Справа № 2а-2435/10/1370
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2010-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2010 р. № 2а-2435/10/1370

Львівський окружний адміністративний суд в складі :

головуючого - судді Запотічного І.І.

за участю секретаря судового засідання Жарської І.М.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівська ізоляторна компанія»до Державної податкової інспекції у м.Львові про визнання нечинним податкового повідомлення рішення від 02.03.2010 року № /0/3955,

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Львівська ізоляторна компанія»звернулося в суд з позовом до Державної податкової інспекції у м.Львові, та просить з наведених в ньому підстав визнати нечинним податкове повідомлення-рішення відповідача від 02.03.2010 року № /0/3955 про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за листопад 2009 року у розмірі 85921 грн. 00 коп. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що ТзОВ «Львівська ізоляторна компанія»включило суму ПДВ до складу податкового кредиту у тому звітному періоді, в якому були отримані податкові накладні.

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві. Просив позов задовольнити.

Представник відповідача ДПІ у м. Львові ОСОБА_2, позову не визнав. Пояснив, що в порушення пп.7.2.3, пп.7.2.6 п.7.2, пп.7.7.1, пп.7.7.2 п.7.7 ст.7 Закону № 168/97- ВР ТзОВ «Львівська ізоляторна компанія»зависило заявлену суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість за листопад 2009 року в сумі 85921 грн. та неправомірно включило до складу податкового кредиту жовтня 2009 року та листопада 2009 року податкові накладні минулих звітних періодів, отримані ним відповідно у жовтні 2009 року на суму 20082,98 грн. та листопаді 2009 року на суму 65838 грн. Вважає спірне податкове повідомлення-рішення законним. Просив в задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін, зясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

За результатами проведеної ДПІ у м. Львові позапланової виїзної перевірки ТзОВ «Львівська ізоляторна компанія»з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок підприємства за листопад 2009 року, яка виникла за рахунок відємного значення з ПДВ, що декларувалось в жовтні 2009 року, складено акт № 72/23-4/30823262 від 15.02.2010 року, на підставі якого ДПІ у м.Львові прийнято податкове повідомлення-рішення від 02.03.2010 року № /0/3955, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 85921,00 грн.

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків визначені п.7 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість»від 03.04.1997 року № 168/97- ВР.

Відповідно до пп.7.7.1. п.7.1 ст.7 Закону № 168/97- ВРсума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобовязання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для відповідного податкового періоду.

При відємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Відповідно до пп.7.7.2. п.7.7 ст.7 Закону №168/97 якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має відємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого відємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів (послуг);

б) залишок відємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту кожного наступного податкового періоду лише в частині суми податку фактично сплаченої отримувачем постачальникам товарів (послуг) та при імпорті і включається до розрахунку бюджетного відшкодування наступного звітного періоду.

Враховуючи те, що сума ПДВ, яка віднесена платником податку до складу податкового кредиту, є величиною, яка впливає на суму бюджетного відшкодування цього податку, суд, вирішуючи питання про наявність у особи права на бюджетне відшкодування ПДВ, повинен встановити факт правомірності формування податкового кредиту такого платника податку за відповідні періоди.

Згідно п.1.7. ст.1 Закону № 168/97-ВР податковий кредит сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобовязання звітного періоду, визначеного згідно з цим Законом.

Відповідно до пп. 7.2.3 п. 7.2 ст. 7 Закону № 168/97-ВР податкова накладна складається у момент виникнення податкових зобовязань продавця у двох примірниках. Оригінал податкової накладної надається покупцю. Копія залишається у продавця товарів (робіт, послуг). Податкова накладна є звітним податковим документом і одночасно розрахунковим документом та виписується на кожну повну або часткову поставку товарів (робіт, послуг). Платники податку повинні зберігати податкові накладні протягом строку, передбаченого законодавством для зобовязань із сплати податків.

Відповідно до пп.7.2.6 п.7.2 ст.7 Закону № 168/97-ВР податкова накладна видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та є підставою для нарахування податкового кредиту.

Згідно пп.7.2.8. п.7.2. цієї ж статті платник податку веде реєстр отриманих та виданих податкових накладних у документальному або електронному вигляді за його вибором, у якому зазначаються порядковий номер податкової накладної, дата її виписки (отримання), загальна сума та сума нарахованого податку, а також реєстраційний номер платника податку продавця, який надав податкову накладну такому платнику податку. За наявності оригіналу податкової накладної, не включення її до зазначеного реєстру не є підставою для відмови у зарахуванні суми податку, визначеної у такій податковій накладній, до складу податкового кредиту такого платника податку. Форма і порядок заповнення реєстрів отриманих та виданих податкових накладних встановлюються центральним податковим органом.

При проведенні документальної (планової або позапланової виїзної) перевірки платник податку зобовязаний забезпечити доступ податковому інспектору до реєстру податкових накладних.

Відповідно до пп.7.5.1. п.7.5. ст. 7 Закону № 168/97-ВР датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій:

або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків;

або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Оригінали податкових накладних і реєстрів були в наявності та представлялись позивачем податковому органу при проведенні позапланової виїзної перевірки, що вбачається зі складеного за наслідками перевірки акту № 72/23-4/30823262 від 15.02.2010 року.

Підпунктом 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону № 168/97-ВР передбачено, що не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (зарахованого) податку у звязку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами відповідно до статті 7.2.6 цього Закону).

Представленими позивачем та наявними в матеріалах справи податковими накладними, банківськими виписками та рахунками підтверджені всі суми сплаченого ТзОВ «Львівська ізоляторна компанія»податку у звязку з придбанням товарів (послуг).

З урахуванням викладеного, суд прийшов до висновку, що податковим органом неправомірно винесено податкове повідомлення рішення № /0/3955 від 02.03.2010 року.

Згідно зі ст. 162 КАС України суд вправі постановою визнати протиправним рішення субєкта владних повноважень чи окремі його положення, дії чи бездіяльність і скасувати або визнати нечинним рішення чи окремі його положення.

Виходячи із системного аналізу статей 105, 162, 171 КАС України такий спосіб захисту як вимога визнання акту нечинним може стосуватися лише випадків оскарження нормативно-правових актів.

Відмінність між встановленням судом протиправністю акту індивідуальної дії, яким є податкове повідомлення рішення, та нормативно-правових актів є істотною і полягає, зокрема, в моменті втрати чинності такими актами.

У разі визнання протиправним індивідуальний акт є таким, що не діє з моменту його прийняття, а нормативно-правовий акт, якщо інше не встановлено законом або не зазначено судом, втрачає чинність після набрання законної сили судовим рішенням.

З урахуванням викладеного, способом захисту при оскарженні податкового повідомлення рішення є визнання його судом протиправним.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що податкове повідомлення - рішення відповідача від 02.03.2010 року № /0/3955 підлягає визнанню протиправним.

Керуючись ст.ст.7-14, 69-71, 86, 87, 94, 159, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним податкове повідомлення - рішення ДПІ у м. Львові від 02.03.2010 року № /0/3955 про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 85 921 (вісімдесят пять тисяч девятсот двадцять одна) грн. 00 коп.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили в строк та в порядку, передбаченому ст.254 КАС України.

Повний текст виготовлений 14 грудня 2010 року.

Суддя Запотічний І.І.