Справа № 813/6478/15
Суддя: Мартинюк Віталій Ярославович
Дата ухвалення: 2016-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2016 року № 813/6478/15

Львівський окружний адміністративний суд в складі

головуючого-судді Мартинюка В.Я.

секретар судового засідання Булавко О.З.

з участю представників

від позивача - ОСОБА_1,

від відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м.Львові адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю (надалі ТзОВ) «Науково-виробниче підприємство «ІМВО» до Державної податкової інспекції (надалі ДПІ) у Шевченківському районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області про скасування податкового повідомлення-рішення,-

в с т а н о в и в :

ТзОВ «Науково-виробниче підприємство «ІМВО» звернулося в суд з адміністративним позовом до ДПІ у Шевченківському районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області про скасування податкового повідомлення-рішення від 02.11.215 року за №/16839.

Позовні вимоги мотивовані тим, зокрема, що зміни до договору оренди землі набрали чинності після припинення договору оренди, а тому не можуть визначати орендну плату за землю. Крім того, позивач звертає увагу суду на те, що ухвала Львівської міської ради від 18.06.2009 року за №2712, якою затверджено нормативно-грошову оцінку земель м.Львова, визнана нечинною та скасована судовим рішенням від 18.0.2015 року, у контролюючого органу відсутні правові підстави керуватись нею при визначенні орендної плати за землю. Також, позивач вважає, що спірні обставини досліджувались у судовому порядку, а тому не підлягають доказуванню у відповідності до положень ст.72 КАС України.

Представник позивача дав аналогічні пояснення, просить позов задоволити.

Відповідач проти позову заперечує, вважає, що позивачем при поданні податкового розрахунку орендної плати за землю на 2014 рік не було враховано судових рішень, якими внесено зміни до договору оренди земельної ділянки. Також, відповідач вважає, що договір оренди земельної ділянки є поновленим в силу положень ст.33 Закону України «Про оренду землі». Крім того, відповідач вважає, що згадана вище ухвала органу місцевого самоврядування скасована ухвалою Львівської міської ради від 25.12.2014 року, а тому судові рішення не можуть братись до уваги. Як наслідок, контролюючий орган вважає, що ним правомірно було визначено суму грошового зобов'язання з орендної плати за землю.

Представник відповідача заперечення підтримав, просить в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши представників сторін, дослідивши наявні у справі докази, суд встановив таке.

За результатами планової виїзної перевірки позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року відповідачем складено акт за №1926/13-04-22-02/19177304 від 19.10.2015 року та прийнято податкове повідомлення-рішення від 02.11.2015 року за №/16839, яким збільшено суму грошового зобов'язання з орендної плати у розмірі 1055377 грн. 35 коп., в тому числі основний платіж - 703584 грн. 90 коп. та штрафні (фінансові) санкції (штрафи) - 351792 грн. 45 коп.

В акт перевірки зазначено, що у порушення п.289.1 ст.289 ПК України товариством занижено орендну плату за землю на суму 703584 грн. 90 коп., а саме при поданні розрахунку орендної плати за землю за 2014 рік не було враховано рішення суду, яким змінено договір оренди земельної ділянки.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

15.03.2004 року між позивачем та Львівською міською радою було укладено договір оренди земельної ділянки, термін дії якого становить десять років.

Рішенням господарського суду Львівської області від 12.01.2014 року у справі за №914/1919/13, яке набрало законної сили 19.03.2014 року (постанова Львівського апеляційного Господарського суду від 19.03.2014 року), внесено зміни до згаданого договору в частині розміру орендної плати та нормативної грошової оцінки.

У відповідності до положень підп.14.1.125 п.14.1 ст.14 ПК України, у редакції чинній на час перевірки, нормативною грошовою оцінкою земельних ділянок для цілей розділу XII, глави 1 розділу XIV цього Кодексу вважається капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений відповідно до законодавства центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Підпунктом 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 ПК України передбачено, що орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (далі у розділі XII - орендна плата).

Згідно з положеннями абзацу першого п.288.1 ст.288 ПК України, підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Як передбачено підп.288.5.1 п.288.5 ст.288 цього ж Кодексу, у редакції чинній на час подання розрахунку орендної плати за землю за 2014 рік, розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою: для земель сільськогосподарського призначення - розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом; для інших категорій земель - трикратного розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом;

Підпунктом 288.5.2. цього ж пункту передбачено, що розмір орендної плати не може перевищувати:

а) для земельних ділянок, наданих для розміщення, будівництва, обслуговування та експлуатації об'єктів енергетики, які виробляють електричну енергію з відновлюваних джерел енергії, включаючи технологічну інфраструктуру таких об'єктів (виробничі приміщення, бази, розподільчі пункти (пристрої), електричні підстанції, електричні мережі), - 3 відсотки нормативної грошової оцінки;

б) для земельних ділянок, які перебувають у державній або комунальній власності та надані для будівництва та/або експлуатації аеродромів - чотирикратний розмір земельного податку, що встановлюється цим розділом;

в) для інших земельних ділянок, наданих в оренду, - 12 відсотків нормативної грошової оцінки.

У відповідності до підпункту 288.5.3. цього ж пункту, розмір орендної плати може бути більшою граничного розміру орендної плати, ніж зазначений у підпункті 288.5.2, у разі визначення орендаря на конкурентних засадах.

Згідно положень абзацу першого п.289.1 ст.289 ПК України, для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Наведені норми дозволяють суду прийти до висновку, що розмір орендної плати за землю визначається у договорі, або для її визначення використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Частиною 3 статті 653 ЦК України передбачено, що якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Відтак, оскільки рішення господарського суду Львівської області від 12.01.2014 року у справі за №914/1919/13 набрало законної сили 19.03.2014 року, зобов'язання між сторонами змінились з 20.03.2014 року.

Однак, враховуючи те, що термін договору оренди закінчився 16.03.2014 року, контролюючий орган без достатніх на те правових підстав застосував до спірних правовідносин зміни, згідно судового рішення, до згаданого договору.

При цьому, даний договір не може вважатись автоматично поновленим, у відповідності до положень ст.33 Закону України «Про оренду землі» від 6 жовтня 1998 року №161-XIV, з наступними змінами та доповненнями, оскільки положення даної норми передбачають укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі, у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі.

Суду згаданої додаткової угоди надано не було. В матеріалах справи наявний лише лист Департаменту містобудування Львівської міської ради від 18.11.2015 року за №2403-2вих-1188, зі змісту якого вбачається що договір оренди не продовжено.

Не може бути застосована до спірних правовідносин також і нормативна грошова оцінка, яка була затверджена ухвалою Львівської міської ради від 18.06.2009 року за №2712 з урахуванням наступного.

Постановою Галицького районного суду м.Львова від 18.08.2015 року у справі за №461/8220/13-а, яка набрала законної сили 09.11.2015 року, визнано нечинною та скасовано ухвалу Львівської міської ради від 18.06.2009 року за №2712 «Про затвердження нормативної грошової оцінки земель м.Львова» з моменту її прийняття.

Відтак, з урахуванням положень ч.5 ст.124 Конституції України та ст.14 КАС України, згадана ухвала органу місцевого самоврядування є нечинною з моменту її прийняття.

При цьому, судом не беруться до уваги посилання контролюючого органу на те, що на час перевірки така постанова не набрала законної сили та на те, що згідно ухвали Львівської міської ради від 25.12.2014 року за №4250 «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель м.Львова» ухвала органу місцевого самоврядування від 18.06.2009 року втратила чинність з 01.01.2015 року, оскільки судовим рішенням така визнана нечинною з моменту її прийняття.

Також, в матеріалах справи наявні акт перевірки від 12.05.2014 року за №341/22-01/19177304, постанова Львівського окружного адміністративного суду від 29.09.2014 року, постанова Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.12.2014 року та постанова цього ж суду від 09.12.2015 року у справі №813/4309/14, зі змісту яких вбачається, що обставини з приводу правомірності визначення орендної плати між сторонами досліджувались у судовому порядку.

Так, у постанові суду апеляційної інстанції від 09.12.2015 року у справі №813/4309/14 зазначено, що оскільки ухвала Львівської міської ради №2712 від 18.06.2009 року визнана у судовому порядку нечинною та скасована з моменту її прийняття, тому затверджена нею нормативна грошова оцінка земель м.Львова не може покладатись основу визначення грошових зобов'язань позивачу з орендної плати за землю.

Дана постанова, в силу положень ч.2 ст.253 та ч.5 ст.254 КАС України, набрала законної сили з моменту проголошення.

Відтак, з урахуванням вимог ч.1 ст.72 КАС України, зазначені обставини не підлягають доказуванню.

Зазначені висновки вказують на те, що не може вважатись правомірно визначеною сума грошового зобов'язання з основного платежу. Як наслідок протиправним є визначення і фінансових санкцій.

Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що спірне податкове повідомлення-рішення прийнято без дотримання критеріїв законності рішень суб'єкта владних управлінських функцій передбачених ч.3 ст.2 КАС України.

З огляду на викладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та підставними, а тому позов підлягає до задоволення.

При цьому, у відповідності до положень ст.162 КАС України, у резолютивній частині постанови належить зазначити про протиправність спірного податкового повідомлення-рішення.

Щодо судових витрат, то у відповідності до вимог ст.94 КАС України, такі належить присудити на користь позивача.

Враховуючи наведене, та керуючись ст.ст. 51, 71, 86, 94, 158, 160, 163, 167, 258 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати, прийняте Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області, податкове повідомлення-рішення від 02.11.2015 року за №/16839.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «ІМВО», що знаходиться за адресою м.Львів, вул.Шота Руставелі, 30/8 () 15830 грн. 66 коп. (п'ятнадцять тисяч вісімсот тридцять гривень шістдесят шість копійок) сплаченого судового збору.

4. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

5. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 04 березня 2016 року.

Суддя В.Я.Мартинюк