Справа № 802/4033/15-а
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2016-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/4033/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Чернюк А.Ю.

Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.

01 березня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Боровицького О. А. Матохнюка Д.Б.

за участю:

секретаря судового засідання: Литвинюка С.О.,

представника позивача: ОСОБА_2,

представника відповідача: Горобця Д.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 15 січня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в грудні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання протиправними дій, зобов'язання подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про вкладника ОСОБА_4 стосовно зміни розміру належної йому суми та збільшити її на 191200,79 грн.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 15 січня 2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити

Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти доводів апеляційної скарги, у зв'язку з чим просив залишити її без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи. Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення присутніх учасників процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити, виходячи з наступного.

Так, судом першої інстанції встановлено, що 02 грудня 2014 року було укладено договір між приватним сільськогосподарським підприємством "Поділля-Агро" (позикодавець) та ОСОБА_4 (позичальник) щодо надання поворотної фінансової допомоги у розмірі 200000 грн. (двісті тисяч гривень) в якій позичальник зобов'язується повернути надані грошові кошти до 28 лютого 2015 року. Повернення грошових коштів проводиться шляхом перерахування грошових коштів на особовий рахунок позикодавця в установі банку згідно умов договору (а. с. 14).

03 грудня 2014 року у Вінницькому відділенні №3 АТ "Дельта Банк" між ОСОБА_4 та ПАТ "Дельта Банк" укладено договір НОМЕР_3 банківського вкладу (депозиту) "Лояльний on-line" у гривнях, згідно з яким розміщено у банку строковий вклад у розмірі 200000 грн. (двісті тисяч гривень) (а. с. 10). Відповідно до п.1.6 договору відповідач відкрив на позивача вкладний (депозитний рахунок) НОМЕР_2 на який позивачем було передано вклад у розмірі 200000 грн. (двісті тисяч гривень). Згідно із п.п. 1.4 договору процентна ставка на суму вкладу становить 21,5 відсотків. Згідно п.1.3 договору вклад залучається на строк із моменту зарахування вкладу на рахунок вкладу по 02 січня 2015 року включно. Відповідно до п.п. 1.9 та 1.10 нараховані проценти за вкладом виплачуються вкладнику одночасно у разі закінчення строку розміщення вкладу шляхом зарахування на поточний рахунок НОМЕР_1 відкритий на ім'я вкладника в ПАТ "Дельта Банк". Згідно із п. 1.11 договору він припинив свою дію 03.03.2015 року. Проте, в ПАТ "Дельта Банк" на вимогу ОСОБА_4 отримати вклад за договором та проценти позивачу було відмовлено.

16 червня 2015 року позивач звернувся з письмовою заявою на ім'я Уповноваженої особи з проханням надати інформацію щодо невиплати йому грошових коштів за договором (а. с. 12). Дана заява була залишена без відповіді.

Згодом, у телефонній розмові позивача було повідомлено про те, що договір банківського вкладу НОМЕР_3 від 03.12.2014 року, укладений позивачем з ПАТ "Дельта Банк" є нікчемним відповідно до ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та ст. 216 Цивільного кодексу України.

Після цього, позивач звернувся на "гарячу лінію" Фонду гарантування і дізнався, що знаходиться в Загальному реєстрі вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування, а також був повідомлений про те, що йому потрібно з'явитися 05.11.2015 року у відділення банку - партнера для отримання коштів.

05 листопада 2015 року позивач отримав кошти у розмірі 8799,21 грн. (вісім тисяч сімсот дев'яносто дев'ять гривень двадцять одну копійку), а також йому було усно повідомлено, що саме таку суму коштів було надано Фондом гарантування вкладів, і те, що ця сума являється процентами за вкладом згідно з договором (а. с. 13).

Позивач вважає бездіяльність відповідача протиправною, що стало підставою для звернення з адміністративним позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" правомірно не включено позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність";

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Водночас, право Уповноваженої особи на перевірку правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних не є абсолютним, а кореспондується з обов'язком встановити перед прийняттям рішення обставини, з якими Закон пов'язує нікчемність правочину.

Колегія суддів вважає, що жодна з перелічених вище підстав, вказаних у частині 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", не підпадає до застосування у спірному випадку. Не вказано конкретної підстави нікчемності правочину, перелік яких визначено ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" й відповідачем.

Постановою правління Національного банку України від 30 жовтня 2014 року №692/БТ було встановлено обмеження в діяльності ПАТ "Дельта Банк" - не допускати проведення будь-яких операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, крім договорів, укладених до набрання чинності цією постановою, умовами яких передбачено поповнення вкладів фізичних осіб за рахунок відсотків

Згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до статті 228 ЦК України правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

У разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним.

Однак, відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що договір банківського вкладу НОМЕР_3 від 03.12.2014 року порушує публічний порядок та є нікчемним у розумінні вимог цивільного законодавства України.

Згідно з ч. 1 ст. 1062 ЦК України на рахунок за банківським вкладом зараховуються грошові кошти, які надійшли до банку на ім'я вкладника від іншої особи, якщо договором банківського вкладу не передбачено інше. При цьому вважається, що вкладник погодився на одержання грошових коштів від іншої особи, надавши їй необхідні дані про рахунок за вкладом.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Згідно зі ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" вкладом є кошти, які, зокрема, надійшли для вкладника на умовах договору банківського вкладу (депозиту).

Таким чином, доводи заперечення на адміністративний позов про правомірність дій Уповноваженої особи у зв'язку з тим, що на рахунок позивача грошові кошти надійшли з рахунку іншої особи (ПСП "Поділля-Агро"), є безпідставними, та не свідчать про нікчемність укладеного договору.

Відповідно до пункту 7.14 Положення про застосування Національним банком України заходів впливу за порушення банківського законодавства (затвердженого постановою Правління Національного банку України від 17 серпня 2012 року №346 в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) банк з дня отримання рішення Національного банку про зупинення/обмеження або припинення окремого виду здійснюваних банком операцій:

а) протягом трьох робочих днів письмово повідомляє клієнтів, з якими укладені договори про здійснення операцій, які:

обмежені або зупинені згідно з цим рішенням, - про надання послуг з установленими Національним банком обмеженнями;

припинені згідно з цим рішенням, - про необхідність розірвання таких договорів та закриття клієнтами відповідних рахунків;

б) у порядку, строки та в обсягах, які встановлені Національним банком, надає Національному банку інформацію щодо стану виконання цього рішення.

Однак ПАТ "Делтьта Банк" не вчинив дій, спрямованих на розірвання договору банківського вкладу НОМЕР_3 від 03.12.2014 року, укладення якого призвело до збільшення гарантованої суми відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.

Згідно з пунктом 7.17 вказаного вище Положення Національний банк, якщо банк не забезпечив виконання рішення Національного банку щодо обмеження, зупинення чи припинення окремих видів здійснюваних банком операцій, здійснення яких рішенням Національного банку зупинено, обмежено чи припинено, або не виправив виявлені в його діяльності порушення в установлений строк, або недотримав умов обмеження/зупинення, може прийняти рішення про:

- продовження строку дії заходу впливу у вигляді обмеження або зупинення операцій;

- застосування до банку інших заходів впливу.

При цьому, статтею 228 ЦК встановлено два окремих види недійсності правочинів: ті, що порушують публічний порядок і є нікчемними, і ті, що вчинені з метою, яка суперечить інтересам держави і суспільства, і можуть бути визнані недійсними (частина 3 статті 215 ЦК).

Частиною 1 статті 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Отже, саме по собі укладення ПАТ "Дельта Банк" договору НОМЕР_3 від 03.12.2014 року (у період встановленого обмеження) не призводить до автоматичного визнання такого правочину нікчемним, оскільки він не є таким, що порушує публічний порядок, та відповідає чинному законодавству.

Отже, посилання апелянта на постанову Правління Національного банку України №692/БТ від 30 жовтня 2014 року, як на підставу для визнання нікчемності угоди, є безпідставними.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що позовні вимоги ОСОБА_4 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення порушено норми матеріального права, а також враховано не всі встановлені у справі обставини, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позову.

Згідно зі ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 15 січня 2016 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства "Дельта банк" Кадирова Владислава Володимировича щодо визнання нікчемним договору НОМЕР_3 банківського вкладу (депозиту) "Лояльний on-line" у гривнях від 03.12.2014 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" та ОСОБА_4.

Зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про вкладника ОСОБА_4 стосовно зміни розміру належної їй суми та збільшити її на 191200,79 грн.

Стягнути з уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича на користь ОСОБА_4 судовий збір в розмірі 2046,24 грн.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 04 березня 2016 року.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Боровицький О. А. Матохнюк Д.Б.