Справа № 816/4368/15
Суддя: Р.І. Молодецький
Дата ухвалення: 2016-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2016 року м. ПолтаваСправа № 816/4368/15

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Молодецького Р.І.,

за участю:

секретаря судового засідання - Колодяжного Д.В.,

представника позивача - Черчик А.В.,

представника відповідача - Жигилія С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Віра - Сервіс - Буд" до Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправною та скасування вимоги, -

В С Т А Н О В И В:

08 жовтня 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Віра - Сервіс - Буд" звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправною та скасування вимоги.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що підставою для винесення оскаржуваної вимоги стало податкове-повідомлення-рішення від 27.04.2015 № . Зазначає, що ТОВ "Віра-Сервіс-Буд" за період з 01.01.2013 по 31.12.2014 був погоджений податковий компроміс, що підтверджується рішенням від 27.04.2015 № 6676/10/16-01-15-01-23 щодо недоцільності проведення документальної позапланової перевірки та погодження застосування податкового компромісу відповідно до розділу 92 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України. А тому, узгоджена сума грошового зобов'язання, визначена податковим повідомленням-рішенням 27.04.2015 № у позивача відсутня.

08.12.2015 до суду надійшли письмові заперечення, в яких на підтвердження правомірності оскаржуваного оскаржуваної вимоги відповідач посилається на те, що податковий компроміс за заявою платника з податку на прибуток застосований щодо заниження податкового зобов'язання в сумі 238447,00 грн., тоді як перевіркою встановлено заниження податку в сумі 271888,00 грн, тобто платник самостійно не уточнивподаток в сумі 33 441 грн. В ході проведення перевірки не були надані документи, що підтверджували б включення витрат, сформованих за документами ТОВ "Будресурс-К" до декларації з податку на прибуток не у повному обсязі. Діючими нормативними документами не передбачений відзив такого податкового повідомлення-рішення у платника. Механізм застосування податкового компромісу визначений підрозділом 92 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України взагалі не передбачає часткового скасування винесених податкових повідомлень-рішень. Тому у зв'язку з несплатою узгодженої суми по податку на прибуток приватних підприємств у передбачений податковим законодавством термін, відповідно до пункту 14.1.175 статті 14 Податкового кодексу України сума набула статус податкового боргу. Враховуючи вище викладене, Державною податковою інспекцією у м. Полтаві у відповідності до ст. 59 Податкового кодексу України, за фактом наявності податкового боргу на податкову адресу ТОВ "Віра-Сервіс-Буд" була надіслана податкова вимога від 14.09.2015 № 1739-23 на суму боргу, який рахувався на момент формування вимоги в інтегрованій картці платника податків на прибуток приватних підприємств, а саме 369780,58 грн.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ТОВ "Віра-Сервіс-Буд" зареєстроване як юридична особа 28.08.2008 (ідентифікаційний код 36120730), знаходиться на податковому обліку в ДПІ у м. Полтаві.

У термін з 30.03.2015 по 03.04.2015 посадовими особами ДПІ у м. Полтаві на виконання постанови старшого слідчого СУ УМВС в Полтавській області від 04.02.2015, відповідно до наказу від 28.03.2015 № 641, проведено позапланову виїзну документальну перевірку ТОВ "Віра-Сервіс-Буд" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2014 року, за результатами якої складено акт від 10.04.2015 року № 1517/16-01-22-03-13/36120730 /а.с. 112-133/.

За висновками перевірки встановлено порушення позивачем:

- п. 138.2 ст. 138, п.п. 139.1.9 п. 139.1 с. 139 Податкового кодексу України, в результаті чого занижений податок на прибуток на загальну суму 271888,00 грн., у тому числі за 2013 рік у сумі 271888,00 грн.

- п. 198.1, п. 198.6 ст. 198 Податкового, кодексу України, в результаті чого занижений податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету, в загальній сумі 286199,00 грн, утому числі за:

- червень 2013 року на 35338 грн.

- липень 2013 року на 69317 грн.

- серпень 2013 року на 29990 грн.

- вересень 2013 року на 29323 грн.

- жовтень 2013 року на 26023 грн.

- листопад 2013 року на 27164 грн.

- грудень 2013 року на 69044 грн.

10.04.2015 року позивачем подано до ДПІ у м. Полтаві заяву про намір досягнення податкового компромісу вхід № 8977/10 /а.с. 109/ по занижених податкових зобов'язаннях з податку на прибуток за 2013 рік в сумі 238447,00 грн в зв'язку з завищенням витрат на загальну суму 1257994,00 грн та заниженням податку на додану вартість в розмірі 286198 грн в зв'язку з завищенням податкового кредиту за червень 2013 року - грудень 2013 року по взаємовідносин з ТОВ "Будресур-К".

27.04.2015 року ДПІ у м. Полтаві винесено податкове повідомлення-рішення № . яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств у загальному розмірі 339860,00 грн, у тому числі за основним платежем у розмірі 271888,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 67792,00 грн /а.с. 23/.

Рішенням від 27.04.2015 року № 6676/10/16-01-15-01-23 щодо недоцільності проведення документальної позапланової перевірки та погодження застосування податкового компромісу відповідно до підрозділу 92 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, погоджено податковий компроміс та визначено загальну суму податкового зобов'язання, згідно поданих підприємством уточнюючих розрахунків, щодо яких може бути застосовано податковий компроміс: по ПДВ - 286198,00 грн, по податку на прибуток - 238447,00 грн. Загальна сума податкового зобов'язання, що підлягає сплаті ТОВ "Віра-Сервіс-Буд" для досягнення податкового компромісу у розмірі 5 % від суми податкового зобов'язання складає - по ПДВ- 14310,00 грн, по податку на прибуток - 11992,00 грн.

14.09.2015 ДПІ у м. Полтаві винесено податкову вимогу № Ю-1739-23, якою ТОВ "Віра-Сервіс-Буд", у якій сума податкового боргу за узгодженими грошовими зобов'язаннями становить 369780,58 грн, у тому числі пеня у розмірі 29922,58 грн. /а.с. 9/.

Позивач не погодився з вказаною податковою вимогою, у зв'язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Пунктом 1, 2 підрозділу 92 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що податковий компроміс - це режим звільнення від юридичної відповідальності платників податків та/або їх посадових (службових) осіб за заниження податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість за будь-які податкові періоди до 1 квітня 2014 року з урахуванням строків давності, встановлених статтею 102 цього Кодексу. Платник податків, який вирішив скористатися процедурою податкового компромісу, під час дії податкового компромісу за такі податкові періоди має право подати відповідні уточнюючі розрахунки податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість, в яких визначає суму завищення витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток підприємств та/або суму завищення податкового кредиту з податку на додану вартість.

Уточнюючі розрахунки податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість подаються за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики. Разом з уточнюючим розрахунком подається перелік (опис) господарських операцій, щодо яких здійснено уточнення показників податкової декларації.

Сума заниженого податкового зобов'язання з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість сплачується в розмірі 5 відсотків такої суми. При цьому 95 відсотків суми заниженого податкового зобов'язання з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість вважаються погашеними, штрафні санкції не застосовуються, пеня не нараховується.

Сума погашеного податкового зобов'язання з податку на прибуток та/або податку на додану вартість в розмірі 95 відсотків внаслідок застосування податкового компромісу не враховується для визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток підприємств.

Так, судом встановлено, що 19.02.2015 року позивачем подано до ДПІ у м. Полтаві податкову декларацію з податку на прибуток підприємства за 2013 рік, де визначено суму податку на прибуток від діяльності, що не підлягає патентуванню у розмірі 9335,00 грн /а.с. 137-138/.

09.04.2015 року позивачем подано до ДПІ у м. Полтаві уточнюючу податкову декларацію з податку на прибуток підприємства за 2013 рік, де визначено суму податку на прибуток від діяльності, що не підлягає патентуванню у розмірі 247784,00 грн /а.с. 134-136/. Вказана декларація прийнята контролюючим органом у встановленому законодавством порядку, що не заперечується відповідачем.

За заявою позивача про податковий компроміс від 10.04.2015, рішенням ДПІ у м. Полтаві від 27.04.2015 року № 6676/10/16-01-15-01-23 щодо недоцільності проведення документальної позапланової перевірки та погодження застосування податкового компромісу відповідно до підрозділу 92 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, погоджено податковий компроміс та визначено загальну суму податкового зобов'язання, згідно поданих підприємством уточнюючих розрахунків, щодо яких може бути застосовано податковий компроміс: по ПДВ - 286198,00 грн, по податку на прибуток - 238447,00 грн. Загальна сума податкового зобов'язання, що підлягає сплаті ТОВ "Віра-Сервіс-Буд" для досягнення податкового компромісу у розмірі 5 % від суми податкового зобов'язання складає - по ПДВ - 14310,00 грн, по податку на прибуток - 11992,00 грн.

27.04.2015 року ДПІ у м. Полтаві винесено податкове повідомлення-рішення № . яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств у загальному розмірі 339860,00 грн, у тому числі за основним платежем у розмірі 271888,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 67792,00 грн /а.с. 23/.

Згідно з пунктом 7 підрозділу 92 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України процедура податкового компромісу, встановлена цим підрозділом, поширюється також на неузгоджені суми податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість, визначені у податкових повідомленнях-рішеннях, щодо яких триває процедура судового та/або адміністративного оскарження, а також на випадки, коли платник податків отримав податкове повідомлення-рішення, за яким податкові зобов'язання не узгоджені відповідно до норм цього Кодексу. Досягнення податкового компромісу у такому разі здійснюється за заявою платника податків у письмовій формі до контролюючого органу про намір досягнення податкового компромісу. У таких випадках днем узгодження платником податків податкових зобов'язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні, є день подання такої заяви до відповідного контролюючого органу. У разі несплати платником податків такого податкового зобов'язання у сумі, визначеній пунктом 2 цього підрозділу, таке податкове зобов'язання вважається неузгодженим

28.04.2015 року позивачем сплачено суму податкового зобов'язання, що підлягає сплаті ТОВ "Віра-Сервіс-Буд" для досягнення податкового компромісу у розмірі 5 % від суми податкового зобов'язання, що склала по податку на прибуток - 11992,00 грн. /а.с. 80/. Вказана обставина не заперечується відповідачем.

Таким чином, позивачем виконано обов'язок щодо подання відповідних уточнюючих розрахунків податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств, в яких визначено суму завищення витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток підприємств та щодо сплати суми заниженого податкового зобов'язання з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість в розмірі 5 відсотків такої суми.

14.09.2015 ДПІ у м. Полтаві винесено податкову вимогу № Ю-1739-23, якою ТОВ "Віра-Сервіс-Буд", у якій сума податкового боргу за узгодженими грошовими зобов'язаннями становить 369780,58 грн, у тому числі пеня у розмірі 29922,58 грн. /а.с. 9/.

Представник відповідача в своїх поясненнях вказує на те, що механізм застосування податкового компромісу визначений підрозділом 92 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України не передбачає часткового скасування винесених податкових повідомлень-рішень. Тому у зв'язку з несплатою узгодженої суми по податку на прибуток приватних підприємств у передбачений податковим законодавством термін, відповідно до пункту 14.1.175 статті 14 Податкового кодексу України сума набула статусу податкового боргу. А тому в інтегрованій картці платника податків правомірно проведено нарахування грошових зобов'язань з податку на прибуток згідно податкового повідомлення-рішення № від 27.04.2015 загальною сумою 339860,00 грн, у тому числі основний платіж 271888,00 грн, фінансова санкція 67972,00 грн.

Суд критично ставиться до вищевказаних пояснень представника відповідача з огляду на наступне.

Так, судом встановлено, що податкова вимога від 14.09.2015 № 1739-23 включає в себе узгоджене податкове зобов'язання лише по податковому повідомленню-рішенню від 27.04.2015 № .

За результатами податкового компромісу ТОВ "Віра-Сервіс-Буд" сплачено податкове зобов'язання у розмірі 5 % від суми податкового зобов'язання, що визначено рішенням про погодження податкового компромісу та склало по податку на прибуток - 11992,00 грн.

Пунктом 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України передбачено, що у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Матеріалами справи підтверджено, що заборгованість відповідача частково зменшена за рахунок зарахування ДПІ у м. Полтаві у рахунок погашення податкового боргу відповідача з податку на прибуток приватних підприємств переплати в розмірі 2 грн /а.с. 97/.

Підпунктом 129.1.2 п. 129.1 ст. 129 Податкового кодексу України визначено, що пеня нараховується у день настання строку погашення податкового зобов'язання, нарахованого контролюючим органом або платником податків у разі виявлення його заниження на суму такого заниження та за весь період заниження (в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

Пунктом 1.2 Інструкції про порядок нарахування та погашення пені за платежами, що контролюються органами державної податкової служби, затвердженої наказом Державної податкової адміністрації України від 17.12.2010 р. № 953 (надалі - Інструкція) визначено, що цією Інструкцією встановлюється порядок ведення органами державної податкової служби обліку нарахування та погашення пені, що справляється з платників податків у зв'язку із несвоєчасним погашенням узгодженого грошового зобов'язання, та пені на податкове зобов'язання, нараховане контролюючим органом у разі виявлення його заниження та/або визначене податковим агентом при виплаті (нарахуванні) доходів на користь платників податків - фізичних осіб та/або контролюючим органом під час перевірки такого податкового агента.

Згідно п.п. 2.1.2 п. 2.1 Інструкції, нарахування пені розпочинається у день настання строку погашення податкового зобов'язання, нарахованого контролюючим органом або платником податків у разі виявлення його заниження на суму такого заниження та за весь період заниження (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

З аналізу вищезазначених норм Інструкції вбачається, що пеня нараховується на суму заниження податкового зобов'язання, а ведення обліку нарахування та погашення пені здійснюється виключно органами державної податкової служби.

Як вбачається з відомостей податкової вимоги від 14.09.2015 № 1739-23 та інтегрованої картки платника податків ТОВ "Віра-Сервіс-Буд", ДПІ у м. Полтаві нараховано пеню на всю суму грошового зобов'язання визначеного податковим повідомленням-рішенням від 27.04.2015 № , а не на частину несплаченої суми грошового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 33 441 грн. Крім того, контролюючим органом нараховано пеню без урахування рішення про застосування податкового компромісу від 27.04.2015 № 6675/10/16-01-15-01-23.

З огляду на вищезазначене, суд вважає, що висновок ДПІ у м. Полтаві про те, що за позивачем станом на дату винесення податкової вимоги рахується борг у розмірі 369780,58 грн, у тому числі пеня у розмірі29922,58 грн, здійснено при помилковому розумінні норм діючого на час виникнення спірних правовідносин законодавства України і фактичних обставин справи.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

У відповідності до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, обов'язок доведення обставин, які стали підставою для прийняття спірної вимоги про сплату боргу (недоїмки) та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску покладено на контролюючий орган.

З урахуванням попередньо встановлених обставин справи та висновків суду зроблених під час дослідження обставин прийняття податкової вимоги від 14.09.2015 року № 1739-23, суд дійшов до висновку, що правові підстави для винесення вказаної податкової вимоги на суму 369780,58 грн у контролюючого органу відсутні.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно положень статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Віра-Сервіс-Буд" до Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправною та скасування вимоги, задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області від 14.09.2015 року № 1739-23.

Присудити Товариству з обмеженою відповідальністю "Віра-Сервіс-Буд" за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області судові витрати за сплати судового збору у розмірі 4168,71 грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 16 лютого 2016 року.

Суддя Р.І. Молодецький