Справа № 203/5143/15-а(2а/0203/116/2015)
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2016-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

02 березня 2016 рокусправа № 203/5143/15-а(2а/0203/116/2015)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Юрко І.В., суддів: Гімона М.М., Чумака С. Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м.Дніпропетровська на постанову Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 18 вересня 2015 року у справі №203/5143/15-а за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м. Дніпропетровська про визнання дій незаконними, про визнання права на відставку, про зобов'язання призначення довічного грошового утримання судді у відставці,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач 02.09.2015 року звернувся до Кіровського районного суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м.Дніпропетровська, яким просив визнати за ним право на відставку судді з 03 жовтня 2014 року; визнати незаконною відмову Управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м.Дніпропетровська щодо призначення йому в призначенні щомісячного довічного утримання як судді у відставці; зобов'язати УПФУ в Кіровському районі м.Дніпропетровська призначити та виплачувати йому щомісячне довічне грошове утримання як судді у відставці в розмірі 90% посадового окладу діючого судді, що становить 21704, 76 грн..

Постановою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 18 вересня 2015 року позов задоволено (з урахуванням ухвали про виправлення описки від 28.09.2015 року).

Визнано за ОСОБА_1 право на відставку судді з 03 жовтня 2014 року.

Визнано неправомірною відмову Управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м.Дніпропетровська в призначенні ОСОБА_1 щомісячного довічного утримання, як судді у відставці.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м.Дніпропетровська призначити щомісячне довічне грошове утримання ОСОБА_1, як судді у відставці, та здійснювати його виплату в розмірі 90% заробітної плати діючого судді згідно подання Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 07 серпня 2015 року.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

За нормами пункту 2 частини 1 статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, так як не прибула жодна з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач - суддя у відставці - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, має стаж роботи суддею 27 років 10 днів, що підтверджується копією трудової книжки та розрахунком стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (а.с. 12-15, 11).

ІНФОРМАЦІЯ_2 позивачу виповнилось 65 років.

16.07.2015 року постановою Верховної Ради України №636-VIII позивач був звільнений з посади судді Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

07.08.2015 року позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України у Кіровському районі м.Дніпропетровська з заявою про призначення йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. До вказаної заяви позивачем було додано подання Дніпропетровського апеляційного господарського суду до Управління Пенсійного фонду України про встановлення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 07.08.2015 року, в якому визначено заробітну плату для обчислення довічного грошового утримання позивача в розмірі 24116,4 грн..

11.08.2015 року Управляння Пенсійного фонду України в Кіровському районі м.Дніпропетровська листом №П094-15 відмовило в призначенні довічного грошового утримання судді у відставці. Свою відмову пенсійний орган обґрунтував скасуванням норми щодо пенсійного забезпечення відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів». Відповідач зазначив, що відповідно до Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII у зв'язку з неприйняттям закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України (а.с.16).

Не погодившись з таким рішенням пенсійного органу, позивач оскаржив його до суду.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що право на відставку за віком у позивача виникло 03.10.2014 року, тобто з наступного дня після його дня народження та досягнення 65-річного віку. На час даних правовідносин діяла редакція Закону України «Про судоустрій і статус суддів» без змін та доповнень, внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», та ст.138 цього Закону передбачала право судді, який вийшов у відставку після досягнення пенсійного віку, на виплату пенсії або за його вибором щомісячного довічного грошового утримання.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 2 абзацу 5 статті 126 Конституції України суддя звільняється з посади після досягнення ним 65 річного віку.

Згідно з нормами статті 102 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції, що діяла на момент досягнення позивачем 65 років, суддя звільняється з посади за віком з наступного дня після досягнення ним 65 років. Вища кваліфікаційна комісія суддів України не пізніш як за місяць до дня, зазначеного у частині першій цієї статті, зобов'язана повідомити Вищу раду юстиції про наявність підстави для звільнення судді. Вища рада юстиції вносить подання про звільнення судді у зв'язку з досягненням ним 65 років до органу, який обрав або призначив суддю, не пізніш як за п'ятнадцять днів до дня, визначеного у частині 1 статті 102 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». У разі, якщо суддю з будь-яких причин не звільнено з посади, він не може здійснювати свої повноваження зі здійснення правосуддя з наступного дня після досягнення 65 років.

Таким чином, згідно вказаних норм, право на відставку за віком у позивача виникло 03.10.2014 року, тобто з наступного дня після його дня народження та досягнення 65-річного віку. На час даних правовідносин діяла редакція Закону України «Про судоустрій і статус суддів» без змін та доповнень, внесених як Законом України «Про забезпечення права на справедливий суд» № 192-VIII від 12.02.2015 року, яким Закон України «Про судоустрій і статус суддів» викладений у новій редакції, так і Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII від 02.03.2015 року. Стаття 138 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» передбачала право судді, який вийшов у відставку після досягнення пенсійного віку, на виплату пенсії або за його вибором щомісячного довічного грошового утримання.

Як зазначалось вище, ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 виповнилось 65 років, проте лише 16.07.2015 року постановою Верховної Ради України №636-VIII він був звільнений з посади судді Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

В рішенні Конституційного Суду України від 03.06.2013 року № 3-рп/2013 (у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень ст. 2, абз.2 п.2 розділу 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці), зазначено, що суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання, і така незалежність судді забезпечується, його належним матеріальним та соціальним забезпеченням.

Визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід'ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці.

У цьому ж рішенні Конституційний Суд України зазначив, що законодавець, маючи дискреційні повноваження щодо визначення умов, порядку та розміру матеріального забезпечення, повинен враховувати, що не може запроваджуватися правове регулювання, за якого особа, реалізуючи одне конституційне право, позбавляється можливості реалізувати інше право (гарантію). Зокрема, суддя після виходу на пенсію або у відставку, використовуючи конституційне право на працю, визначене ст. 43 Основного Закону України, не може бути при цьому позбавлений гарантій незалежності суддів, включаючи заходи їх правового захисту, матеріального і соціального забезпечення.

Таким чином, належне матеріальне та соціальне забезпечення суддів, в тому числі й виплата щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, забезпечення гідного статусу життєвого рівня суддів є обов'язком держави, оскільки суддя відповідно до ст.127 Конституції України, а також статті 53 Закону України № 2453 -VI, обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу.

Підставою для отримання матеріального забезпечення судді після припинення його повноважень є виключно конституційно визначений статус професійного судді, при цьому не може виокремлюватися певна категорія суддів у відставці, які не мають права на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у зв'язку з виходом у відставку з підстав, не пов'язаних зі статусом судді та його професійною діяльністю щодо здійснення правосуддя.

Враховуючи, що за суддею, який перебуває у відставці, зберігається звання судді та такі ж гарантії недоторканності та соціального захисту, як і до виходу у відставку, скасування при виході у відставку гарантованого щомісячного довічного грошового утримання судді відповідно до ч.3 ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є обмеженням соціальних гарантій суддів, передбачених Конституцією України та іншими законами України, оскільки зміст та обсяг досягнутого суддями рівня матеріального забезпечення не може бути звужено або скасовано шляхом внесення змін до чинного законодавства.

Викладене вище відповідає положенням Європейської хартії про закон «Про статус суддів» від 10 липня 1998 року, за якими рівень винагороди суддям за виконання ними своїх професійних обов'язків має бути таким, щоб захистити їх від тиску, що може спричинити вплив на їхні рішення або взагалі поведінку суддів і таким чином вплинути на їхню незалежність та неупередженість (пункт 6.1); статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для виходу у відставку із посади судді і який здійснював повноваження судді протягом певного строку, право на отримання виплат, рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді (пункт 6.4).

У Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов'язки від 17 листопада 2010 року № (2010)12 зазначено: «оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обов'язкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення. Мають існувати гарантії збереження належної оплати праці на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат у зв'язку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці» (пункт 54).

Можливість позивача звернутися до органів Пенсійного Фонду України з заявою про призначенням щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці фактично виникла у нього лише після звільнення та отримання від Дніпропетровського апеляційного господарського суду необхідних для такого звернення документів.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що період, протягом якого не вирішувалось питання про звільнення позивача з посади судді у відставку за віком, не залежав від волі останнього, а тому й не повинен впливати на вирішення питання про призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за законодавством, чинним на час подання заяви про таку відставку та досягнення граничного віку перебування на посаді судді, з чим погоджується колегія суддів.

Таким чином, незалежно від того, коли суддя був в змозі звернутися за призначенням довічного грошового утримання судді у зв'язку з відставкою за віком, органи Пенсійного Фонду України зобов'язані керуватися Законом України «Про судоустрій та статус суддів», який діяв в редакції на час припинення повноважень судді, тобто в даному випадку - станом на 03.10.2014 року.

Далі, судом першої інстанції щомісячне довічне грошове утримання визначено позивачу в розмірі 90% заробітної плати діючого судді.

Такий висновок судом першої інстанції мотивований тим, що з моменту ухвалення Рішення Конституційного Суду України від 03.06.2013 року №3-рп/2013 підлягає застосуванню ч.3 ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції до змін, внесених Законом №3668-VI, відповідно до якої щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання».

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що розмір щомісячного довічного грошового утримання позивачу повинен складати 90% заробітної плати діючого судді. Проте, колегія суддів вважає вказане вище мотивування не вірним та зазначає наступне.

Правові засади організації судової влади, загальний порядок забезпечення діяльності судів та інші питання судоустрою і статусу суддів врегульовані Законами України «Про статус суддів», «Про судоустрій і статус суддів».

Відповідно до ч.1, ч. 4 ст. 43 Закону України «Про статус суддів» № 2862-ХІІ від 15.12.1992 року (в редакції від 28.12.2007 року та з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року) кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов'язків за власним бажанням або у зв'язку з закінченням строку повноважень. Суддя також має право на відставку за станом здоров'я, що перешкоджає продовженню виконання обов'язків. Судді, який пішов у відставку, за наявності відповідного віку і стажу роботи виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України «Про державну службу». Судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді. Судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді менше 20 років і досяг 55-річного віку (для жінок - 50 років), розмір щомісячного грошового утримання обчислюється пропорційно кількості повних років роботи на посаді судді. При досягненні таким суддею пенсійного віку за ним зберігається право на одержання щомісячного довічного грошового утримання в зазначеному розмірі, або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України «Про державну службу».

Відповідно довідки про розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді (а.с.11) право на відставку ОСОБА_1 набув 26.07.2008 року, тобто у період дії зазначеної вище норми.

Тобто, позивач на 26.07.2008 року набув право на відставку за віком з виплатою щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді.

30.07.2010 року набув чинності Закон України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI, в який Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.11.2011 року № 3668-VI вносились зміни щодо статті 138 - пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

Рішенням Конституційного Суду України № 3рп/13 від 03.06.2013 року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) частину третю, перше, друге, третє речення частини п'ятої статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 8 липня 2011 року № 3668-VI та відновлено дію частини 3 статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до якої щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Таким чином, маючи стаж роботи судді 25 років та з урахуванням Рішенням Конституційного Суду України № 3рп/13 від 03.06.2013 року, позивач на 16.07.2013 року набув право на отримання щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90% заробітної плати працюючого судді.

Таким чином, на час звільнення позивача з посади судді (16.07.2015 року) стаж його роботи на посаді судді складав 27 років, тобто понад 20 років позивач відпрацював більше 7 років.

Колегія суддів не приймає до уваги Закон України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» (набрав чинності 01.04.2014 року) та Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02.03.2015 року (набрав чинності 01.04.2015 року), оскільки дія вказаних законів не може розповсюджуватись на правовідношення, що виникли до набрання ними чинності.

Відповідно до пункту 2.1 Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 3-1 від 25.01.2008 року, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 12 березня 2008 року за №200/14891, до заяви про призначення щомісячного довічного утримання судді у відставці додається, зокрема, довідка про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

ОСОБА_1 для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці до УПФУ було подано подання про встановлення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно з яким його заробітна плата становить 24116,4 грн. Саме з вказаної суми й повинно здійснюватися обчислення довічного грошового утримання позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Колегія суддів вважає, що для повного захисту прав позивача слід вирішити питання щодо строку, з якого належить призначити позивачу виплати щомісячного довічного грошового утримання.

Оскільки позивач звернувся до УПФУ з заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці 07 серпня 2015 року, то відповідний перерахунок необхідно здійснити, починаючи з цієї дати.

Щодо позовних вимог про визнання права позивача на відставку з 03 жовтня 2014 року колегія суддів відмовляє в їх задоволенні, оскільки таке право позивача ніким не оспорюється, а тому відсутній об'єкт захисту.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Управлінням Пенсійного фонду України в Кіровському районі м.Дніпропетровська не доведено правомірність прийняття рішення про відмову в призначенні довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що постанова суду першої інстанції ухвалена з порушенням норм матеріального права, в частині розміру виплат рішення мотивовано не вірно, у зв'язку з чим підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 160, 167, 184, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м.Дніпропетровська на постанову Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 18 вересня 2015 року у справі №203/5143/15-а задовольнити частково.

Постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 вересня 2015 року у справі №203/5143/15-а скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м. Дніпропетровська щодо відмови ОСОБА_1 в проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі подання Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 07.08.2015 року.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду в Кіровському районі м.Дніпропетровська призначити, нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 з 07.08.2015 року щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці із розрахунку 90 відсотків від заробітної плати судді на підставі подання Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 07.08.2015 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції постановлена в порядку письмового провадження, набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя: І.В. Юрко

Суддя: М.М.Гімон

Суддя: С.Ю. Чумак