Справа № 803/1650/14
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2016-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2016 року Справа № 876/893414

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Обрізко І.М.

суддів Левицької Н.Г.,Сапіги В.П.

за участю секретаря судового засідання Сідельник Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Престиж - Україна» на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2014 року по справі за позовом Волинського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до товариства з обмеженою відповідальністю «Престиж - Україна» про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені,-

В С Т А Н О В И В :

Волинське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулося з адміністративним позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Престиж- Україна» (надалі - ТзОВ «Престиж - Україна» ) про стягнення адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів у сумі 28525,00 грн. та пені у сумі 1380,61 грн.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що згідно поданого відповідачем звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2013 рік останнім не було виконано норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів, а саме: середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність (з урахуванням положень п.3.2.5 Інструкції зі статистики кількості працівників, затвердженої наказом Держкомстату від 28.09.2005 року) складає 0 осіб, хоча норматив для працевлаштування відповідачем інвалідів становить 1 особа. Відтак підприємством протягом 2013 року не забезпечений норматив працевлаштування інвалідів у кількості 1 особи. У зв'язку з цим до відповідача було застосовано адміністративно-господарську санкцію, яку він у визначений строк в добровільному порядку не сплатив, що стало підставою для нарахування пені.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2014 року задоволено позовні вимоги. Суд виходив з того, що відповідач щомісячно протягом 2013 року до органу державної служби зайнятості не подавав інформацію про відповідні створені робочі місця для інвалідів, коли норматив для працевлаштування відповідачем інвалідів складає 1 особу. Відтак, відсутнє належне інформування центру зайнятості про вакантне у нього робоче місце для інваліда, оскільки працевлаштований інвалід працював лише 2 місяці.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, сторона відповідача подала апеляційну скаргу, з якої із-за порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи просить його скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог.

Покликання маються на те, що обов'язок підприємства щодо створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов'язком підбирати і працевлаштовувати інвалідів на створені робочі місця. Керівництво підприємства прийняло рішення самостійно підшуковувати та працевлаштовувати на посаду інваліда, що й було зроблено за 2009 - 2012 роки, а в 2013 році вдалось працевлаштувати лише в листопаді місяці. Крім того, для застосування адміністративно - господарської санкції слід вчинити правопорушення, а також дослідити чи всі залежні від підприємства заходи вжиті для недопущення правопорушення. Разом з тим, підприємством виконано всі необхідні заходи, створено робоче місце, працевлаштовано інваліда.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, що згідно поданого ТзОВ «Престиж-Україна» Звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2013 рік форми №10-ПІ середньооблікова чисельність працюючих за 2013 рік у відповідача фактично складала 10 осіб, з них середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність складає 1 особу.

Згідно ч. 1, 2 ст.19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» (надалі - Закон) для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця. Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.

Частиною першою статті 20 зазначеного Закону встановлено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом.

Адміністративно-господарські санкції за незайняті інвалідами робочі місця не є податком, збором (обов'язковим платежем), обов'язкова сплата яких були передбачені Конституцією України та Законом України від 25 червня 1991 року № 1251-XII «Про систему оподаткування», а є заходом впливу на правопорушника у сфері господарювання у зв'язку зі скоєнням правопорушення.

Разом з тим відповідно до частини першої статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Частиною другою зазначеної статті передбачено, що учасник господарських відносин несе відповідальність, зокрема, за порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що він ужив усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне нарахування пені у розмірі 120 відсотків річної облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк. Порядок нарахування пені та її сплати затверджено Наказом Міністерства праці та соціальної політики України №223 від 15.05.2007 року, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 30.05.2007 року за № 552/13819.

Судом встановлено, що відповідач щомісячно протягом 2013 року до органу державної служби зайнятості не подавав інформацію про відповідні створені робочі місця для інвалідів. Відтак, стягнення адміністративно - господарських санкцій та пені з позивача за неподання до служби зайнятості звіту за формою № 3-ПН ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права.

Зазначена вище правова позиція суду апеляційної інстанції в досліджуваних правовідносинах відповідає судовій практиці Верховного Суду України (постанова від 11.02.2014 року), яка з урахуванням вимог ст.244-2 КАС України є обов'язковою для врахування судами при розгляді справ у подібних спорах.

З огляду на зазначене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не складають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також відсутня невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, Львівський апеляційний адміністративний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Престиж - Україна» залишити без задоволення, постанову Волинського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2014 року у справі № 803/1650/14 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня виготовлення ухвали в повному обсязі, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя І.М. Обрізко

судді Н.Г. Левицька

В.П. Сапіга

Повний текст виготовлено 26.02.2016 року