Справа № 802/3505/15-а
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2016-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/3505/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Заброцька Л.О.

Суддя-доповідач: Совгира Д. І.

23 лютого 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Совгири Д. І.

суддів: Білоуса О.В. Курка О. П. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Бондаренко С.А.,

позивача: ОСОБА_2,

представника відповідача: Кошелюк Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 13 листопада 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Вінницької обласної державної адміністрації, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Департамент соціальної політики Вінницької обласної державної адміністрації, управління праці та соціального захисту населення Ладижинської міської ради про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Вінницької обласної державної адміністрації, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Департамент соціальної політики Вінницької обласної державної адміністрації, управління праці та соціального захисту населення Ладижинської міської ради про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 13 листопада 2015 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з даною постановою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В судовому засіданні позивач підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд задовольнити її.

Представник відповідача заперечувала проти задоволення апеляційної скарги позивача та просила суд залишити її без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 13 листопада 2015 року - без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, які прибули в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є пенсіонером за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_1 від 14.08.2007 року.

01 грудня 1992 року ОСОБА_2 видано посвідчення громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю категорії 4, серія НОМЕР_2.

13.01.2015 року позивачу безстроково встановлена друга група інвалідності загального захворювання, що підтверджується довідкою Вінницького обласного центру МСЕК серії 12ААА №007980 від 13.01.2015 року.

Відповідно до експертного висновку центральної міжвідомчої комісії МОЗ та МНС України №861 від 26.02.2015 року та довідки Вінницького обласного центру МСЕК серії 12ААА №048522 від 12.05.2015 року позивачу безстроково встановлена друга група інвалідності по захворюванню пов'язаному з впливом аварії на ЧАЄС.

15.06.2015 року позивач звернувся до управління соціального захисту населення Ладижинської міської ради з заявою ( вхід. № 22-І ), в якій просив вирішити питання щодо встановлення йому статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорії 1, так як 13 січня 2015 року йому було встановлено 2 групу інвалідності, експертним висновком центральної міжвідомчої комісії МОЗ та МНС України №861 від 26.02.2015 року встановлено причинний зв'язок виявленого захворювання з впливом аварії на ЧАЄС.

19.06.2015 рокупозивачу надано відповідь листом №22-І, в якому Управління соціального захисту населення Ладижинської міської ради повідомило, що відповідні посвідчення видаються обласними державними адміністраціями за поданням місцевих органів влади чи органів місцевого самоврядування. Разом з тим, в цьому ж листі Управління соціального захисту населення Ладижинської міської ради, з посиланням на роз'яснення, викладені в листі Департаменту соціальної політики Вінницької ОДА від 19.03.2015 року №10-1484, зазначило, що оскільки питання встановлення статусу інваліда із числа осіб, потерпілих від Чорнобильської катастрофи, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, та видача посвідчень категорії 1 особам, які віднесені до категорії 4 постраждалих від Чорнобильської катастрофи та одержали інвалідність по захворюванню, пов'язаному з наслідками Чорнобильської катастрофи, після 01 січня 2015 року не вирішено на законодавчому рівні, тому видача позивачу посвідчення категорії 1 буде розглянута після внесення змін в діюче законодавство України.

Після отримання вищенаведеної відповіді позивач 09.07.2015 року звернувся до Департаменту соціальної політики Вінницької ОДА з заявою, згідно якої просив вжити заходи щодо вирішення питання про видачу йому посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи 1 категорії як такому, що вже набув статусу потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії.

31.07.2015 року Департамент соціальної політики Вінницької ОДА листом № 34-У-952-2 відмовив позивачу у видачі посвідчення, посилаючись на норми Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» № 76-VІІІ від 28.12.2014 року. Зокрема, відповідач зазначив, що Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 року у ст. 2 Закону України „Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" абзац п'ятий частини другої, у якому надається визначення зони посиленого радіоекологічного контролю, виключено. Зону посиленого радіоекологічного контролю відмінено, систему пільг та компенсаційних виплат громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, реформовано, зокрема, виключено статтю 23 Закону, якою передбачалося надання відповідних пільг та компенсацій для осіб, віднесених до категорії 4, у зв'язку з чим відсутні підстави для видачі посвідчення ОСОБА_2

Нормативно-правовим актом, що визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення є Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року №796-ХІІ (надалі - Закон № 796).

Так, відповідно до положень ст. 9 Закону № 796, особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є: 1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; 2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 11 Закону до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

За змістом пункту 4 частини 1 статті 14 Закону такі особи відносяться до 4 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Статтею 65 Закону визначені правила видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Зокрема встановлено, що учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України. Посвідчення "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, і надає право користування пільгами, які встановлені цим Законом.

Відповідно до частини четвертої статті 65 Закону видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади. Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій.

На виконання положень Закону № 796 Постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 № 51 затверджено Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (надалі - Порядок № 51).

Пунктом 2 Порядку № 51 визначено, що посвідчення є документом, який підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», іншими актами законодавства.

Відповідно до абз. 2 п. 10 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 р. N 51, видача посвідчень провадиться іншим потерпілим і учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також дружині (чоловіку) або опікуну дітей померлого громадянина, смерть якого пов'язана з Чорнобильською катастрофою, - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням місцевих органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування за місцем проживання.

Згідно з абз. 3 цього ж пункту Порядку посвідчення видаються, зокрема, особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, - на підставі довідки встановленого зразка.

Відповідно до приписів п. 10 вищевказаного Порядку рішення про видачу або відмову у видачі посвідчення приймається у місячний термін з дня надходження необхідних документів до органу, що видає посвідчення.

Аналіз викладених норм свідчить про те, що особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та віднесені до 4 категорії, чинним законодавством гарантовано право на отримання відповідного посвідчення, при цьому скасування пільг для осіб даної категорії не позбавляє права останніх на отримання посвідчень.

Відповідно до зазначеного Порядку, видача посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, провадиться обласними державними адміністраціями.

Судом встановлено, що структурним підрозділом, відповідальним за видачу посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є Департамент соціальної політики обласної державної адміністрації, що діє на підставі Положення "Про Департамент соціальної політики облдержадміністрації", затверджене розпорядженням голови обласної державної адміністрації від 07.05.2013 №190. Згідно пункту 1 Положення Департамент соціального політики облдержадміністрації є структурним підрозділом облдержадміністрації, а також підзвітний і підконтрольний Міністерству соціальної політики України.

Серед повноважень Департаменту, визначених у п.41 вищевказаного Положення, є, зокрема, організація та координація роботи, пов'язаної з визначенням статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

При цьому, як вже зазначалось судом, ст. 65 Закону № 796 регламентовано, що видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій.

Проаналізувавши вищенаведені норми Закону України № 796, Порядку № 51 та Положення "Про Департамент соціального політики облдержадміністрації", суд зауважує, що передумовою прийняття Департаментом соціальної політики обласної державної адміністрації рішення про видачу позивачу посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 1 як такому, що вже набув статусу потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 4, має бути надіслане на адресу Департаменту відповідне подання районної державної адміністрації. В даному випадку, обов'язок щодо формування подання за вищевказаною заявою позивача та надсилання його Департаменту соціальної політики обласної державної адміністрації покладено відповідно до Закону на управління праці та соціального захисту населення Ладижинської міської ради.

З урахуванням вищезазначеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що подання щодо видачі позивачу посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 управлянням праці та соціального захисту населення Ладижинської міської ради не було сформовано та не надсилалось на адресу Вінницької обласної державної адміністрації, що також узгоджується зі змістом листа-відмови управління праці та соціального захисту населення Ладижинської міської ради від 19.06.2015 року №22-У.

При цьому суд зауважує, що отримана позивачем від управлянням праці та соціального захисту населення Ладижинської міської ради відмова у розгляді по суті його заяви від 15.06.2015 року, в якій він фактично просив встановлення йому статус особи, яка постраждала в наслідок Чорнобильської катастрофи, категорії 1, ОСОБА_2 не оскаржувалась та не оскаржується в рамках даної адміністративної справи.

Зважаючи на встановлені фактичні обставини справи, суд вважає, що відповідач правомірно, за викладених обставин, відмовив у задоволенні заяви позивача від 09.07.2015 року щодо вжиття заходів для вирішення питання щодо встановлення ОСОБА_2 статусу постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 та видачі відповідного посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи, оскільки підставою для вчинення відповідачем вказаних дій може бути лише отримання від управлянням праці та соціального захисту населення Ладижинської міської ради відповідного подання про встановлення позивачу статусу постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1.

В той же час, як встановлено судом, відповідне подання до Департаменту соціальної політики Вінницької обласної державної адміністрації не надходило, а відтак у останнього були відсутні правові підстави для задоволення поданої позивачем заяви від 09.07.2015 року.

З урахуванням встановлених обставин суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правомірно прийшов до висновку про відмову задоволенні позовної вимоги щодо визнання протиправною відмову Вінницької обласної державної адміністрації у встановленні ОСОБА_2 статусу постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи та видачі посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання відповідача надати ОСОБА_2 статус постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи, суд зазначає таке.

Згідно з Рекомендацією № R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11 березня 1980 року, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, дискреційним повноваженням є повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийняті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) обрати один з кількох варіантів рішення.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності.

Іншими словами, під дискреційним повноваженням розуміють таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

Таким чином, позовна вимога щодо зобов'язання Вінницької обласної державної адміністрації надати ОСОБА_2 статус постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи, тобто прийняти конкретно визначене рішення, є формою втручання в дискреційні повноваження та виходить за межі завдань адміністративного судочинства, задоволенню не підлягає.

Тому, враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийнята постанова відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних підстав.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 13 листопада 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Головуючий Совгира Д. І.

Судді Білоус О.В. Курко О. П.