Справа № 821/69/16
Суддя: Кисильова О.Й.
Дата ухвалення: 2016-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2016 р.м. ХерсонСправа № 821/69/16
Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді: Кисильової О.Й.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича, за участю третіх осіб - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича (далі - відповідач, Уповноважена особа фонду), за участю третіх осіб - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про визнання нікчемним договору банківського вкладу (депозиту) "Зростаючий" у доларах США від 16.02.2015 р. № 004-21504-160215, укладеного між ПАТ "Дельта Банк" та ОСОБА_1 та зобов'язати Кадирова В.В. подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію стосовно вкладника ОСОБА_1, який має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "Дельта банк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що відповідачем прийнято рішення (наказ від 16.09.2015 р. № 813), на виконання якого визнано нікчемним договір банківського вкладу, укладеного між позивачем та ПАТ "Дельта Банк", та, як наслідок, не включено ОСОБА_1 до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "Дельта Банк" за рахунок Фонду, що призвело до порушення його прав на отримання коштів. На думку позивача, вказане рішення є протиправним та підлягає скасуванню, а порушенні права позивача захисту шляхом зобов'язання відповідача подати до Фонду гарантування вкладів додаткову інформацію стосовно вкладника ОСОБА_1, який має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "Дельта банк" за рахунок коштів Фонду.

Від представника позивача до суду надійшла заява щодо розгляду справи в порядку письмового провадження. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач позовні вимоги не визнав, надіславши заперечення проти позову, зі змісту яких слідує, що комісією з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями АТ "Дельта Банк" було здійснено перевірку договорів (правочинів) за вкладними операціями на предмет виявлення договорів, що є нікчемними з підстав визначених ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", та виявлено ознаки нікчемності договорів банківського вкладу (депозиту) згідно Додатку № 1, що були укладені між Банком та фізичними особами-клієнтами після 16.01.2015 р. включно. Комісією виявлено, що дії певних клієнтів щодо перерахування з власних поточних рахунків коштів на вкладні (депозитні) рахунки інших фізичних осіб, відкриті в АТ "Дельта Банк", обумовлені тим, що сума грошових коштів на рахунках клієнтів на момент здійснення операції перевищувала суму граничного розміру відшкодування грошових коштів Фондом, в поєднанні з незадовільним станом платіжної дисципліни АТ "Дельта Банк" для останніх існували ризики незадоволення кредиторських вимог в результаті ліквідації Банку та реалізації його майна. Вказані особи ініціювали перерахування з власних поточних та вкладних рахунків на вклади (депозити) певної кількості інших фізичних осіб грошових коштів у розмірі, який є необхідним для подальшого відшкодування коштів Фондом ініціатору переказу та/або отримувачу переказу. Зазначені операції з перерахування грошових коштів здійснені в період дії постанови Національного банку України № 692/Е від 30.10.2014 р. "Про віднесення публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до категорії проблемних", згідно якої Банк віднесено до категорії неплатоспроможних на строк 180 днів та запроваджено обмеження в його діяльності, зокрема, заборонено проведення будь-яких операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом. Як зазначено в рішенні Виконавчої дирекції Фонду (протокол № 174/15 від 27.07.2015р.) керівників структурних підрозділів повідомлено про обмеження на здійснення певних операцій 15.01.2015 р., а тому перевірка здійснена щодо договорів, укладених з 16.01.2015 року. Як вважає відповідач, перерахування коштів на депозитний валютний рахунок іншою особою суперечить умовам договору банківського вкладу, вимогам Інструкції про проведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління НБУ від 01.06.2011 р. № 174, Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній га іноземних валютах, затвердженої постановою Правління НБУ від 12.11.2003 року № 492, Порядку надходження коштів в іноземній валюті на поточні рахунки фізичних осіб в межах України, затвердженого постановою Правління НБУ від 16.09.2013 року № 365, Правилам банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ "Дельта Банк". Також відповідач зауважує, що укладання між Банком та фізичними особами після 16.01.2015 р. договору банківського вкладу, за яким здійснювалось зарахування коштів на вкладні рахунки від фізичних осіб, які є кредиторами Банку, останнім у такий спосіб надано кредиторам-фізичним особам переваги перед іншими кредиторами, що прямо не встановлено для них законодавством чи внутрішніми документами банку, а тому такий договір, зважаючи на приписи п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", є нікчемним. З огляду на вищевикладене, просить відмовити в задоволенні позову.

22.02.2016 р. представником Уповноваженої особи фонду надано до суду клопотання про розгляд даної справи в порядку письмового провадження.

Фондом гарантування вкладів фізичних осіб дслано письмове пояснення, в якому зазначено, що відповідач діяв у межах повноважень, передбачених ст.ст. 27, 37, 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", та правомірно спрямував позивачу повідомлення про нікчемність правочину та не включив ОСОБА_1 до Переліку вкладників, оскільки нікчемний правочин не створює жодних юридичних наслідків, окрім тих, які пов'язані з його нікчемністю, а тому не набув статусу вкладника. Посилаючись на відповідні висновки, викладені у постанові Харківського апеляційного адміністративного суду від 30.03.2015 р. у справі № 820/19394/14, вважає позовні вимоги ОСОБА_1 необгрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Представник третьої особи - публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується наявним у справі рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ч. 4 ст. 128 КАС України уразі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Згідно зі ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані сторонами докази, суд встановив наступні обставини.

16 лютого 2015 року між публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" та ОСОБА_1 укладено договір банківського вкладу (депозиту) "Зростаючий" у доларах США від 16.02.2015 р. № 004-21504-160215, на строк з моменту зарахування вкладу на рахунок до 02.03.2015 р., із виплатою відсотків. Відповідно до п.1.8 договору, за додатковою угодою № 1, зарахування вкладу на рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку, відкритого в Банку, або шляхом перерахування з відкритого в Банку поточного рахунку іншої фізичної особи - резидента, готівкою через касу Банку в день укладання сторонами цього договору.

Як вбачається з матеріалів справи, на рахунок ОСОБА_1 перераховані кошти в сумі 8000,00 доларів США безготівковим розрахунком з рахунку ОСОБА_4, що підтверджується відповідним платіжним дорученням та виписками по особовим рахункам.

Постановою правління Національного банку України від 02.03.2015 р. № 150 прийнято рішення про віднесення ПАТ "Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.03.2015 р. №50 "Про запровадження тимчасової адміністрації ПАТ "Дельта Банк" з 03.03.2015 р. запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "Дельта Банк" Кадирова В.В.

За результатами засідання комісії перевірки правочинів за вкладними операціями ПАТ "Дельта Банк", оформленого протоколом від 15.09.2015 р., та відповідно до наказу відповідача від 16.09.2015 р. № 813 застосовано наслідки нікчемності договорів банківського вкладу, за якими здійснено перерахування коштів на вклади як третім особам, так і власникам депозитних рахунків з підстав, визначених п.7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23.02.2012 р. № 4452-VI (далі - Закон № 4452-VI).

23.09.2015 р. позивачу направлено повідомлення № 8821/1600 про нікчемність вищенаведеного договору банківського вкладу.

За інформацією, опублікованою на офіційному веб-сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, 02.10. 2015р. виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення № 181 "Про початок процедури ліквідації АТ "Дельта Банк" та делегування повноважень ліквідатора банку", яким призначено Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" Кадирова В.В. з 05.10.2015 р. до 04.10.2017р.

З метою захисту порушеного права, ОСОБА_1 звернувся до суду про скасування рішення Уповноваженої особи про визнання нікчемним правочину - договору банківського вкладу, укладеного між ним та ПАТ "Дельта Банк", посилаючись на те, що за вказаним рішенням позивача незаконно позбавлено права на відшкодування вкладу.

Надаючи оцінку обгрунтованості доводів позивача щодо незаконності рішення відповідача, суд вважає за необхідне врахувати наступні обставини та положення законодавства.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Згідно зі статтею 4 Закону № 4452-VI основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд здійснює функції в межах своїх повноважень, визначених цим Законом, іншими актами законодавства.

При цьому, на виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку (пп. 4 ч.2 ст.4 Закону № 4452-VI).

Частиною 1 ст. 3 Закону № 4452-VI визначено, що Фонд є установою, яка виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Відповідно до ч.1 ст.1 Закону № 4452-VI виконавча дирекція Фонду здійснює управління поточною діяльністю Фонду та згідно з ч. 3 ст. 12 має повноваження у сфері забезпечення відшкодування коштів за вкладами: 1) визначає порядок ведення реєстру учасників Фонду; 2) визначає порядок відшкодування Фондом коштів за вкладами відповідно до розділу V цього Закону; 3) визначає порядок ведення банками бази даних про вкладників та ведення Фондом відповідної узагальненої бази даних; 4) приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; 5) затверджує порядок визначення банків-агентів та визначає на підставі цього порядку банків-агентів; 6) приймає рішення про оплату Фондом витрат, пов'язаних із процедурою виведення неплатоспроможного банку з ринку, у межах кошторису витрат Фонду, затвердженого адміністративною радою Фонду; 7) встановлює вимоги до змісту договорів банківського вкладу, договорів банківського рахунка з питань, що стосуються функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб.

За приписами ч. 1 ст. 26 Закону № 4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом і кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Отже, п. 17 ч. 1 ст. 2, ст.ст. 34-37 Закону № 4452-VI визначені повноваження Уповноваженої особи Фонду, тобто відповідач є представником Фонду, який діє від імені банку в межах повноважень Фонду.

Відповідно до ч.ч. 2,3 ст. 38 Закону №4452-VI Уповноважена особа Фонду наділена повноваженнями перевірки правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних. Однак таке право не є абсолютним, так як кореспондується з обов'язком встановлювати обставини, з якими закон пов'язує нікчемність правочину. Одного лише твердження про нікчемність правочину недостатньо для визнання його таким, оскільки така позиція учасника правочину може спростовуватись протилежними доводами іншого учасника правочину про дійсність вкладу.

Статтею 204 Цивільного кодексу України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей).

Отже, нікчемним є правочин, який в момент укладання суперечив вимогам законодавства.

Суд зауважує, що ч. 2 ст. 38 Закону № 4452-VI встановлено обов'язок Фонду протягом дії тимчасової адміністрації забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті. Вказаним Законом не передбачено повноваження Фонду або його уповноважених осіб визнавати недійсними договір

Судом встановлено, що рішення про визнання нікчемним договору банківського вкладу (депозиту) "Зростаючий" у доларах США від 16.02.2015 р. № 004-21504-160215, укладеного між ПАТ "Дельта Банк" та ОСОБА_1, відповідач не приймав.

Натомість, Уповноваженою особою фонду з цього приводу прийнято наказ "Щодо заходів, пов'язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів) за вкладними операціями" від 16.09.2015 р. № 813, яким застосовано наслідки нікчемності правочинів за переліком, викладеним комісією перевірки правочинів за вкладними операціями ПАТ "Дельта Банк".

Частина 3 ст. 38 Закону № 4452-VI визначає вичерпний перелік підстав, за наявності яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність";

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Отже, Уповноваженою особою фонду належними доказами не доведено, що вищенаведений договір банківського вкладу має ознаки нікчемності у розумінні ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI.

Також суд відмічає, що зарахування на депозитний рахунок грошових сум для вкладника від третьої особи, про що зазначено у протоколі засідання Комісії з перевірки правочинів ПАТ "Дельта Банк" від 15.09.2015 р., як підстава визнання нікчемними правочинів (договорів), не відповідає вищенаведеним вимогам Закону № 4452-VI. Такі дії, з огляду на невиплату коштів (невключення до переліку вкладників банку) як позивачу, так і іншій особі, з рахунку якої їй перераховано кошти, порушують право позивача на власність.

Варто зауважити, що право громадянина на власність як важливий атрибут правової держави і демократичного суспільства закріплено в Конституції України, у якій установлено форми власності (статті 13, 41, 142 та 143 Конституції України), закріплено рівність усіх суб'єктів права власності (статті 1 та 13 Конституції України), гарантії права власності та обов'язки власників (статті 13 і 41 Конституції України). Крім того, стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набув чинності для України 11.09.1997 року) визначено: "Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які, на її думку, є необхідними для здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів."

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, тоді як ст. 1 Протоколу №1 забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Так, у справі "Совтрансавто-Холдинг" проти України" Європейський суд з прав людини безпосередньо вказав на порушення ст. 1 Протоколу № 1 з огляду на недотримання обов'язку держави забезпечити умови для належного захисту та реалізації права власності. Зокрема, у п. 98 вказаного рішення вказано "…держава не забезпечила виконання свого зобов'язання гарантувати заявнику ефективне користування своїм правом власності, гарантованим статтею 1 Протоколу №1".

Захист прав і законних інтересів вкладників банків є метою Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Так, ст. 26 Закону № 4452-VI передбачає, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Проте, навіть у випадку прийняття відповідачем рішення про визнання конкретних правочинів нікчемними, таке рішення не мало б ознак рішення суб'єкта владних повноважень у розумінні КАС України та не створювало б відносно позивача юридичних наслідків, виходячи з правової природи нікчемного правочину згідно з приписами ст.204, 215 Цивільного кодексу України, відповідно до яких нікчемність правочину виникає в силу закону, а не з рішень будь-яких суб'єктів правовідносин.

Беручи до уваги ту обставину, що відповідач не приймав рішення про визнання нікчемним договору банківського вкладу (депозиту) "Зростаючий" від 16.02.2015 р. № 004-21504-160215, суд вважає, що позивач обрав неналежний спосіб захисту своїх прав, оскільки в даному випадку, права позивача порушені діями відповідача щодо застосування наслідків нікчемності правочину, а тому вимога про скасування рішення Уповноваженої особи про визнання нікчемним договору банківського вкладу задоволенню не підлягає, а відтак - суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Разом з цим, суд зазначає, що оскільки ОСОБА_1 не включено до переліку вкладників банку, які мають право на отримання відшкодування, внаслідок застосування відповідачем на стадії введення тимчасової адміністрації в ПАТ "Дельта Банк" наслідків нікчемного правочину, без належних на це правових підстав, суд, керуючись приписами ч. 2 ст.11 КАС України, для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати такі дії відповідача протиправними.

Щодо вимог позивача про зобов'язання Уповноваженої особи надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію стосовно вкладника ОСОБА_1, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин 1-2 ст. 27 Закону № 4452-VI уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Згідно із ч .5 ст. 27 Закону № 4452-VI протягом трьох робочих днів (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом 20 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

За приписами ч. 6 ст. 27 Закону № 4452-VI уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує переліки вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 11 частини четвертої статті 26 цього Закону №4452-VI.

З огляду на те, що законом встановлено конкретні строки, протягом яких уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів має бути вчинена певна дія, суд дійшов висновку, що будь-які перевірки документів, на підставі яких виникли правовідносини між банком та його клієнтом щодо виплати депозитів, мають бути здійснені протягом вказаного строку, а за наслідками таких перевірок особи мають бути включені до певного списку.

Суду не надано доказів включення ОСОБА_1 до переліку осіб, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом.

Доводи відповідача щодо дроблення депозиту саме з метою отримання підстав для відшкодування коштів за рахунок Фонду суд вважає помилковими, оскільки відсутні безспірні докази цього.

Натомість представником позивача надано до суду додаткову угоду № 1 до Договору від 16.02.2015 р. № 004-21504-160215, відповідно до якої, як вже зазначалось вище, Сторони домовились викласти п. 1.8 Договору у новій редакції: "зарахування вкладу на рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку Вкладника, відкритого в Банку, або шляхом перерахування з поточного рахунку іншої фізичної особи - резидента, або готівкою через касу Банку в день укладання Сторонами цього договору. …".

Суд зазначає, що "дроблення депозиту" безпосередньо не передбачено Законом № 4452-VI як підстава нікчемності правочину. Цей Закон у п. 7 ч. 3 ст. 38, яка застосована відповідачем, встановлює, що нікчемними є укладені банком правочини, умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку. Відповідачем, між тим, не обґрунтовано жодним належним і допустимими доказами обставини надання укладеним між банком та позивачем правочином - договором банківського вкладу від 16.02.2015 р. № 004-21504-160215 - будь-яких пільг чи переваг кредиторам банку, які б не були встановлені законодавством або внутрішніми документами банку. Доводи відповідача про те, що за рахунок здійсненого позивачу відшкодування коштів за його вкладом буде фактично відшкодовано за рахунок Фонду кошти і за вкладом іншій особі - ОСОБА_4, є лише припущенням, яке нічим не обґрунтовано. Умови згаданого договору банківського вкладу також не передбачають прямо або опосередковано надання цій особі будь-яких пільг або переваг.

Доводи представника Уповноваженої особи стосовно того, що перерахування коштів на депозитний валютний рахунок третьою особою суперечить Інструкції про проведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління НБУ від 01.06.2011 року № 174, Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній га іноземних валютах, затвердженої постановою Правління НБУ від 12.11.2003 року № 492, Порядку надходження коштів в іноземній валюті на поточні рахунки фізичних осіб в межах України, затвердженого постановою Правління НБУ від 16.09.2013 року № 365, Правилам банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ "Дельта Банк" спростовуються цими ж нормативними актами.

Так, пунктом 10.12 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній га іноземних валютах, затвердженої постановою Правління НБУ від 12.11.2003 р. № 492 (далі-Інструкція) передбачено, що на вкладний (депозитний) рахунок фізичної особи можуть зараховуватися кошти, які надійшли на ім'я власника рахунку від іншої особи, якщо договором банківського вкладу не передбачено інше. У цьому разі вважається, що власник рахунку погодився на одержання грошових коштів від іншої особи, надавши їй необхідні дані про свій вкладний (депозитний) рахунок. Пунктом 10.19 Інструкції закріплено, що на вкладний (депозитний) рахунок в іноземній валюті фізичної особи - резидента зараховуються, зокрема кошти, перераховані з поточного рахунку іншої фізичної особи, якщо це передбачено договором банківського вкладу.

Інші Інструкції, затверджені постановами Правління НБУ № 174, № 365 з огляду на їх предмет регулювання, не підлягають застосуванню до даних спірних правовідносин.

Відповідно до пунктів 3-5 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.09.2012 р. № 14 (далі - Положення), Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (додаток 8), із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню (далі - Перелік), перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону № 4452-VI, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку.

Перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується, виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Визначений у Переліку залишок гарантованої суми надається з урахуванням розрахункових сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у неплатоспроможному банку.

Якщо вкладник не отримав свої вклади у межах граничного розміру суми відшкодування протягом дії тимчасової адміністрації за рахунок цільової позики Фонду, така сума відшкодування включається до Переліку, який складається в алфавітному порядку за прізвищами вкладників та подається до Фонду на паперових та електронних носіях разом із супровідним листом. Інформація про вкладника в Переліку має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства. Перелік на паперових носіях (пронумерованих, прошитих) засвідчується підписом уповноваженої особи Фонду та відбитком печатки банку, що ліквідується, на електронних носіях подається на CD-дисках у csv файлі. Дані на паперових та електронних носіях повинні бути ідентичними.

Згідно з п. 6 розділу ІІІ Положення протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників.

У пунктах 2, 3 розділу IV Положення визначено, що Фонд складає на підставі Переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення (далі - Загальний Реєстр). Загальний Реєстр складається на паперових та електронних носіях (пронумерованих, прошитих) підписується відповідальною особою, яка його склала, та засвідчується підписом директора-розпорядника та відбитком печатки Фонду, на електронних носіях - на CD-дисках у csv файлі. Дані на паперових та електронних носіях повинні бути ідентичними.

Зазначені норми законодавства вказують, що процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, включає наступні етапи:

1) складення уповноваженою особою Фонду переліку вкладників та визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду;

2) передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду;

3) складення Фондом на підставі отриманого переліку вкладників Загального Реєстру;

4) затвердження виконавчою дирекцією Фонду Загального реєстру.

Таким чином, відповідач мав повноваження щодо включення позивача саме у перелік вкладників, та надавати з цього приводу додаткову інформацію для формування Загального реєстру безпосередньо Фонду.

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів наявність правових підстав для не включення позивача до переліку вкладників ПАТ "Дельта Банк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду. Тому, така бездіяльність відповідача суперечить приписам Закону № 4452-VI, а відтак - є протиправною.

За таких обставин, ураховуючи положення статті 11 КАС України, суд виходить за межі позовних вимог та вважає, що належним способом захисту прав позивача є визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невключення ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "Дельта Банк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а відтак - задовольняє позовні вимоги шляхом зобов'язання відповідача включити позивача у наведений перелік і надати Фонду додаткову інформацію щодо ОСОБА_1, як вкладника, що має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "Дельта Банк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відповідно до наведеного договору банківського вкладу.

На підставі вищевикладеного, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково.

Частиною 3 ст. 94 КАС України передбачено, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Позивачем сплачено 1102,42 грн. (квитанція № 5 від 20.01.2016 р. на суму 551,21 грн., квитанція № 6 від 20.01.2016 р. на суму 551,21 грн.), а тому, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, присудженню на користь позивача підлягають судові витрати у розмірі 551,21 грн. (1102,42 грн.-551,21 грн.) за рахунок бюджетних асигнувань Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Керуючись ст.ст. 94, 128, 158 - 163 КАС України, суд, -

постановив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича щодо застосування наслідків нікчемності договору банківського вкладу (депозиту) "Зростаючий" у доларах США від 16.02.2015 р. № 004-21504-160215, укладеного між ПАТ "Дельта Банк" та ОСОБА_1.

Визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича щодо не включення ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "Дельта Банк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, відповідно до договору банківського вкладу (депозиту) "Зростаючий" у доларах США від 16.02.2015 р. № 004-21504-160215.

Зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію стосовно вкладника ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1), якому необхідно здійснити відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, судовий збір у розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 21 коп., шляхом безспірного списання коштів органами державної казначейської служби.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення. В разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Кисильова О.Й.

кат. 9.4