Справа № 758/12577/15-а
Суддя: Шаховніна М. О.
Дата ухвалення: 2016-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П ОС Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 лютого 2016 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шаховніної М. О.,

при секретарі Якимович К. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа Військова частина НОМЕР_1 , про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа Військова частина НОМЕР_1 , про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 28 листопада 2013 року зобов`язано військову частину НОМЕР_1 скласти та спрямувати на адресу головного розпорядника бюджетних коштів висновок стосовно можливості виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 .

Вказав, що 26 березня 2015 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 45270878 на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Посилаючись на те, що військовою частиною НОМЕР_1 не складено та не спрямовано на адресу Міністерства оборони України висновок стосовно можливості виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку з встановленням йому другої групи інвалідності, а тому фактично судове рішення на даний час є невиконаним, що порушує його конституційні права, позивач просив визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України про закінчення виконавчого провадження № 45270878 від 26 березня 2015 року.

У судовому засіданні позивач позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.

Представник відповідача свого права на участь у судовому засіданні не використав, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, направив до суду заперечення проти позову, в яких просить відмовити у задоволенні позову та розглядати справу у їх відсутність ( а.с. 64-66).

Представник третьої особи у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила відмовити у їх задоволенні, оскільки військовою частиною НОМЕР_1 у повному обсязі було виконано постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 28 листопада 2013 року, оскільки було складено висновок стосовно можливості виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 (а.с. 30-32).

Суд, заслухавши пояснення позивача та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому їх дослідженні, прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 28 листопада 2013 року, крім іншого, було зобов`язано військову частину НОМЕР_1 скласти та спрямувати на адресу головного розпорядника бюджетних коштів висновок стосовно можливості виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 (а.с. 4-7).

Із матеріалів виконавчого провадження, вбачається, що 13 січня 2014 року, згідно зазначеного судового рішення, Подільським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист № 758/9241/13-ц (а.с. 52-53)

Даний виконавчий лист містить частину резолютивної частини рішення, а саме: «зобов`язати військову частину НОМЕР_1 скласти та спрямувати на адресу головного розпорядника бюджетних коштів висновок стосовно можливості виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 » ( а.с. 52).

31 жовтня 2014 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби України Рагімовою А.Н. було відкрито виконавче провадження ВП № 45270878 (а.с. 55).

25 березня 2015 року листом № 222/4/363 військова частина НОМЕР_1 повідомила орган державної виконавчої служби про те, що постанову суду щодо позивача ними було виконано у добровільному порядку, а саме на виконання рішення суду ВЧ НОМЕР_1 склала та спрямувала на адресу головного розпорядника бюджетних коштів висновки стосовно можливості виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 (а.с. 59).

За вимог Закону України «Про виконавче провадження», виконання здійснюється на підставі виконавчих листів виданих судами, при цьому державний виконавець при його виконанні не має права відходити від резолютивної частини рішення зазначеного у виконавчому листі.

У листопаді 2015 року позивач отримав постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження ВП № 45270878 від 26.03.2015 року, в якій зазначено, що листом від 25.03.2015 року № 222/4/363 військова частина НОМЕР_1 повідомила про виконання рішення. На виконання рішення суду ВЧ НОМЕР_1 склала та спрямувала на адресу головного розпорядника бюджетних коштів висновки стосовно можливості виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , у зв`язку з чим на підставі п. 8 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження" було закінчено виконавче провадження (а.с. 10).

Позивач вважає необґрунтованим прийняте рішення про закінчення виконавчого провадження по виконанню вказаного вище виконавчого документу, що стало підставою для його звернення до суду за захистом прав, порушених на його думку вказаним рішенням суб`єкту владних повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 181 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України «Про виконавче провадження».

Статтею 49 вказаного Закону визначено перелік підстав для закінчення виконавчого провадження, однією з яких зазначено фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно ч. 1 ст. 75 вказаного вище Закону, після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов`язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення.

25.03.2015 року за № 222/4/363 військова частина НОМЕР_1 надала висновок стосовно можливості виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 та спрямувала на адресу головного розпорядника бюджетних коштів командира військової частини НОМЕР_1 даний висновок ( а.с. 59).

Суд вважає даний документ належним доказом, що підтверджує вчинення боржником особисто дій, визначених у рішенні суду щодо надання висновку стосовно можливості виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , оскільки фактично є письмовим повідомленням боржника, підписаним уповноваженою на те особою та приходить до висновку, що постанова суду від 28 листопада 2013 року в частині вимог, що стосуються військової частини НОМЕР_1 виконана в повному обсязі.

З урахуванням наявності вказаного доказу, державним виконавцем обґрунтовано прийнято рішення про закінчення виконавчого провадження.

Посилання позивача на те, що військова частина НОМЕР_1 повинна була спрямувати висновок на адресу саме Міністерства оборони України, як розпорядника коштів, є необґрунтованим, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 22 Бюджетного кодексу України командир військової частини НОМЕР_1 являється головним розпорядником бюджетних коштів.

Згідно пункту 4.13 Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2014 року № 530 порядок оформлення, призначення, фінансування та виплати одноразової грошової допомоги у Військовій частині НОМЕР_1 та підпорядкованих їй військових частинах визначається наказом командира Військової частини НОМЕР_1 .

Враховуючи, що командир Військової частини НОМЕР_1 являється головним розпорядником бюджетних коштів, рішення про призначення і виплату грошової допомоги військовослужбовцям, звільнених з військової служби Міністерством оборони України не приймаються.

Враховуючи викладене, те, що дії державного виконавця при закінченні виконавчого провадження вчиненні при дотриманні вимог чинного законодавства, суд не знаходить правових підстав для задоволення позовних вимог позивача.

На підставі викладеного та керуючисьст. 19 Конституції України, Законом України «Про виконавче провадження», ст. ст. 9, 11, 72, 159, 160-163, 181 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
У задоволенні позову ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа Військова частина НОМЕР_1 , про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя М. О. Шаховніна