Справа № 804/7057/15
Суддя: Борисенко Павло Олександрович
Дата ухвалення: 2015-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 жовтня 2015 р. Справа № 804/7057/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: судді Борисенка П.О., при секретарі судового засідання - Сергієнка В.Ю., за участю представника позивача - ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Придніпровський ремонтно-механічний завод» до Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-
Публічне акціонерне товариство «Придніпровський ремонтно-механічний завод»звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області, в якому просить:
-визнати протиправним та скасувати Наказ №556 від 06.05.2015р. «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ПАТ «ПРМЗ».
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що Наказ №556 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ПАТ «ПРМЗ» від 06.05.2015р. є незаконним, а проведена на його підставі перевірка протиправною, висновки, здійснені в Акті, безпідставними, оскільки ґрунтуються на припущеннях і не відповідають фактичним обставинам справи, тому не можуть вважатись доказом ні в розумінні Податкового кодексу України, ні в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України. Тому прийняте на підставі такого Акту податкове повідомлення-рішення позивач вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Представник позивача у судовому засіданні вимоги позову підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі.
Представник відповідача належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, у судове засідання не зявився, письмових заперечень на позов не надав.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, судом встановлено наступні обставини.
Відповідно до пункту 20.1.4 статті 20 Податкового кодексу України органи податкової служби мають право проводити перевірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому цим Кодексом.
Підпунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України передбачено, що органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Відповідно до ст.75.1.2. статті 75 Податкового кодексу України (далі - ПК України), документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
За результатами перевірки складено Акт перевірки від 13.05.2015 р. № 760/04-64-22-04/01528536 (далі Акт перевірки).
Перевіркою встановлено нереальність здійснення господарських відносин ПАТ «ПРМЗ», а саме встановлено відсутність обєктів оподаткування та неможливість реального здійснення ПАТ «ПРМЗ» операцій по ланцюгу з постачальниками ПП «Веста Метаопт» (податковий номер 39065552), ПП «Террастрой-Д» (податковий номер 39005509), ПП «Комерцбуд-Д» (податковий номер 39065657), ПП «Гарант Д» (податковий номер 39290755), ПП «Абсолют Транс» (податковий номер 39290886), ПП «Транс Строй-Д» (податковий номер 39291062) на суму ПДВ 688255,00грн.
Встановлено порушення п.198.1. п 198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.1 ст.201
Податкового Кодексу України від 02.12.10 за № 2755-УІ (із змінами та доповненнями), в результаті чого занижено податок на додану вартість у грудні 2014 року та січні 2015 року на загальну суму 688255,00 грн., в т.ч. по періодам: у грудні 2014 року на суму 329602,00 грн., у січні 2015 року на суму 358653,00 грн.
На підставі Акту перевірки було винесено податкове повідомлення рішення форми «Р» від 28.05.2015 р. № НОМЕР_1, у звязку з чим збільшено суму грошового зобовязання на суму 1032382,50 грн. (за основним платежем 688255,00 грн., за штрафними санкціями 344127,50 грн.).
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Так, відповідно до п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.
При цьому п.198.2 ст.198 цього Кодексу передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Згідно п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цьогоКодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Не відносяться до податкового кредиту, згідно з пунктом 198.6. ст.198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Відповідно до п.201.10. ст.201 Податкового кодексу України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобовязаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Якщо надіслані податкові накладні та/або розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених відповідно пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді із зазначенням причин.
Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Відповідно до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.
Таким чином, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.
Судом встановлено, що у перевіряємий період Публічне акціонерне товариство «Придніпровський ремонтно-механічний завод» мало взаємовідносини з ПП «Веста Метаопт» (податковий номер 39065552), ПП «Террастрой-Д» (податковий номер 39005509), ПП «Комерцбуд-Д» (податковий номер 39065657), ПП «Гарант Д» (податковий номер 39290755), ПП «Абсолют Транс» (податковий номер 39290886), ПП «Транс Строй-Д» (податковий номер 39291062).
Реальність вчинення господарських операцій з вищевказаними контрагенти підтверджується наявними у матеріалах справи копіями первинних документів, зокрема: договорами купівлі прожажу № 49/3-2014 від 01.07.2014 р. з ПП «Веста Метаопт», № 31/3-2014 від 31.03.2014р. з ПП «Террастрой-Д», № 48/3-2014 від 01.07.2014р. з ПП «Комерцбуд-Д», № 87/3-2014 від 01.10.2014 р. з ПП «Гарант Д», № 86/3-2014 від 01.10.2014р. з ПП «Абсолют Транс», № 85/3-2014 від 01.10.2014 р. з ПП «Транс Строй-Д», видатковими накладними, податковими накладними, товарно - транспортними накладними, рахунками фактури.
Суд зазначає, що всі податкові накладні, сформовано ПП «Веста Метаопт» (податковий номер 39065552), ПП «Террастрой-Д» (податковий номер 39005509), ПП «Комерцбуд-Д» (податковий номер 39065657), ПП «Гарант Д» (податковий номер 39290755), ПП «Абсолют Транс» (податковий номер 39290886), ПП «Транс Строй-Д» (податковий номер 39291062) з додержанням вимог, передбачених пунктом 201.1 статті 201 ПКУ та зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних, тому ПАТ «ПРМЗ» мало право на віднесення сум ПДВ до складу податкового кредиту у грудні 2014р. - січні 2015р. по цих операціях.
Слід додати, що всі постачальники ПП «Веста Метаопт», ПП «Террастрой-Д», ПП «Комерцбуд-Д», ПП «Гарант Д», ПП «Абсолют Транс», ПП «Транс Строй-Д» в період реалізації товарів були зареєстровані як платники ПДВ, свідоцтва платників ПДВ - не анульовані, отже вони мали право складати податкові накладні та реєструвати їх в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Таким чином, документами, які підтверджують право на податковий кредит ПАТ «ПРМЗ» с податкові накладні, які були надані до перевірки в повному обсязі, зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних. Інших документів, які підтверджують право на податковий кредит, податкове законодавство не передбачає.
Висновки про невірно заповнені товарно-транспортні накладні (надалі за текстом ТТН), що на думку відповідача є підставою для визнання безтоварності операцій та підставою для зменшення податкового кредиту по цих операціях є хибними.
Наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997р. № 363 «Про затвердження Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні» не встановлюється правил податкового обліку, а лише встановлюються права, обов'язки та відповідальність при перевезенні вантажу автомобільним транспортом. При цьому, документи обумовлені вказаними правилами, зокрема, товарно-транспортна накладна не є документом первинного бухгалтерського обліку, що підтверджує обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей.
Оскільки транспортною документацією підтверджується операція з надання послуг з перевезення вантажів, а не факт придбання товару, то при наявності документів, що підтверджують фактичне отримання товару, навіть неподання такого документа, як товарно-транспортна накладна, не може бути єдиною підставою для невизнання податкового кредиту з придбання товарно - матеріальних цінностей.
Господарські операції з придбання товару підтверджуються не ТТН, а видатковою накладною, яка саме і фіксує факт передачі права власності на цей товар (передбачено п.3.3. договорів купівлі - продажу : №86/3-14 від 01.10.2014 р. №85/3-2014 від 01.10.2014 р. №49/3-1 від 01.07.2014р., №31/3-2014 від 31.03.2014р., №48/3-2014 від 01.07.2014р., №87/3-2014 від 01.10.2014р.).
Законодавством не передбачено складання ще одного первинного документу, такого як акт приймання-передачі товару, так як видаткова накладна повністю відповідає поняттю «первинний документ», як визначено ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та передбачено умовами договору. Підставою для формування податкового кредиту є належним чином оформлена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних податкова накладна.
Виходячи з вищевикладеного, висновки відповідача щодо порушення позивачем п. 198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст. 198, п.201.1 ст.201 ПКУ, в результаті чого ним було занижено податок на додану вартість в грудні 2014р. та січні 2015р. на загальну суму 1032382,50 грн. не грунтуються на відповідних доказах та не підтверджуються дійсними обставинами, адже усі господарські операції, що здійснювалися позивачем в цей період були підтверджені відповідними та належним чином складеними первинними документами, необхідність складення яких передбачена чинним законодавством України, які підтверджують здійснення господарських операцій і в повному обсязі були надані до перевірки.
Що стосується позовних вимог в частині визнати протиправним та скасувати Наказ №556 від 06.05.2015р. «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ПАТ «ПРМЗ», суд зазначає наступне.
Верховний Суд України у постанові від 24.12.2010 р. по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Foods and Goods L.T.D.» до Державної податкової інспекції у Калінінському районі м. Донецька, третя особа - Державна податкова адміністрація в Донецькій області про скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій зазначив, що платник податків, який вважає порушеним порядок та підстави призначення перевірки щодо нього, має захищати свої права шляхом недопуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Якщо ж допуск до проведення перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється контролюючими органами.
Отже, згідно з правовою позицією Верховного Суду України, саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення контролю щодо себе. Водночас, допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні перевірки.
Відтак, позови, спрямовані на оскарження рішень (у тому числі наказів про призначення перевірки), дій або бездіяльності контролюючих органів щодо призначення та/або проведення перевірок, можуть бути задоволені лише в тому разі, якщо до моменту винесення судового рішення не відбулося допуску посадових осіб контролюючого органу до спірної перевірки. В іншому разі, у задоволенні відповідних позовів має бути відмовлено, оскільки правові наслідки оскаржуваних дій за таких обставин є вичерпаними, а отже, задоволення позову не може призвести до відновлення порушених прав платника податків, оскільки після проведення перевірки права платника податків порушують лише наслідки проведення відповідної перевірки.
При цьому, суд виходить з того, що сам по собі факт проведення перевірки не може заподіяти особі майнову чи іншу шкоду, та не призводить до настання негативних наслідків для неї, оскільки проведення відповідачем перевірки є лише процедурою встановлення обставин, які необхідні для контролю за дотриманням вимог податкового законодавства. Водночас, законний інтерес позивача на проведення державним контролюючим органом перевірки його діяльності з дотриманням умов, встановлених законом, захищений наділенням його правом не допустити посадових осіб контролюючого органу до перевірки. У разі ж, коли субєкт господарювання не скористався цим правом, і перевірку було проведено, субєкт господарювання має право оскаржити рішення контролюючого органу, прийняте за результатами перевірки, з підстав невідповідності його закону чи компетенції органу, що проводив вказану перевірку.
В даному випадку, посадові особи контролюючого органу були допущені позивачем до проведення позапланової виїзної перевірки, її було проведено, за її результатами складено відповідний акт та прийнято податкове повідомлення-рішення, яке оскаржено позивачем окремо в межах даної справи (скасування якого є належним та достатнім способом захисту порушених прав позивача). Натомість, оскаржуваний наказ відповідача про проведення перевірки на момент звернення позивача до суду вичерпав свою дію.
За таких обставин, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.
Частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 71, 86, 94, 158163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Придніпровський ремонтно-механічний завод» задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 28.05.2015р., винесене Лівобережною обєднаною податковою інспекцією м. Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про збільшення Публічному акціонерному товариству «Придніпровський ремонтно-механічний завод» суми грошових зобовязань в розмірі 1032382,50 грн.
У решті задоволення позовних вимог відмовити.
Присудити Публічному акціонерному товариству «Придніпровський ремонтно-механічний завод» здійснені ним документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету в сумі 487,20 грн. (чотириста вісімдесят сім гривень двадцять копійок).
Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 186 КАС України.

Повний текст постанови складений 15.10.2015 р.

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили 15.10.2015р. Суддя З оригіналом згідно Помічник судді ОСОБА_3 ОСОБА_3 ОСОБА_4