Справа № 809/4280/15
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2016-02-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2016 року Справа № 876/12412/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Шинкар Т.І., Ільчишин Н.В.

за участю секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до управління міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області про зобов'язання до вчинення дій,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до управління міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області в якому просив зобов'язати відповідача зарахувати йому до вислуги років час навчання в Коломийському механіко-технологічному коледжі з 26.06.1991 року по 30.06.1994 року з розрахунку 1 рік навчання за 6 місяців служби, та провести перерахунок вислуги років відповідно внесеним змінам.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2015 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі зазначає, що позовні вимоги мотивував тим, що проходить службу в Надвірнянському РВ УМВС України в Івано-Франківській області. Його безперервна служба в органах внутрішніх справ України триває з 16 серпня 1995 року по даний час.

У жовтні 2015 року він звернувся до керівництва УМВС України в Івано-Франківській області з проханням зарахувати йому до вислуги років необхідної для призначення пенсії (перерахувати вислугу років наказом по УМВС), час його навчання у Коломийському механіко-технологічному коледжі в період з 1 вересня 1990 року по 30 червня 1994 року, з розрахунку 1 (один) рік навчання за 6 (шість) місяців служби. На його прохання листом № 4/8696 від 02.11.2015 року відповідачем йому було відмовлено.

Підставою для відмови стало посилання на статтю 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», згідно з якою до вислуги років для призначення пенсії додатково зараховується в межах до п'яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби час навчання у таких цивільних, вищих навчальних закладах як коледж, технікум, училище тільки після набуття чинності Закону України «Про освіту» та за умови отримання особою за час навчання вищої освіти (вимоги ст.1, 7 Закону України «Про вищу освіту» та ст. 15 Закону України «Про освіту»), що має бути засвідчено документом (документами), які передбачено статтею 9 Закону України «Про вищу освіту», а копія диплому про закінчення Коломийського механіко-технологічного коледжу не відповідає зазначеним вище вимогам, тому підстав для зарахування до вислуги років часу навчання з 1 вересня 1990 року по 28 червня 1994 року у вказаному навчальному закладі не має.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд вказав, що враховуючи особливий статус осіб, які мають право на пенсію військовослужбовця, до вислуги років особам, звільненим з військової служби, при призначенні пенсій на умовах Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське звання, до вступу на військову службу або призначення на відповідну посаду в межах до п'яти років із розрахунку один рік за шість місяців.

При цьому, апелянт зазначає, що відповідно до ст. 17 вказаного вище Закону та положень постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсії і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей» від 17.07.1992 року № 393 до вислуги років особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих начальних закладах, а також інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України, або призначення на відповідну посаду - в межах до п'яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби. При цьому, час навчання зараховується до вислуги років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби незалежно від присвоєння первинного офіцерського чи спеціального звання.

Законом Української РСР «Про народну освіту» від 28.06.1974 року технікуми (училища) віднесені до середніх спеціальних навчальних закладів, головним завданням яких була підготовка кваліфікованих фахівців із середньою спеціальною освітою, які мають необхідні теоретичні знання і практичні навички за спеціальністю.

Згідно із пунктом 3 Постанови Верховної Ради Української РСР «Про порядок

введення в дію Закону Української РСР «Про освіту» встановлено, що Закон Української РСР «Про освіту» застосовується до правовідносин в галузі освіти, що виникли після введення в дію Закону.

Відповідно до ст. 43. Закону Української РСР «Про освіту», в редакції від 23.05.1991 року, чинного на час закінчення позивачем навчання в Коломийському механіко-технологічному коледжі, вищими навчальними закладами в Україні були: університет, академія, інститут, коледж.

Вищі навчальні заклади здійснювали підготовку фахівців за такими ступенями: молодший бакалавр і бакалавр - забезпечують коледжі; бакалавр, магістр, доктор філософії, доктор наук - забезпечують університети, академії та інститути.

Тому, апелянт вважає, що виходячи з вказаних норм, всі випускники вказаних навчальних закладів, в тому числі й коледжів, враховуючи відсутність в законі винятків правового регулювання правовідносин щодо прав та обов'язків, які виникли після набрання чинності Закону, змісту пункту 3 постанови Верховної Ради Української РСР від 04.06.1991 року № 1144-ХІІ, - з 26.06.1991 року навчалися у вищих навчальних закладах та отримували вищу освіту. Крім того, пунктом 1 постанови Верховної Ради Української РСР «Про порядок введення в дію Закону Української РСР «Про освіту» від 04.06.1991 № 1144-ХІІ вступає в силу з дня його опублікування (опубліковано в газеті «Голос України» 26.08.1991 р.), а що стосується нових документів про освіту та нових кваліфікацій і наукових ступенів - з 01.09.1992 року.

Відповідно до роз'яснення Департаменту вищої освіти Міністерства освіти та науки України викладеному в листі №4.7-17/674 від 16.03.2011 року, середня спеціальна освіта, здобута за часів існування Радянського Союзу в технікумах та училищах, прирівнюється відповідно до чинного законодавства до неповної вищої освіти. При цьому поняття «неповної вищої освіти», яке існувало в законодавстві на час надання вказаного роз'яснення Міністерства освіти і науки України, а саме закріплене в частині 1 статті Закону № 3984-ІІІ від 17.01.2002 року, вказувало лише на освітній рівень вищої освіти. Тобто апелянт вважає, що період навчання особи в коледжі з 26.06.1991 року, незалежно від отриманого випускником диплому, прирівнювався законодавцем до здобуття ним вищої освіти, а отже, отримавши в липні 1994 року диплом молодшого спеціаліста про закінчення Коломийського механіко-технологічного коледжу, позивач має всі права встановлені для особи з вищою освітою.

Відмова відповідача зарахувати йому час навчання в коледжі до вислуги років мотивуючи тим, що здобуття ним вищої освіти має бути підтверджено документом, який передбачений статтею 9 Закону України «Про вищу освіту», є незаконною, оскільки грунтується на формальному застосуванні вказаної норми Закону, без врахування того, що цей Закон набрав чинності вже після його навчання в Коломийському механіко-технологічному коледжі та отримання ним диплома по завершенню навчання. Окрім цього, на час відмови відповідача в зарахуванні йому навчання в коледжі до вислуги років та на даний час, згаданий Закон № 3984-ІП від 17.01.2002 року втратив чинність на підставі Закону України №1556-7 від 01.07.2014 року.

Згідно ст. 28 Закону України «Про вищу освіту», № 1556-7 від 01.07.2014 року в Україні діють вищі навчальні заклади таких типів: університет, академія, інститут, коледж. Коледж - галузевий вищий навчальний заклад або структурний підрозділ університету, академії, чи інституту, проводить освітню діяльність пов'язану із здобуттям ступенів молодшого бакалавра та бакалавра, проводить прикладні наукові дослідження. Коледж також має право здійснювати підготовку фахівців освітньо-кваліфікаційного рівня молодшого спеціаліста. Також згідно розділу XV п.4 прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про вищу освіту» № 1556-7 від 01.07.2014 року після набрання чинності цим Законом диплом про вишу освіту за освітньо-кваліфікаційним рівнем молодшого спеціаліста (початкова вища освіта) прирівнюється до диплома про вищу освіту за освітньо-професійним ступенем молодшого бакалавра.

Окрім того, апелянт посилався на практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Кечко проти України», «Бурдов проти Росії», № 59498/00, пар. 35, ЕСНR 2002-ІII (mutatis mutandis). Про першу, зокрема, зазначено у листі Верховного суду України від 07.2006 року № 1-5/400. Зазначеним листом Верховний Cуд України акцентує увагу на те, що реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань. Крім того, у випадках коли з набуттям чинності певним законом, його нормами призупиняється дія положень закону, що був прийнятий раніше, до спірних правовідносин застосовується закон, що діяв на момент виникнення у особи відповідного права.

Враховуючи вище викладене, просить постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25.11.2015р. - скасувати та прийняти нову, якою позовні вимоги - задовольнити.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 41 КАС України у разі неявки у судове засідання осіб, які беруть учать у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно архівної довідки за № 498/04-1 від 29.09.2015 року ОСОБА_1 був зарахований в число студентів Коломийського механіко-технологічного коледжу з 23.08.1990 року на підставі наказу № 147 і навчався по 30.06.1994 рік, який закінчив за спеціальністю «технік-технолог», що підтверджується копією диплома за НОМЕР_2. Після закінчення навчального закладу позивачу не було присвоєно офіцерське звання. Згідно послужного списку за особистим НОМЕР_1 ОСОБА_1 розпочав службу в органах внутрішніх справ з 11.08.1985 року, а офіцерське звання йому присвоєне 27.06.1998 року.

Позивач звернувся з рапортом до УМВС України в Івано-Франківській області про зарахування йому до вислуги років час навчання в Коломийському механіко-технологічному коледжі з 01.09.1990 року по 30.06.1994 року з розрахунку 1 рік навчання за 6 місяців служби. Згідно листа УМВС України в Івано-Франківській області від 02.11.2015 року за № 4/8696 позивачу повідомлено про те, що підстав для зарахування до вислуги років часу навчання у технікумі немає.

Розглядаючи спір, суд першої інстанції вірно зазначив, що обчислення вислуги років при призначенні пенсії особам, звільненим з військової служби, регулюється Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ та постановою Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» від 17 липня 1992 р. № 393.

У відповідності до статті 17 вказаного вище Закону до вислуги років особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п'яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби. Згідно п. 2 згаданої вище постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 до вислуги років особам офіцерського складу Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Цивільної оборони України та інших військових формувань, створених Верховною Радою України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, а також особам середнього, старшого і вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, Державної інспекції техногенної безпеки та Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсій згідно з пунктом «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» додатково зараховується час їхнього навчання (у тому числі заочно) у цивільних вищих навчальних закладах, а також у інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське звання, до вступу на військову службу або призначення на відповідну посаду в межах до п'яти років із розрахунку - один рік за шість місяців.

З огляду на це, суд першої інстанції правильно вважав, що враховуючи особливий статус осіб, які мають право на пенсію військовослужбовця, до вислуги років особам, звільненим з військової служби, при призначенні пенсій на умовах Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське звання, до вступу на військову службу або призначення на відповідну посаду в межах до п'яти років із розрахунку один рік за шість місяців.

Така ж правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 10 березня 2015 року, яка з урахуванням положень ст. 244-2 КАС України є обов'язковою для застосування.

Оскільки після закінчення Коломийського механіко-технологічного коледжу позивачу не було присвоєно офіцерське (спеціальне) звання, і вищевказаний навчальний заклад не є тим навчальним закладом, після якого присвоюється офіцерське звання, то суд першої інстанції обгрунтовано вважав, що період навчання з 01.09.1990 року по 30.06.1994 року не може бути зарахований ОСОБА_1 до вислуги років як працівнику особового складу УМВС України.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а постанова відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ч.3 ст. 160, ч. 4 ст. 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, ст.205, ст.206, ст. 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2015 року по справі № 809/4280/15 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М.А. Пліш

Судді Т.І. Шинкар

Н.В. Ільчишин

Повний текст ухвали виготовлений 03.03.2016 року