Справа № 822/6082/15
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2016-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/6082/15

Головуючий у 1-й інстанції: Блонський В.К.

Суддя-доповідач: Білоус О.В.

02 березня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білоуса О.В.

суддів: Курка О. П. Совгири Д. І. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Марцісь Ю.А.,

представника позивача - Мошковського М.І.

представника відповідача - Кравець І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 14 грудня 2015 року у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства "Хмельницьке будівельно-монтажне управління № 69" до Управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - ОСОБА_4 про визнання протиправними та скасування рішення і розрахунку,

В С Т А Н О В И В :

Приватне акціонерне товариство «Хмельницьке будівельно-монтажне управління № 69» звернулось до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом щодо визнання протиправним та скасування рішення Управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому про призначення ОСОБА_4 пенсії відповідно до пунктів «б» - «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оформленого протоколом №6786 від 20.08.2015 року та визнання протиправним і скасування розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій з жовтня 2015 року (№31660/04 від 12.10.2015 року), виставлений управлінням Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 14.12.2015 року вказаний адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим, апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу в задоволенні позову.

В судовому засіданні представник відповідача вимоги апеляційної скарги підтримав в повному обсязі та за обставин, викладених в ній, просив її задоволити, а рішення суду першої інстанції скасувати і прийняти нову про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечував та просив залишити її без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Третя особа - ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.02.2016 року на адресу суду повернувся конверт з ухвалою суду про призначення даної справи до розгляду на 02.03.2016 року, надісланий на адресу ОСОБА_4, з відміткою поштового відділення, що повернення здійснено за закінченням встановленого терміну зберігання.

В даному випадку, судова колегія дійшла висновку про можливість розгляду даної справи за відсутності третьої особи, як такої, що не скористалась своїм правом участі у розгляді даної справи, проігнорувавши можливість отримання повідомлення суду на поштовому відділенні.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Як досліджено з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції ОСОБА_4, звернувся до позивача для отримання довідки для призначення пенсії на пільгових умовах згідно статті 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

В грудні 2014 року позивач на підставі первинних документів, які містяться на підприємстві, та відповідно до записів в трудовій книжці надав ОСОБА_4 довідку № 40 вказаного змісту, де заначено, що ОСОБА_4 працював на підприємстві з 05.02.1981 року (наказ від 11.02.1981 року) по 30.12.1991 року електрогазозварювальником.

Управлінням Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому проведено зустрічну перевірку підприємства, складено акт від 29.07.2015 року та витребувано в позивача додаткову довідку від 30.07.2015 року №28.

Наступним відповідачем було надіслано позивачу розрахунок фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій від 12.10.2015 року щодо відшкодування підприємством пенсії, призначеної ОСОБА_4 (дата призначення/дата досягнення пенсійного віку - 20.07.2015 року) згідно пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Позивач, не погоджуючись з вказаним, звернувся до суду, вважаючи, що відповідач неправомірно призначив пенсію ОСОБА_4 у відповідності до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», згідно рішення оформленого протоколом № 6768 від 20.08.2015 року, що потягло надіслання оскаржуваного розрахунку від 12.10.2015 року за № 31660/04.

За результатом розгляду справи, суд першої інстанції, керуючись положеннями Закону України "Про пенсійне забезпечення", прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки право на пенсію відповідно до статті 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» має особа, яка набула необхідний стаж роботи із шкідливими і важкими умовами праці, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах до 01.01.1992 року.

З матеріалів справи було встановлено, що підприємством надано довідку ОСОБА_4 згідно статті 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення», внаслідок чого суд першої інстанції дійшов висновку, що і рішення про призначення пенсії мало б виноситись відповідно до статті 100 вказаного Закону, що виключає обов'язок позивача відшкодовувати фактичні витрати на виплату та доставку пільгових пенсій.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Як було чітко визначено Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 27.11.2012 року по справі №К/9991/6677/11 та в ухвалі від 03.06.2014 року по справі №К/800/121/14 пенсії на пільгових умовах із зниженням пенсійного віку можуть призначатись особі як за статтею 13 так і за статтею 100 цього Закону. При цьому в обох випадках підставою для їх призначення є виконання робіт, що передбачені Списками № 1 та № 2 а також іншими нормативними актами.

Різниця між підставами призначення пенсій за цими статтями полягає у моменті виникнення у особи права на пільгову пенсію. За статтею 100 вказаного нормативного акту пенсія призначається, якщо таке право виникло до набуття чинності Законом України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ у відповідності до законодавства, що діяло раніше; а за статтею 13 Закону - якщо право на пільгову пенсію виникло після набрання чинності цим Законом.

Так, за правилами статті 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» особам, які працювали до введення в дію останнього на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством; б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13 - 14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Відповідно ж до пунктів "а" та "б" Закону № 1788 -ХІІ на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць.

Крім того, різняться і наслідки призначення пенсій за досліджуємими статтями. Так, законодавством передбачене відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду, пов'язаних з виплатою та доставкою пільгових пенсій, призначених за окремими пунктами статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а для пенсій, призначених за статтею 100 цього Закону відшкодування не передбачено.

Відповідно до абзацу четвертого підпункту 1 пункту 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №1058-IV підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

Відповідно до пункту першого статті 1 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" від 26 червня 1997 року № 400/97 платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є: суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об'єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників;

Згідно з абзацом четвертим пункту першого статті 2 Закону № 400/97-ВР для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку, об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідно до абзацу третього пункту першого статті 4 Закону № 400/97-ВР на обов'язкове державне пенсійне страхування встановлюються ставки збору у таких розмірах: 100 відсотків від об'єкта оподаткування, визначеного абзацом четвертим пункту 1 статті 2 цього Закону.

Таким чином, обов'язок підприємства відшкодовувати органам Пенсійного фонду України 100 % фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, передбачених пунктами "а" і "б" статті 13 Закону № 1788-ІІІ, встановлений Законами № 400/97-ВР та N 1058-IV, в той час коли обов'язок відшкодування витрат Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до статті 100 Закону № 1788-ІІІ законодавством не передбачено.

Враховуючи зазначене колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що рішення про призначення ОСОБА_4 пенсії відповідно до пунктів «б» - «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оформлене протоколом №6786 від 20.08.2015 року та розрахунок фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій з жовтня 2015 року (№31660/04 від 12.10.2015 року), виставлений управлінням Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому не відповідають дійсним обставинам справи та прийняті з порушенням норм чинного законодавства, в зв'язку з чим підлягають скасуванню.

З урахуванням вищевикладених норм чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини сторін, та встановлених обставин даної справи, колегія суддів дійшла висновку про правомірність заявлених позивачем вимог, які підтверджуються належними доказами, а тому обґрунтовано задоволені судом першої інстанції.

Апелянтом не надано достатніх доказів в підтвердження доводів апеляційної скарги, у зв'язку з чим остання задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для задоволення вимог апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 14 грудня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 09 березня 2016 року.

Головуючий Білоус О.В.

Судді Курко О. П. Совгира Д. І.