Справа № 814/2587/15
Суддя: Біоносенко В. В.
Дата ухвалення: 2016-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 лютого 2016 р. Справа № 814/2587/15

м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Біоносенка В.В., за участю секретаря судового засідання Кононенка Д.Ф., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомУправління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області,
доОСОБА_1,
третя особа за участю: представника позивача: ОСОБА_2 відповідача: ОСОБА_1 представника відповідача: ОСОБА_3 представника третьої особи 1: ОСОБА_4Миколаївська міська рада ОСОБА_4,
прозобов'язання вчинити певні дії, ВСТАНОВИВ:
Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області (далі - Інспекція) звернулось до адміністративного суду з позовом про зобов'язання ОСОБА_1 привести самочинно реконструйований сарай літ. Г розмірами у плані 1,40*3,60 по АДРЕСА_1, у стан, що передував самочинному виконанню будівельних робіт.

Свій позов Інспекція обґрунтувала тим, що ОСОБА_1 здійснила реконструкцію сараю літ. Г, без затвердженого проекту, без подання декларації про початок будівельних робіт, декларації про готовність об'єкта до експлуатації. Під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю Інспекцією двічі вносилися приписи відповідачки про усунення порушень та оформлення документів на самочинне будівництво, а також дві притягали її до адміністративної відповідальності за це правопорушення. Приписи та постанови про притягнення до відповідальності відповідачка не оскаржувала. Таким чином, Інспекція вичерпала всі можливі засоби щодо примушення правопорушника привести самочинну будівлю у первинний стан, а тому відповідно до ст.376 ЦК України має право на звернення з позовом про знесення зазначеної будівлі.

Відповідачка позов не визнала, свої заперечення обґрунтувала тим, що не здійснювала реконструкції сараю. Нею було лише здійснено поточний ремонт даху сараю, а саме заміну декількох листів шиферу та балок. Постанови та приписи Інспекції своєчасно не оскаржувала, оскільки не знала про їх існування.

Третя особа ОСОБА_4 підтримала позовні вимоги Інспекції, зазначивши, що дах сараю ОСОБА_1 перекриває вікно її квартири, що завдає їй незручності у користування своєю власністю.

Дослідив матеріали справи, вислухав представників сторін, допитавши свідків, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 відповідно до договору дарування від 09.04.98 володіє на праві приватної власності 25/100 частини домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (арк.спр.12).

Відповідно до технічного паспорту, договору дарування в зазначене домоволодіння, окрім іншого, входить сарай літера «Г» (арк.спр.16).

27.05.14 ОСОБА_4 звернулась до Інспекції з заявою, вжити заходів до відповідачки, оскільки ремонт даху сараю перед її вікном завдає незручності (арк.спр.9).

10.06.14 Інспекцією проведено позапланову перевірку ОСОБА_1, під час якої встановлено, що відповідачкою проводиться реконструкція сараю літера «Г», а саме ремонт покрівлі шляхом встановлення нових балок перекриття зі зміною уклону та покриттям шиферу (арк.спр.18).

10.06.14 Інспекцією винесено на адресу ОСОБА_1 припис №178, з вимогою усунути порушення шляхом оформлення відповідних документів, які діють право на виконання будівельних робіт (арк.спр.19).

23.06.14 уповноваженою особою Інспекції винесено постанову №159 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.96 КУпАП (арк.спр.23).

20.01.15 ОСОБА_4 звернулась до Інспекції з новою заявою, щодо незручностей, які завдає сарай ОСОБА_1 (арк.спр.25).

27.01.15 Інспекцією проведено нову позапланову перевірку ОСОБА_1, під час якої встановлено, що відповідачка не виконала попередній припис №178 від 10.06.14 та дозвільних документів на реконструкцію покрівлі сараю не оформила (арк.спр.30).

27.01.15 Інспекцією винесено на адресу ОСОБА_1 припис №11, в якому вимагається усунути порушення шляхом оформлення документів на об'єкт «Реконструкція сараю», а у разі невиконання привести його первинний вигляд, який існував до реконструкції (арк.спр.31).

09.02.15 уповноваженою особою Інспекції винесено постанову №14 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.18842 КУпАП (арк.спр.34).

Відповідно до ст.376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Відповідно до ст.36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у разі виявлення факту самочинного будівництва об'єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.

У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об'єкта та компенсацію витрат, пов'язаних з таким знесенням.

Позивач обґрунтовує самочинність будівництва, здійсненням відповідачкою реконструкції сараю, без подання відповідних декларацій, а також без затвердженого проекту.

Відповідно до ст.31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» будівництво об'єктів здійснюється на підставі затверджених проектів.

Обов'язок подання декларації про початок будівельних робіт передбачений п.2 ч.1 ст.34 Закону, відповідно до якої, замовник має право виконувати будівельні роботи лише після: реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до I-III категорій складності.

Відповідно до ст.39 Закону, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до I-III категорій складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви.

Таким чином, ст.376 ЦК України, ст.36 Закону дає право позивачу на звернення з позовами про знесення житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони є самочинним будівництвом.

У цьому випадку, сарай літера «Г» не може вважатися самочинним будівництвом, оскільки відповідно до технічного паспорту він був побудований ще в 1988 році. Зазначений сарай було своєчасно інвентаризовано попереднім власником домоволодіння, та входив у частину домоволодіння відповідно до Свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Заводської районної Ради народних депутатів м. Миколаєва 30.12.88.

Зазначений сарай літера «Г» входив в частину домоволодіння, на яку набула право власності ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 09.04.98 (арк.спр.12).

Тобто, сарай літера «Г» є приватною власністю ОСОБА_1, на яку у неї оформлені правовстановлюючі документи, і він ніяким чином не може бути самочинним будівництвом.

Щодо того, чи повинна була ОСОБА_1 для заміни покрівлі сараю розробляти проект та подавати декларації про початок будівельних робіт та про готовність об'єкта до експлуатації, суд виходить з того, що ці обов'язки передбачені лише при виконанні будівельних робіт.

Визначення будівельних робіт надано у п. 1 Порядку виконання будівельних робіт, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України №466 від 13.04.11, будівельні роботи це роботи з: 1) нового будівництва, 2) реконструкції, 3) технічного переоснащення діючих підприємств, 4) реставрації, 5) капітального ремонту.

В свою чергу, реконструкція - це перебудова введених в експлуатацію в установленому порядку об'єктів будівництва, яка передбачає удосконалення виробництва, підвищення його технічно-економічного рівня та якості послуг, зміну основних техніко-економічних показників (кількість продукції, потужність, функціональне призначення, геометричні розміри тощо) - пункт 3.10 ДБН А.2.2-3-2012.

Під час проведених ОСОБА_1 робіт з ремонту покрівлі сараю літ. «Г», не було змінено його розміри, площу, контури, будівельний обсяг, не змінено його функціональне призначення.

Заміна листів шиферу сараю приватного домоволодіння жодним чином не може вважатися реконструкцією, а є дрібним побутовим ремонтом, тобто поточним.

Поточний ремонт, відповідно до п.1 Порядку, не входить в поняття будівельних робіт, а за таких обставин на нього не розповсюджуються вимоги щодо необхідності затвердження проекту та подання декларацій.

Оскільки у відповідачки не було обов'язку під час проведення поточного ремонту покрівлі сараю розробляти та затверджувати проект, а також подавати декларації, здійсненні нею роботи не можуть вважатися самовільними в розумінні ст.376 ЦК України, ст.36 Закону, у Інспекції за таких обставин відсутнє право вимоги про знесенню споруди.

Ті обставини, що ОСОБА_1 не оскаржила відповідні приписи та постанови про притягнення її до адміністративної відповідальності, само по собі не можуть породжувати право Інспекції на знесення споруди, яке фактичне не є самочинним будівництвом.

В задоволенні позову належить відмовити.

Одночасно з цим, суд вважає за необхідне роз'яснити третій особі, що якщо вона вважає, що сарай літ. «Г», який належить на праві приватної власності ОСОБА_1 чинить їй перешкоди у користуванні своєю власністю, вона не позбавлена можливості захистити свої права в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ст.391 Цивільного кодексу України, власник має право звернутися з позовом до будь-кого, щодо усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 158-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. В задоволенні позову відмовити.

2. Апеляційна скарга на цю постанову може бути подана до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання у повному обсязі.

Суддя В. В. Біоносенко

Відповідно до ч.3 ст.160 КАС України постанова складена у повному обсязі 26.02.16

Суддя В.В. Біоносенко