Справа № 810/2743/14
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2016-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
судді Вищого адміністративного суду України Конюшка К.В. стосовно рішення Вищого адміністративного суду України
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Київської обласної ради, треті особи - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, товариство з обмеженою відповідальністю «Ю2», Київське обласне та по місту Києву управління лісового та мисливського господарства, про визнання протиправним та скасування рішення від 06.02.2012 №510-27-VI у частині надання товариству з обмеженою відповідальністю «Ю2» у користування мисливських угідь площею 9815,6 га для ведення мисливського господарства терміном на 20 років.
Постановою Київського окружного адміністративного суду від 16 липня 2014 року позов задоволено.
Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 13 листопада 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано; прийнято нове - про часткове задоволення позову. Скасовано рішення Київської обласної ради від 06.12.2012 №510-27-VІ «Про закріплення мисливських угідь на території Київської області» в частині надання ТОВ «Ю2» у користування мисливських угідь для ведення мисливського господарства, що знаходяться в межах земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1, яка перебуває у власності ОСОБА_1 згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_2; у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
На підставі частини третьої статті 25 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) України вважаю за доцільне висловити окрему думку.
У цьому випадку, відмовляючи у задоволенні касаційних скарг, суд касаційної інстанції погодився з висновком суду апеляційної інстанції щодо протиправності рішення Київської обласної ради від 06.12.2012 № 510-27-VI лише в частині надання ТОВ «Ю2» у користування мисливських угідь для ведення мисливського господарства, що знаходяться в межах земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1. Зазначена позиція ґрунтується на тому, що в межах переданого на вирішення суду цього спору встановлено факт недотримання відповідачем вимог частини першої статті 22 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» лише в частині отримання погодження від ОСОБА_1, площа земельної ділянки якого складає 2,00 га. Із посиланням на необхідність дотримання балансу між захистом права позивача та недопущення порушень прав третьої особи - товариства, та осіб, які надали свою згоду на передачу мисливських угідь у користування, суд апеляційної інстанції, з яким погодився суд касаційної інстанції, дійшов висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення лише в частині, що стосується позивача. Водночас, судом зроблено висновок про те, що інші землевласники та землекористувачі земельних ділянок, переданих у користування третій особі, до адміністративного суду за захистом своїх прав, у випадку їх порушення, не зверталися.
Вважаю, що вказаний висновок суду касаційної інстанції про можливість скасування у цьому випадку рішення суб'єкта владних повноважень тільки в частині є помилковим з огляду на таке.
Відповідно до змісту частини першої статті 22 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» (у редакції, чинній на час прийняття оспорюваного у справі рішення) мисливські угіддя для ведення мисливського господарства надаються у користування Верховною Радою Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими радами за поданням територіального органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань лісового і мисливського господарства та полювання, погодженим з Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями, територіальними органами спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища, а також власниками або користувачами земельних ділянок.
Таким чином, власники відповідних земельних ділянок наділені правом самостійно розпоряджатися цими земельними ділянками, зокрема шляхом їх передачі у користування для ведення мисливського господарства.
Відповідно до частини третьої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
З матеріалів справи та змісту касаційних скарг вбачається, що оскаржуване рішення відповідача прийняте з порушенням норм статті 22 Закону України «Про мисливське господарство та полювання», оскільки ані позивач, ані власники інших земельних ділянок на території Димарської сільської ради (у тому числі, треті особи у справі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4) не передавали належні їм на праві приватної власності земельні ділянки у користування для ведення мисливського господарства.
Таким чином, вважаю, що в цьому випадку законодавством України передбачено чіткий порядок надання у користування мисливських угідь для ведення мисливського господарства, який Київська обласна рада порушила без врахування прав та інтересів значної кількості фізичних осіб - власників (користувачів) неправомірно наданих для ведення мисливського господарства земельних ділянок, серед яких не лише позивач, а й інші особи, зокрема ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
Зважаючи на те, що Київська обласна рада оспорюване рішення про надання ТОВ «Ю2» у користування мисливських угідь площею 9815,6 га для ведення мисливського господарства прийняла не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, таке рішення правильно було скасовано судом першої інстанції.
За вказаних обставин постанова Київського окружного адміністративного суду від 16.07.2014 у цій справі було скасована судом апеляційної інстанції безпідставно, а постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 13.11.2014 у справі № 810/2743/14, на мою думку, залишена без змін Вищим адміністративним судом України помилково.
Суддя Вищого адміністративного
суду України К.В. Конюшко