Справа № 804/11527/13-а
Суддя: Кравцов О.В.
Дата ухвалення: 2016-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2016 року м. Київ К/800/44635/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого Кравцова О.В.,

суддів Єрьоміна А.В.,

Цуркана М.І.,

секретар судового засідання: Корінець Ю.О.,

за участю:

представника Дніпропетровської

митниці Міндоходів Глушковської А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговельна компанія «МЕТІЗ» на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2013 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17 липня 2014 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговельна компанія «МЕТІЗ» до Дніпропетровської митниці Міндоходів, Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговельна компанія «МЕТІЗ» (надалі - позивач, Товариство) звернулося до суду з позовом до Дніпропетровської митниці Міндоходів (надалі Митниця, митний орган), Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення Дніпропетровської митниці Міндоходів про визначення митної вартості товарів від 9 липня 2013 року за № 110050004/2013/000074/1;

- скасувати картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску, пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 9 липня 2013 року за № 110050004/2013/00217, видану Дніпропетровською митницею Міндоходів;

- зобов'язати Дніпропетровську митницю Міндоходів визнати заявлену товариством з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія «МЕТІЗ» митну вартість товарів за основним методом за МД № 110050004/2013/004009 від 5 липня 2013 року;

- стягнути з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія «МЕТІЗ» надміру сплачені митні платежі у розмірі 36371,61 грн., у тому числі податок на додану вартість - 30266,22 грн., ввізне мито - 6105,39 грн. та судовий збір у розмірі 398,13 грн.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17 липня 2014 року, в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій просив судові рішення скасувати, ухваливши нове, яким позовні вимоги Товариства задовольнити в повному обсязі.

Митницею та Головним управлінням Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області були надіслані заперечення на касаційну скаргу, в яких просили залишити судові рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Заслухавши доповідь судді, представника Дніпропетровської митниці Міндоходів, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 27 лютого 2013 року між Товариством (покупець) та фірмою «Сhina Tech HK.,Ltd» Китай (продавець) укладено зовнішньоекономічний контракт № 2013SU001 (надалі - Контракту), відповідно до якого продавець зобов'язаний продати покупцю товар - крепіжні вироби, а покупець зобов'язаний прийняти та оплатити товар на умовах, визначених у додатках до договору.

Відповідно до Контракту сторони погодили, що загальна вартість контракту складає 500000,00 дол. США; ціна одиниці товару визначається для кожної партії товару в дол. США за 1000 штук відповідного найменування та зазначена у додатках до цього контракту.

Крім того, 27 лютого 2013 року до зовнішньоекономічного контракту була укладена додаткова угода № 1.

На виконання умов контракту фірма-продавець «Сhina Tech HK.Ltd» здійснила поставку наступних товарів:

- овальна алюмінієва втулка DIN 3093: 8мм - 1000 шт., 9 мм - 2000 шт., 10 мм - 2000 шт., 12 мм - 3000 шт., 14 мм - 3000 шт., 16 мм - 3000 шт., 18 мм - 500 шт., 20 мм - 1500 шт., 22 мм - 1000 шт., 24 мм - 1000 шт., 28 мм - 600 шт., 32 мм - 400 шт., 34 мм - 400 шт., 40 мм - 200 шт., 46 мм - 120 шт., призначена для обтиску кінців канату при виготовленні канатних стропів (далі - Товар № 1);

- ланцюги стропильні G-80 чорного окислення: 6х18мм - 400м, 8х24мм - 300м, 10х30мм - 300м, 13х39мм - 30м, 16х48мм - 150 м, є ланцюгами 8 класу міцності із звареними з'єднувальними елементами (кільцями), розміром поперечного перерізу матеріалу складового елементу не більш як 16 мм (далі - Товар № 2);

- ланцюги стропильні G-80 чорного окислення: 20х60 мм - 100м, 22х66мм - 100м, є ланцюгами 8 класу міцності із звареними з'єднувальними елементами (кільцями), розміром поперечного перерізу матеріалу складового елементу понад 16 мм (далі - Товар № 3);

- стрічка стропильна поліестрова EN1492-1:2000 7:1: 1tх50мм - 4000м, 2tх60мм - 2000м, 3tх90мм - 2000м, 5tх150мм - 3000м, є вузькою таканною стрічкою (100% поліестр) шириною не більш як 30 см з тканим пругом для виготовлення вантажопідйомних строп міцності 7:1 (далі - Товар № 4).

Зазначені товари поставлялись на умовах Інкотермс-2000 - СIF (Одеса).

Позивачем були заявлені до митного оформлення вищенаведені товари по декларації митної вартості за № 110050004/2013/004009.

Митна вартість товару була заявлена за ціною договору (основний метод) відповідно до статті 58 МК України у розмірі відповідно для товару № 1 - 4,48 дол. США/кг, для товару № 2 - 1,62 дол. США/кг, для товару № 3 - 1,54 дол. США/кг, для товару № 4 - 3,33 дол. США/кг.

Для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товару позивачем були надані до митного органу наступні документи:

- картка обліку особи, яка здійснює операції з товарами від 22.04.2013р. за № 125/2012/0000979;

- видаткова накладна від 04.07.2013р. за № 917;

- міжнародна автомобільна накладна від 04.07.2013р. за № 339;

- коносамент від 25.05.2013р. ZIMUQIN2500996/1;

- платіжні доручення від 15.03.3013р. за № 120, від 23.05.2013р. за № 144;

- експертний висновок від 03.07.2013р. за № Є-149;

- рахунок-фактура від 06.03.2013р. за № SH0313;

- пакувальний лист (б/н) від 21.03.2013р.;

- рахунок-проформа від 21.05.2013р. за № SH0313;

- зовнішньоекономічний контракт від 27.02.2013р. за № 2013SU001та доповнення до нього 27.02.2013р. за № 1;

- довідка про проведення декларування валютних цінностей від 26.04.2013р;

- інформація про позитивні результати здійснення фітосанітарного контролю від 04.07.2013р. за № 2730;

- інформація про позитивні результати здійснення радіологічного контролю від 25.05.2013р. за № 2761;

- резервна позиція від 26.07.2001р. за № 915;

- сертифікат про походження товару загальної форми від 16.06.2013р. за № ССРІТ 120829137;

- інформаційний лист (б/н) від 25.05.2013р.;

- митна декларація від 05.07.2013р. за № 110050004/2013/004009.

Під час здійснення митного контролю відповідачем виявлено наступні розбіжності:

- відповідно до п. 1.2 Контракту кількість товару по кожному найменуванню для кожної партії товару встановлюється у штуках і зазначаються у додатках до контракту; поставка даної партії, окрім штук, містить одиниці виміру для ланцюгів (товари № 2 - 3) та стрічки (товар № 4) - метри; пункт 2.3 контракту передбачає, що ціна одиниці товару встановлюється для кожної партії товару у дол. США за 1000 штук відповідного найменування та зазначаються в додатках до Контракту, проте, вартість одиниці товарів № 1-3 зазначена у штуках;

- назва фірми-продавця товарів за Контрактом не відповідає зазначеним у платіжних дорученнях № 120 від 15 березня 2013 року та від 23 травня 2013 року за № 144, а також п. 5.3 Контракту - банківським реквізитам іншої фірми «СHINA-TEK LIMITED», додаток від 6 березня 2013 року до контракту, проформа-інвойс від 21 травня 2013 року мають реквізити від фірми-продавця «СHINA-TEK НК, LTD» on behalf SHTALT HK., LTD», тобто продавець виступає від імені третьої особи - фірми «SHTALT HK., LTD»

У зв'язку із виявленими розбіжностями Митницею під час здійснення митного контролю було направлено Товариству електронне повідомлення від 8 липня 2013 року за № 10510 про необхідність надати (за наявності) додаткові документи для підтвердження митної вартості за МД № 110050004/2013/004009 з відповідним обґрунтуванням вищезазначених підстав для запиту додаткових документів, а саме:

- договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний із договором (угодою, контрактом) про поставку товарів. Митна вартість яких визначається;

- рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами. Визначеними договором (угодою, контрактом);

- рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних з виконанням умов договору (угоди, контракту);

- каталоги, специфікації, прейскуранти (прас-листи) виробника товару;

- копію митної декларації країни відправлення.

9 липня 2013 року Товариством направлено до митного органу відповідь на електронне повідомлення, у якій зазначено про неможливість надати відповідачу витребувані документи та про незгоду із запропонованим відповідачем коригуванням митної вартості.

Враховуючи те, що позивачем на вимогу митного органу не було надано необхідні документи, Митницею були прийнято картку відмови від 9 липня 2013 року за № 110050004/2013/00217 у митному оформленні (випуску) товарів з причини коригування митної вартості.

9 липня 2013 року Митниця прийняла рішення № 110050004/2013/000074/1 про коригування заявленої митної вартості товару, відповідно до якого митне оформлення товарів було здійснено за другорядним методом визначення митної вартості - резервним методом за попередніми оформленими ВМД за цінами: товар № 1- 5,596 дол. США/кг, товар № 2 - 4,11 дол. США/кг, товар № 3 - 3,6 дол. США/кг, товар № 4 - 4,12 дол. США/кг.

Не погоджуючись із даними рішеннями митного органу, Товариство оскаржило їх в судовому порядку.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, прийшов до висновку про правомірність оскаржуваних рішень митного органу.

Колегія суддів погоджується із висновком судів попередніх інстанцій з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 24 частини першої статті 4 Митного кодексу України (в редакції від 16 травня 2013 року, що була чинна на момент виникнення спірних відносин; надалі - МК України;) митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Частинами першою-третьою статті 54 МК України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до частин шостої, сьомої статті 54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

З матеріалів справи вбачається, що Митницею 9 липня 2013 року було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів, оскільки документи, які були подані декларантом містили наступні розбіжності:

- відповідно до п. 1.2 Контракту кількість товару по кожному найменуванню для кожної партії товару встановлюється у штуках і зазначаються у додатках до контракту; поставка даної партії, окрім штук, містить одиниці виміру для ланцюгів (товари № 2 - 3) та стрічки (товар № 4) - метри; пункт 2.3 контракту передбачає, що ціна одиниці товару встановлюється для кожної партії товару у дол. США за 1000 штук відповідного найменування та зазначаються в додатках до контракту, проте, вартість одиниці товарів № 1-3 зазначена у штуках;

- назва фірми-продавця товарів за Контрактом не відповідає зазначеним у платіжних дорученнях № 120 від 15 березня 2013 року та від 23 травня 2013 року за № 144, а також п. 5.3 контракту - банківським реквізитам іншої фірми «СHINA-TEK LIMITED», додаток від 6 березня 2013 року до контракту, проформа-інвойс від 21.05.2013р. мають реквізити від фірми-продавця «СHINA-TEK НК, LTD» on behalf SHTALT HK., LTD», тобто продавець виступає від імені третьої особи - фірми «SHTALT HK., LTD».

Відповідно до статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частинами першою-другою статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем були подані усі, передбачені чинним законодавством документи для підтвердження митної вартості товарів.

Частиною третьою статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

Отже, законодавець чітко визначив умови, за наявності яких у митного органу виникає право на витребування додаткових документів, а саме - наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів.

У свою чергу, Верховний Суд України у постанові від 31 березня 2015 року (справа № 21-53а15) зазначив, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митниці обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Враховуючи, що у документах, поданих Товариством, були вищезазначені розбіжності, колегія суддів приходить до висновку, що у митного органу виникло право на витребування додаткових документів.

Згідно з положеннями статті 57 МК визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 МК за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом.

Враховуючи той факт, що для митного оформлення товару позивач надав документи, що містили розбіжності, додаткові документів, що були витребувані Митницею, надані ним не були, відповідач не мав можливості визначити митну вартість за ціною договору,а тому застосував резервний метод.

Отже, колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується із висновком судів попередніх інстанцій, що Товариством митна декларація була подана із порушенням вимог МК України щодо визначення митної вартості, а тому Митниця правомірно оформила картку відмови від 9 липня 2013 року за № 110050004/2013/00217 у митному оформленні (випуску) товарів з причин коригування митної вартості та прийняла рішення № 110050004/2013/000074/1 про коригування заявленої митної вартості товару.

Щодо позовної вимоги Товариства про повернення митним органом надміру сплачених митних платежів, колегія суддів зазначає наступне.

Дані платежі повертаються декларанту в порядку і на умовах, що встановлені у статті 301 МК України, статті 43 ПК України і статті 45 БК України, з дотриманням процедури, врегульованої Порядком повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затвердженим наказом Державної митної служби України від 20 липня 2007 року № 618 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25 вересня 2007 року за № 1097/14364; в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Порядок повернення), на підставі його заяви та у визначений термін з дня прийняття висновку митного органу, що здійснював оформлення митної декларації, про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи.

Визначений вищевказаними нормативними актами порядок повернення помилково та/або надмірно сплачених сум митних платежів застосовується у випадку, коли між сторонами відсутній спір про право на повернення зазначених платежів.

Враховуючи правомірність оскаржуваних рішень Митниці та неподання позивачем заяви до митного органу про повернення митних платежів, дана позовна вимога задоволенню не підлягає.

Таким чином, керуючись частиною першою статті 224 КАС України, колегія суддів зазначає, що рішення судів апеляційної інстанції є законними та обґрунтованими і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами процесуального та матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; в них повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними.

Керуючись статтями 221, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговельна компанія «МЕТІЗ» залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2013 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17 липня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Заява про перегляд судового рішення в адміністративній справі Верховним Судом України може бути подана з підстав, в порядку та у строки, що встановлені статтями 236-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Кравцов О.В.

Судді Єрьомін А.В.

Цуркан М.І.