Справа № 2а-7888/10/1570
Суддя: Сірош М.В.
Дата ухвалення: 2016-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2016 року м. Київ К/800/28434/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: Сіроша М.В.,

суддів: Костенка М.І.,

Усенко Є.А.

розглянувши у порядку попереднього розгляду касаційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (далі - Комісія) на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2014 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2015 року у справі № 2а-7888/10/1570 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Страхова компанія «Соцком-Страхування» (далі - Товариство) до Комісії, третя особа: Державна служба України з питань регуляторної політики та розвитку підприємства,

про скасування постанови,-

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2010 року Товариство звернулося до суду з адміністративним позовом про скасування постанови Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України (далі - Держфінпослуг) № 41/3/1_10/65-СК від 14.07.2010 року (далі - Постанова № 41/3/1_10/65-СК) щодо застосування штрафних санкцій за правопорушення, вчинені на ринках фінансових послуг.

На обґрунтування позову зазначає, що порядок складання звітних даних страховиків не містить вимог стосовно права підпису розділу 2 тільки особами, які відповідають кваліфікаційним вимогам осіб, які можуть займатися актуарними розрахунками, у зв'язку з чим Товариством не були порушені вимоги ст. 14 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» і відповідні норми Порядку складання звітних даних страховиків, затвердженого розпорядженням Держфінпослуг № 39 від 3.02.2004 (далі - Порядок № 39), надало звітність до Держфінпослуг в електронній і паперовій формі у термін та в обсязі, встановленому Порядком № 39; відповідно до наказу Комітету у справах нагляду за страховою діяльністю №12 від 17.02.2000 року «Про кваліфікаційні вимоги до спеціалістів, що здійснюють актуарні розрахунки».

26 листопада 2010 року постановою Одеського окружного адміністративного суду, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 13 жовтня 2011 року, позов задоволений.

Постанова № 41/3/1_10/65-СК визнана протиправною та скасована.

12 червня 2014 року ухвалою Вищого адміністративного суду України постанова Одеського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2010 року та ухвала Одеського апеляційного адміністративного суду від 13 жовтня 2011 року скасовані, адміністративна справа направлена до Одеського окружного адміністративного суду на новий розгляд.

14 листопада 2014 року постановою Одеського окружного адміністративного суду, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2015 року, позов задоволено.

Постанова № 41/3/1_10/65-СК скасована.

Комісія звернулася із касаційною скаргою про скасування постанови Одеського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2014 року та ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2015 року і ухвалення нової постанови про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами, Держфінпослуг була здійснена перевірка Товариства з питань дотримання вимог страхового законодавства, за наслідками якої 5.07.2010 був складений акт.

Відповідно до зазначеного акту були встановленні порушення, а саме: ненадання розділу 2 «Показники діяльності із страхування життя» у складі звітності Товариства за І квартал 2010 року, у зв'язку з чим порушені вимоги ст. 14 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» у частинні обов'язковості надання фінансовою установою звітності відповідно до вимог законів та нормативно-правових актів державних органів з питань регулювання діяльності фінансових установ та ринків фінансових послуг, ст. 33 Закону України «Про страхування» та пунктів 1.2, 2.1 Порядку № 39, в частині складання форми звітних даних у вигляді документів, передбачених цим порядком.

14 липня 2010 року Держфінпослуг прийняло Постанову № 41/3/1_10/65-СК щодо застосування до Товариства штрафу, у розмірі 1 700,00 грн., за правопорушення, вчинені на ринках фінансових послуг.

Колегія суддів вважає висновки судів першої та апеляційної інстанцій про задоволення позову обґрунтованими з таких підстав.

Відповідно до пп. 2.1 п. 2 Порядку № 39 форми звітних даних складаються у вигляді документів, передбачених цим Порядком, у електронній та паперовій формах. Документи в електронній формі складаються шляхом заповнення українською мовою таблиць та форм, передбачених цим Порядком, за допомогою програмних засобів, які забезпечують формування файлів у форматі, визначеному Держфінпослуг.

Згідно з пп. 2.10 п. 2 Порядку № 39 датою подання документів є дата відбитка календарного штемпеля поштового відділення зв'язку, що обслуговує відправника. У разі надання документів безпосередньо до Держфінпослуг датою подання документів є дата їх реєстрації структурним підрозділом Держфінпослуг, на який покладено обов'язок здійснювати реєстрацію вхідної кореспонденції.

Підставою для застосування до Товариства штрафних санкцій відповідач визначив неподання розділу 2 «Показники діяльності із страхування життя» у складі звітності за І квартал 2010 року, оскільки дані показники підписані актуарієм, кваліфікація якого не відповідає кваліфікаційним вимогам до осіб, які можуть займатися актуарними розрахунками, затвердженим розпорядженням Держфінпослуг № 3519 від 8 лютого 2010 року.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про страхування» страховики зобов'язані щоквартально подавати Уповноваженому органу фінансову звітність та інші звітні дані за формою, встановленою Уповноваженим органом, затверджені власником (уповноваженим ним органом) страховика, а також давати на запити Уповноваженого органу необхідні пояснення щодо звітних даних.

Суди встановили, що Товариство у обсязі та строки, встановлені зазначеним Порядком, 27.04.2010 подало до Держфінпослуг звітні дані страховика за І квартал 2010 року, які розраховано актуарієм ОСОБА_2, диплом (сертифікат) НОМЕР_1 від 17 вересня 1999 року.

Відповідачем не заперечується той факт, що Товариство у обсязі та строки, встановлені зазначеним Порядком, подало до Держфінпослуг звітні дані страховика за І квартал 2010 року, яка містить інформацію, що рядки 030 - 045 та 060 - 062 розраховано актуарієм ОСОБА_2, вважає, що оскільки звітні дані були заповнені актуарієм, який не мав на те відповідної кваліфікації, розділ 2 «Показники діяльності із страхування життя» у складі звітності за І квартал 2010 року є неподаним.

Суди правильно зазначили, що Законом України «Про страхування», Законом України «Профінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» і Порядком № 39 не передбачено, що підписання відповідних рядків звітності актуарієм, який не відповідає встановленим вимогам, є підставою вважати, що така звітність є неподаною.

Таким чином, висновок відповідача про неподання Товариством розділу 2 «Показники діяльності із страхування життя» у складі звітності за І квартал 2010 року суперечить вимогам вищенаведеного законодавства.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 41 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» за ненадання, несвоєчасне надання або надання завідомо недостовірної інформації уповноважений орган застосовує до суб'єктів підприємницької діяльності штрафні санкції у розмірі до 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, але не більше одного відсотка від розміру статутного (пайового) капіталу юридичної особи суб'єкта підприємницької діяльності, що вчинила правопорушення.

Суди обґрунтовано зазначили, що ними був встановлений факт подання Товариством до Держфінпослуг звітних даних страховика за І квартал 2010 року у обсязі та строки, визначені Порядком № 39, тому застосування до нього штрафних санкцій на підставі пункту 2 частини 1 статті 41 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» є протиправним.

Відповідно до ст. 238 Господарського кодексу України за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб'єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб'єкта господарювання та ліквідації його наслідків. Види адміністративно-господарських санкцій, умови та порядок їх застосування визначаються статтею 239 цього Кодексу, іншими законодавчими актами. Адміністративно-господарські санкції можуть бути встановлені виключно законами.

Згідно з ч. 1 ст. 239 Господарського кодексу України органи державної влади та органи місцевого самоврядування відповідно до своїх повноважень та у порядку, встановленому законом, можуть застосовувати до суб'єктів господарювання таку адміністративно-господарську санкцію як адміністративно-господарський штраф.

Статтею 241 Господарського кодексу України передбачено, що адміністративно-господарський штраф - це грошова сума, що сплачується суб'єктом господарювання до відповідного бюджету у разі порушення ним встановлених правил здійснення господарської діяльності. Перелік порушень, за які з суб'єкта господарювання стягується штраф, розмір і порядок його стягнення визначаються законами, що регулюють податкові та інші відносини, в яких допущено правопорушення.

Відповідно до ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарської відповідальності учасника господарських відносин, у тому числі для застосування адміністративно-господарських санкцій, є вчинене таким суб'єктом господарське правопорушення. Учасник господарських відносин відповідає за порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним ужито всіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

При цьому слід враховувати, що елементами правопорушення є вина та наявність причинного зв'язку між самим порушенням та його наслідками.

Суди правильно зазначили, що актуарій ОСОБА_2 надав Товариству послуги з актуарних розрахунків, на підтвердження своєї кваліфікації та права на здійснення актуарних розрахунків ОСОБА_2 надав Товариству наказ Комітету у справах нагляду за страховою діяльністю № 12 від 17.02.2000, згідно якого ОСОБА_2 проводить та посвідчує актуарні розрахунки страхових тарифів за всіма видами страхування без обмежень, та копію диплому НОМЕР_1, виданого 17 вересня 1999 року.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про страхування» страховий платіж (страховий внесок, страхова премія) - плата за страхування, яку страхувальник зобов'язаний внести страховику згідно з договором страхування. Страховий тариф - ставка страхового внеску з одиниці страхової суми за визначений період страхування. Страхові тарифи при добровільній формі страхування обчислюються страховиком актуарно (математично) на підставі відповідної статистики настання страхових випадків, а за договорами страхування життя - також з урахуванням величини інвестиційного доходу, яка повинна зазначатися у договорі страхування. Конкретний розмір страхового тарифу визначається в договорі страхування за згодою сторін. Актуарними розрахунками можуть займатися особи, які мають відповідну кваліфікацію згідно з вимогами, встановленими Уповноваженим органом, яка підтверджується відповідним свідоцтвом.

Згідно з ст. 14 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансова установа зобов'язана вести облік своїх операцій та надавати звітність відповідно до вимог законів та нормативно-правових актів державних органів з питань регулювання діяльності фінансових установ та ринків фінансових послуг.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 Закону України «Про страхування» актуарними розрахунками можуть займатися особи, які мають відповідну кваліфікацію згідно з вимогами, встановленими Уповноваженим органом, яка підтверджується відповідним свідоцтвом.

Згідно з п. 1.4 Кваліфікаційних вимог до осіб, які можуть займатися актуарними розрахунками, затверджених розпорядженням Держфінпослуг № 3519 від 8 лютого 2005 року, актуарні розрахунки мають право посвідчувати фізичні особи, які мають кваліфікацію відповідно до цих Кваліфікаційних вимог та отримали свідоцтво на право займатися актуарними розрахунками та посвідчувати їх (далі - Свідоцтво) згідно з додатком 1 до цих вимог (далі - Розпорядження № 3519).

Таким чином, Товариство не несе відповідальності за ймовірну недостовірність даних про кваліфікацію особи актуарія, а обставини справи свідчать про відсутність вини Товариства в межах спірних правовідносин, що виключає висновок про вчинення ним господарського правопорушення.

11 березня 2010 року рішенням Держкомпідприємництва № 51 «Про необхідність усунення порушень принципів державної регуляторної політики згідно з вимогами Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» було запропоновано відповідачу у справі визнати таким, що втратило чинність, Розпорядження № 3519.

Відповідачем на наведене рішення була подана скарга до Урядового комітету з питань економічної політики Кабінету Міністрів України, за результатами розгляду якої 28 травня 2010 року скарга відповідача була задоволена та зобов'язано Держкомпідприємництво відкликати рішення № 51 від 11 березня 2010 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» рішення спеціально уповноваженого органу про необхідність усунення порушень принципів державної регуляторної політики підлягає виконанню органом виконавчої влади, щодо регуляторного акта якого було прийнято це рішення, у двомісячний строк з дня прийняття такого рішення, а згідно частини 7 статті 29 цього Закону подання скарги щодо рішення спеціально уповноваженого органу не зупиняє дії цього рішення.

Суди обґрунтовано зазначили, що відповідачем не була доведена правомірність та обґрунтованість підстав для прийняття Постанови № 41/3/1_10/65-СК.

Згідно з ч. 1 ст. 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права під час ухвалення судових рішень чи вчинення процесуальних дій.

Колегія суддів дійшла висновку, що судові рішення ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана правильно, підстав для їх скасування з мотивів, викладених в касаційній скарзі, немає.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг відхилити.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2014 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, визначених ст. 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: Сірош М.В.

Костенко М.І.

Усенко Є.А.