Справа № П/811/3264/15
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2016-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

17 лютого 2016 рокусправа № П/811/3264/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чабаненко С.В.

суддів: Іванова С.М. Шлай А.В.

за участю секретаря судового засідання: Горшкова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Кіровського відділу Державної виконавчої служби Кіровоградського МУЮ, треті особи - Кіровоградська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області, ОСОБА_2, Публічне акціонерне товариство "Імексбанк" про визнання незаконними та скасування постанов, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського МУЮ, в якому просила визнати незаконними та скасувати постанови Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського МУЮ від 15.06.2015 р. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження по виконавчому провадженню №45457636; від 17.08.2015 р. про розшук майна по виконавчому провадженню №43843950.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що постановою від 15.06.2015 р. у виконавчому провадженні №45457636 накладено арешт на майно ОСОБА_2, а постановою 17.08.2015 р. у виконавчому провадженні №43843950 оголошено в розшук транспортні засоби, при цьому майно на яке накладено арешт та оголошено в розшук належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2015 року в задоволені позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин справи, що призвело до порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову, та винести нову, якою задовольнити позов в повному обсязі.

Позивач, повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду в судове засідання не прибув, надіслав до суду заяву про розгляд апеляційної скарги за його відсутності, апеляційну скаргу підтримує в повному обсязі.

Відповідач належним чином повідомлений про день, місце і час розгляду апеляційної скарги, доказом чого є поштове повідомлення, в судове засідання не прибув.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 та ст. 41 КАС України, неприбуття осіб, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи не перешкоджає судовому розгляду без фіксування судового засідання технічними засобами.

Перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, що постановою старшого державного виконавця Кіровського ВДВС Кіровоградського МУЮ від 15.06.2015 р. по виконавчому провадженню №45457636 відповідно до ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_2 та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику (а.с.8).

Постановою старшого державного виконавця Кіровського ВДВС Кіровоградського МУЮ від 17.08.2015 р. по виконавчому провадженню №43843950 оголошено розшук майна, що належить боржнику ОСОБА_2 (а.с.9, 102-103).

Відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20.05.2011 р. у справі №2-651/11 розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.7).

Разом з тим, позивач зазначає, що за період шлюбу з ОСОБА_1 спільно придбано наступне майно: земельна ділянка площею 0,1 га, кадастровий НОМЕР_11, розташована у АДРЕСА_3; 1/4 квартири АДРЕСА_1; квартиру АДРЕСА_2; напівпричіп-цистерна харч-Е CLAYTON, 1999 року випуску, д/н НОМЕР_1; сідлові тягачі У DAF 2000 року випуску, д/н НОМЕР_2; 2001 року випуску, д/н НОМЕР_3; 1999 року випуску, д/н НОМЕР_4, 2001 року випуску, д/н НОМЕР_5; напівпричіпи-цистерни Е CRANE FRUI NAUF PJD, 1997 року випуску, д/н НОМЕР_6, харч-Е BSL STCIM, 1998 року випуску, д/н НОМЕР_7, Е Srem BSL, 1980 року випуску, д/н НОМЕР_8, харч-Е Klaeser, 2000 року випуску, д/н НОМЕР_9; напівпричіп-рефрижератор Е TRAILER, 1989 року випуску, д/н НОМЕР_10.

Вищенаведене майно на праві власності належить ОСОБА_2, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями документів, зокрема: договору купівлі-продажу від 21.08.2002 р., зареєстрованого в реєстрі за №2614 (а.с.45), свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 20.04.2011 р. (а.с.46) та державного акта на право власності на земельну ділянку (а.с.47), з огляду на які земельна ділянка площею 0,1 га, кадастровий НОМЕР_11, розташована у АДРЕСА_3; 1/4 квартири АДРЕСА_1 та квартира АДРЕСА_2. Аналогічна інформація відображена в Інформаційній довідці з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна в порядку доступу державних виконавців №72340983 від 08.10.2014 р. (а.с.96-97), №73480196 від 17.10.2014 р. (а.с.99-100).

Відповідно до копій свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів, судом першої інстанції встановлено, що право власності на майно, яке на думку позивача, належить їй на праві спільної сумісної власності з ОСОБА_2 зареєстроване за ОСОБА_2 (а.с.34-42). Окрім цього, відповідно до п.6 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 р. №1388, у свідоцтві про реєстрацію транспортних засобів не міститься відомостей про співвласника транспортних засобів.

Відмовляючи в задоволені позову суд першої інстанції дійшов висновку що оскаржувані постанови від 15.06.2015 р. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження по виконавчому провадженню №45457636 та від 17.08.2015 р. про розшук майна по виконавчому провадженню №43843950 прийняті відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом України «Про виконавче провадження», а тому є правомірними та не підлягають скасуванню.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про виконавче провадження».

Так, ч.1 ст.6 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч.1 ст.11 Закону «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно абз.2 ч.2 ст.11 Закону «Про виконавче провадження» державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до п.5, п. 20 ч.3 ст.11 Закону «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами.

Згідно з ч.1 ст.40 Закону «Про виконавче провадження» у разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника державний виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов'язковою для виконання органами внутрішніх справ.

У відповідності до ч.1, ч.2 ст.57 Закону «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом, зокрема, винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Проте ч.1,ч.2 ст.60 Закону «Про виконавче провадження» визначено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Отже, оскільки майно на яке відповідно до постанови від 15.06.2015р. № 45457636 накладено арешт та оголошено заборону на його відчуження та яке, відповідно до постанови від 17.08.2015р. № 43843950 оголошено в розшук, на праві власності належить саме ОСОБА_2, що підтверджується наявними в матеріалах справи правовстановлюючими документами, та жоден документ, який би підтверджував право власності позивача на це майно суду не надано. Колегія суддів вважає спірні постанови державного виконавця правомірними, оскільки при їх внесені державний виконавець діяв в межах свої повноважень та відповідно до чинного законодавства.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні в судовому засідання усіх обставин справи в їх сукупності.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Відповідно до статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.160, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2015 року по справі № П/811/3264/15 - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складення у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: С.В. Чабаненко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: А.В. Шлай