні 2013р. здійснено виплату грошового забезпечення за період з 24.10.2014 по 31.10.14 на загальну суму 666,58грн. (у т.ч. посадовий оклад 283,87грн., оклад за військове звання 33,55грн., надбавка за вислугу років 126,97грн., надбавка за виконання особливо важливих завдань 222,19грн.), що призвело до зайвої виплати грошового забезпечення та компенсації утриманого ПДФО на загальну суму 766,57грн. (2014, ЗФ, КПКВ 1003020, КЕКВ 2112).
Внаслідок зайвого нарахування та виплати грошового забезпечення, зайво нараховано та перераховано єдиного соціального внеску на загальну суму 1096.28 грн.. (ЗФ, КПКВ 1003020, КЕКВ 2120) у т.ч. 2013 рік - 280,41грн., 2014 рік - 815,87грн., чим порушено ст.7,8 Закону №2464.
Такі висновки здійснені позивачем з посиланням на пп.5.9.14. п.5.9. розділу V Інструкції №436, яким визначено, що особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, які перебувають на посадах у разі їх переміщення (призначення на посади) в інші військові частини, грошове забезпечення виплачується до дня виключення зі списків особового складу військової частини, та аналогічний п.36.14 розділу XXXVII Інструкції №638.
3. Перевіркою правильності наданих розрахунків потреби в бюджетних асигнуваннях встановлено, що на 2014 рік по загальному фонду по КПКВ 1003020 по КЕКВ 2240 «Оплата послуг (крім комунальних)» заплановано видатки на розрахунково-касове обслуговування зарплатного проекту в ПАТ КБ «Приватбанк» в сумі 9911,0грн., але договором, укладеним ЦТУ НГУ з ПАТ КБ «Приватбанк», сплата розрахунково-касового обслуговування не передбачена, чим порушено пункти 20, 22, 29 Порядку складання, розгляду, затвердження та основні вимоги до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 №228. Крім того, в акті зазначено, що фактично бюджетні асигнування, заплановані на оплату розрахунково-касове обслуговування, були використані відповідачем на оплату послуг з ремонту побутової техніки (заправка та ремонт картриджів) та придбання програмного забезпечення які при затвердженні проектів кошторису взагалі не планувались.
На підставі висновків Акту ревізії, Державною фінансовою інспекцією в Дніпропетровській області винесено вимогу від 25.05.2015р. №04-08-05-15/4466 про усунення вищевказаних порушень виявлених в ході ревізії.
Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що висновки перевіряючих осіб, які зроблені в Акті ревізії, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.
Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.
Щодо першого порушення.
Так, висновки ДФІ ґрунтуються на тому, що оскільки військовослужбовці прийняті на військову службу за контрактом 15.12.2014 року, вони не мали права на щорічну основну відпустку у 2014 році, а відтак, допомога на оздоровлення за цей рік їм виплачена неправомірно.
Відповідно до підпункту 3 пункту 5 Постанови КМУ ««Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб» від 07.11.07 №1294, в редакції чинній до 25.07.2014 року, керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, надано право надавати військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та допомогу для оздоровлення при щорічній основній відпустці у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.
Тобто, законодавцем дійсно була передбачена виплата матеріальної допомоги на оздоровлення лише за наявності у військовослужбовця права на щорічну основну відпустку.
Разом з тим, 17.07.2014 року Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову №273 «Про внесення зміни до пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 р. № 1294», відповідно до якої у підпункті 3 пункту 5 Постанови №1294 виключено слова "при щорічній основній відпустці". Вказана Постанова №273 набрала чинності з 25.07.2014 року.
Тобто, законодавцем було виключено залежність матеріальної допомоги на оздоровлення військовослужбовцям від наявності права на щорічну основну відпустку. Проте, відповідні зміни до Інструкції №638 були внесені лише Наказом МВС від 13.01.15 №14, який набрав чинності 17.02.15.
Суд першої інстанції вірно зазначив, що в даному випадку застосуванню підлягають приписи Постанови №1294 із внесеними змінами Постановою КМУ №273, оскільки вона має вищу юридичну силу відносно Інструкції №638.
Отже, висновки позивача про порушення з боку відповідача при виплаті у грудні 2014 року на підставі підписаного начальником ЦТУ НГУ наказу від 16.12.2014 №108 матеріальної допомоги для оздоровлення військовослужбовцям ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , та, як наслідок, перерахуванні ПДФО та єдиного соціального внеску на виплачені суми, на загальну суму 8308,35 грн. не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.
Щодо другого порушення.
Згідно висновків Акту ревізії, що не заперечується відповідачем, підполковника ОСОБА_4 виключено зі списків 19.08.2013, капітана ОСОБА_5 виключено зі списків 30.12.2013, підполковника ОСОБА_6 виключено зі списків 22.03.2014, підполковника ОСОБА_7 виключено зі списків 18.07.2014, підполковника ОСОБА_8 виключено зі списків 24.10.2014.
Судом встановлено, що спір в цій частині полягає в тому, що до дня виключення зі списків особового складу, відповідачем було здійснено грошове забезпечення за повний місяць, що призвело до зайвої виплати грошового забезпечення за період після виключення їх зі списків особового складу, а саме: ОСОБА_4 за період з 19.08.2013 по 31.08.13; ОСОБА_5 за період з 30.12.13 по 31.12.2013; ОСОБА_6 за період з 22.03.2014 по 31.03.2014; ОСОБА_7 за період з 18.07.2014 по 31.07.14; ОСОБА_8 за період з 24.10.2014 по 31.10.14.
Надаючи правову оцінку таким висновкам ДФІ, колегія суддів виходить з того, що дійсно, за змістом пункту 5.9.14 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 15.09.2010 за №436, яка була чинна в період виникнення спірних правовідносин, та пункту 36.14 розділу XXXVII Інструкції №638, особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, які перебувають на посадах у разі їх переміщення (призначення на посади) в інші військові частини, грошове забезпечення виплачується до дня виключення зі списків особового складу військової частини.
Разом з тим, як вірно зазначив суд першої інстанції, за приписами п.1.12. Інструкції №436, яким аналогічні приписи п. 1.12 Інструкції №638, грошове забезпечення виплачується в межах асигнувань, передбачених у кошторисі військової частини на грошове забезпечення військовослужбовців; виплата грошового забезпечення військовослужбовцям за поточний місяць здійснюється щомісяця з 15 до 20 числа (виплата грошового забезпечення військовослужбовцям за поточний місяць здійснюється щомісяця до 20 числа).
Отже, виплата грошового забезпечення військовослужбовцям здійснюється за поточний місяць до 20 числа.
Як вбачається з матеріалів справи, виключення вищезазначених військовослужбовців зі списків особового складу відбувалося на підставі наказів, прийнятих вже після виплати їм грошового забезпечення за повний місяць (яке здійснено в межах строків визначених Інструкціями), а тому посилання відповідача про порушення з боку відповідача порядку проведення виплат грошового забезпечення є неправомірним.
Щодо позиції ДФІ про необхідність проведення відрахувань з виплаченого грошового забезпечення, колегія суддів зазначає, що за змістом п.1.6 Інструкції №436 та Інструкції №638 передбачено, що грошове забезпечення, виплачене в розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України, які діяли в момент виплати, поверненню не підлягає, якщо право на нього повністю або частково військовослужбовцем надалі втрачене, окрім випадків, передбачених підпунктом 4.1.1 пункту 4.1 розділу IV цієї Інструкції №436 та абзацом другим пункту 25.2 розділу XXV Інструкції №638.
Встановивши такі обставини, суд першої інстанції вірно зазначив, що відповідачем правомірно означені виплати були занесенні до грошових атестатів, на підставі яких таким особам був здійснений перерахунок грошового забезпечення з урахуванням раніше отриманих виплат. Підтвердження до грошових атестатів були отримані відповідачем та наявні в матеріалах справи. Такі обставини свідчать про те, що держава не зазнала збитків у сумі 4729,51грн., на чому наполягає позивач.
Щодо третього порушення.
Висновки ДФІ ґрунтуються на включенні відповідачем недостовірних даних до бюджетних запитів, чим завищено потребу в бюджетних асигнуваннях за загальним фондом кошторису за КПКВ 1003020 за КЕКВ 2240 на суму 9911,0грн. на розрахунково-касове обслуговування зарплатного проекту в ПАТ КБ «Приватбанк», оскільки за змістом договору, укладеного відповідачем з ПАТ КБ «Приватбанк», сплата розрахунково-касового обслуговування не передбачена.
Надаючи правову оцінку таким доводам ДФІ, суд першої інстанції вірно зазначив про безпідставність висновків ДФІ про відсутність потреби у видатках на розрахунково-касове обслуговування зарплатного проекту в ПАТ КБ «Приватбанк», оскільки за змістом договору відповідача з ПАТ КБ «Приватбанк» тарифи можуть бути зміненні ПАТ КБ «Приватбанк» в односторонньому порядку з повідомленням про це за 21 день до запланованих змін.
Тобто, підстави вважати, що до бюджетних запитів було включено недостовірні дані, немає, що свідчить про відсутність підстав для стягнення з відповідача суми 9911,0грн.
Водночас, суд першої інстанції з посиланням на відповідні норми Бюджетного кодексу, вірно зазначив, що складання та подання бюджетних запитів належить до компетенції головних розпорядників коштів, в той час як відповідач є розпорядником коштів нижчого рівня та, відповідно, не складає бюджетних запитів. В даному випадку відповідачем складено розрахунок потреби коштів по КЕКВ 2240 «Оплата послуг (крім комунальних)» на розрахунково-касове обслуговування зарплатного проекту в ПАТ КБ «Приватбанк», і така потреба, з огляду на обставини справи, є виправданою. Крім того, даний розрахунок подавався до головного розпорядника коштів у визначені терміни (до 06.02.2014), та не міг впливати на включення даних до проекту бюджету, який було складено у липні 2013 року.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення, у зв`язку з чим, підстав для його скасування, в межах доводів апеляційної скарги, не існує.
Враховуючи, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2009,70грн., сплату якого було відстрочено ухвалою суду від 29.01.2016 року до ухвалення судового рішення за результатами розгляду апеляційної скарги.
Керуючись ч.3 ст.160, ст.195, ст.196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, ст.205, ст.206 КАС України, суд,
Апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області залишити без задоволення.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

(Ухвалу у повному обсязі складено 10.03.2016р.)

Головуючий: О.В. Мартиненко

Суддя: С.В. Сафронова

Суддя: Д.В. Чепурнов