Справа № 456/3584/15-а
Суддя: Микитчин І. М.
Дата ухвалення: 2016-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 456/3584/15-а
Провадження № 2-а/456/15/2016
ПОСТАНОВА

іменем України

11 лютого 2016 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області у складі:

головуючого-судді Микитчина І. М.

при секретарі Петренко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Стрию справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління ДАІ УМВС України у Львівській області, інспектора ДПС Жидачівського взводу ДПС УДАІ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_2 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ :

позивач ОСОБА_1 звернувся в суд до відповідачів управління ДАІ УМВС України у Львівській області, інспектора ДПС Жидачівського взводу ДПС УДАІ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_2 та просить скасувати постанову серії ПС2 № 416377 про адміністративне правопорушення від 08 серпня 2015 року. В обґрунтування позовних вимог, покликається на те, що 08 серпня 2015 року інспектором взводу ДПС УДАІ УМВС України у Львівській області молодшим сержантом ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення серії АП1 №165481, згідно з яким у цей день о 18 годині 50 хвилині він - ОСОБА_1, керуючи автомобілем марки Opel Zafira, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 у селі Туради Жидачівського району Львівської області, порушив п. 12.4. Правил дорожнього руху, перевищивши встановлену швидкість руху на 23 км/год,, що зафіксовано вимірювачем швидкості «Візир» №0812461, який був розташований на тринозі в патрульному автомобілі, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КпАП України. У протоколі він власноручно записав, що з протоколом не згідний, швидкість згідно показника спідометра була 70 км. На підставі цього протоколу 08 серпня 2015 року інспектором взводу ДПС УДАІ УМВС України у Львівській області ОСОБА_2 виніс постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №416377, якою визнав його винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КпАП України у вигляді перевищення встановленої швидкості руху на 23 км/год. у селі Туради Жидачівського району Львівської області та призначив стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 гривень.

Рухаючись у межах населеного пункту Туради Жидачівського району Львівської області він помітив автомобіль ДПС на відстані близько 100м, що стояла біля огорожі приватної садиби. Місце зупинки інспекторів ДПС було обране всупереч пункту 12.3.3 Інструкції з питань діяльності підрозділів ДПС ДАІ МВС №111, а саме:

12.3. Під час несення служби на транспортних засобах застосовуються такі тактичні способи:

12.3.3. Дислокація патрульного автомобіля в місцях його найкращої видимості для всіх учасників дорожнього руху з одночасним пішим переміщенням працівника до найбільш напружених ділянок руху.

Інспектор дорожньо-патрульної служби Жидачівського взводу ДПС УДАІ ГУМВС України у Львівській області молодший сержант ОСОБА_2 зупиняв автомобіль марки Opel Zafira, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з вікна патрульної машини. Своїми діями Інспектор дорожньо-патрульної служби Жидачівського взводу ДПС УДАІ ГУМВС України у Львівській області молодший сержант ОСОБА_2 (ЛВ0531) порушив Інструкцію з питань діяльності підрозділів ДПС ДАІ МВС №111 пукт 14 "про порядок зупинки транспортного засобу", а саме:

14.2.Сигнал про зупинку транспортного засобу подається працівником підрозділу ДПС з тротуару (обочини) у зрозумілій для водіїв формі (сигналів), за допомогою жезла регулювальника, свистка чи рукою. При цьому жезлом (рукою) вказується безпосередньо на транспортний засіб, який зупиняється, та на пропоноване місце зупинки.

Сигнал про зупинку подано у момент коли автомобіль Opel Zafira, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 порівнявся з автомобілем ДПС ДАІ. Даний сигнал він розцінив прохання про допомогу. Однак працівник ДАІ повідомив, що він перевищив дозволену швидкість більш як на 20 км/год. та показав фотографії на яких був автомобіль, який візуально схожий на автомобіль, державний реєстраційний номер розгледіти він не зміг. На першій фотографії була швидкість 72 км/год, другій 74 км/год. та на останній 83 км/год. протягом декількох секунд. Він заперечив, що на фото його автомобіль, оскільки швидкість він не перевищував, що можуть підтвердити свідки які знаходяться в салоні його автомобіля. Однак працівник ДАІ на пояснення не реагував та почав писати протокол. Після закінчення написання протоколу та постанови інспектор ознайомив його з ними. Він зазначив, що буде оскаржувати даний протокол та постанову.

З зазначеною постановою категорично не згідний, вважає її незаконною та такою, що грубо порушує його права, а тому підлягає скасуванню з наступних підстав. Вважає, що швидкість зазначена на вимірювальному приладі «Візир» не належить його автомобілю, оскільки він рухався з допомогою пристрою "круїз-контроль", що підтримує постійну швидкість автомобіля автоматично, без участі водія, у межах встановленого швидкісного режиму.

У відповідності до ст.10-15 Закону України „Про метрологію та метрологічну діяльність", на вимірювання у сфері, у якій їх результат можуть бути використані у якості доказу по справі, розповсюджується державний метрологічний нагляд. За таких умов кожен засіб вимірювальної техніки має бути укомплектований документами про допуск даного типу засобів вимірювальної техніки для використання в Україні, та про повірку даного примірника засобу вимірювальної техніки. Таких відомостей йому надано не було, дата наступної повірки невідома. Крім того грубо порушено Наказ Міністерства внутрішніх справ України від 27 березня 2009 року N 111, а саме: 18.10. забороняється використовувати під час несення служби технічні засоби та прилади, які не сертифіковані в Україні та не пройшли перевірку або мають свідоцтво про перевірку, термін дії якого минув. До того ж, у протоколі відсутні вказівки на те, хто саме проводив фото фіксацію. Між тим, це повинно бути зафіксовано, тим більше, що у відповідності до п.12.4 до використання спеціальних засобів нагляду за дорожнім рухом допускаються лише співробітники, які згідно до п. 1.21 Розпорядження МВС України № 466 від 21.05.2009 вивчили та здали заліки з використання таких приладів і повинні знати складові частини, технічні характеристики та порядок використання технічних засобів та технічних приладів, які застосовуються для виявлення порушень правил, норм і стандартів у сфері безпеки дорожнього руху. Тому при оцінці як законності, так і достовірності фіксації порушень ПДР необхідно мати відомості про цих співробітників. Це також говорить про порушення нормативних актів МВС при фіксації порушень, та перешкоджає застосуванню її результатів для притягнення осіб до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 14-1 КУпАП фіксація правопорушення можлива, якщо порушення зафіксовано приладом, працюючому в автоматичному режимі. Оскільки адміністративно- процесуальне законодавство не конкретизує поняття автоматичного режиму роботи приладу, можливо звернутися до формально-логічного тлумачення цього поняття, відповідно до якого автоматичним є такий режим роботи приладу, який виконується без втручання в його діяльність сторонніх факторів, тобто без людини. Прилад, «Візир» яким проводився нагляд за дорожнім рухом з метою фіксації порушень ПДР України, не є автоматичним засобом фото чи відео фіксації, оскільки він знаходиться у співробітника ДАІ, керується ним безпосередньо або через комп'ютер (визначаються ті параметри, які фасуються приладом, зокрема, швидкість, абощо, об'єкт зйомки, її режими, кут огляду приладу, тощо). Між тим, ст. 14-1 КУпАП передбачає, що для її застосування необхідно, щоб фіксація велася саме засобом фото - кіно - або відео зйомки, які працюють у автоматичному режимі. Сама фотографія зроблена "Візиром" не є доказом того, що автомобіль який є в кадрі рухався зі швидкістю вказаній на цій фотографії. Згідно з технічними характеристиками приладу "ВІЗИР" максимальна дальність вимірювання швидкості дорівнює 400 метрам, а відстань на якій можна зафіксувати номерний знак дорівнює не більш ніж 80 метрам. Отже можна зробити висновок, що прилад може фіксувати автомобіль який перевищує швидкість на відстані більш ніж 80 мерів, а у кадр попадає автомобіль який рухається ближче 80 метрів, але не порушує обмежень швидкості. Відсутні жодні підстави, підтверджені належними доказами, що швидкість зафіксована "Візиром" належать саме до його автомобіля.

Позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини, просить їх задовольнити.

Відповідачі, представник Управління ДАІ УМВС України у Львівській області, інспектор ДПС Жидачівського взводу ДПС УДАІ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_2, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин у судове засідання не прибули та не повідомили про причини свого неприбуття, тому суд відповідно до ч. 4 ст. 128 КАС України розглянув справу за їх відсутності на підставі наявних у ній доказів.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що 08 серпня 2015 року о 18 годині 50 хвилині вона була в салоні автомобіля Opel Zafira, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 яким керував - ОСОБА_1Ю У селі Туради Жидачівського району Львівської області вони були зупинені інспектором взводу ДПС УДАІ УМВС України у Львівській області молодшим сержантом ОСОБА_2 за те , що водій ОСОБА_4 нібито порушив п. 12.4. Правил дорожнього руху, перевищивши встановлену швидкість руху на 23 км/год,, що зафіксовано вимірювачем швидкості «Візир» №0812461, який був розташований на тринозі у середині патрульного автомобіля, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КпАП України. Працівник ДАІ здійснював зупинку з салону свого автомобіля. Вона намагалась пояснити працівнику ДАІ, що ОСОБА_1 рухався із швидкістю 70 км./год., що вона чітко бачила, так як знаходилась в салоні автомобіля. Олднак працівник ДАІ всупереч її пояснень та пояснень ОСОБА_1 склав протокол та постанову, якої визнав останнього винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КпАП України. Вважає дії працівників ДАІ незаконними так, як ОСОБА_1 не перевищував дозволеної швидкості.

Заслухавши пояснення позивача, свідка, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно та всебічно зясувавши всі обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підставні та підлягають до задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Так, у судовому засіданні достовірно встановлено, що постановою інспектора взводу ДПС УДАІ УМВС України у Львівській області молодшим сержантом ОСОБА_2від 08 серпня 2015 року серії ПС2 № 416377 позивача було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн, за те, що 08 серпня 2015 о 18 годині 50 хвилині він, керуючи автомобілем марки Opel Zafira, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, у селі Туради Жидачівського району Львівської області, перевищивши встановлену швидкість руху на 23 км/год, чим порушив п. 12.4. Правил дорожнього руху.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з абзацом третім п. 21 ст. 11 Закону України «Про міліцію» міліції для виконання покладених на неї обов'язків надається право: використовувати передбачені нормативно-правовими актами технічні засоби, в тому числі засоби фото- і відеоспостереження для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху.

Також, згідно із п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема потрібно навести докази, на яких грунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до п. 1.6 розпорядження МВС № 466 від 21.05.2009 року, працівників ДАІ зобов'язано виключити випадки складання відносно водіїв транспортних засобів адміністративних протоколів без доведення їхньої вини чи достатніх доказів допущення ними порушень ПДР України (фото, відео матеріалів, показань свідків).

З тверджень позивача та свідка встановлено, що він надавав інспектору пояснення з приводу того, що рухався з швидкістю 70 км./год, що не заборонено ПДР України.

Незважаючи на те, що згідно ст. 251 КУпАП, доказами по справі є також пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків у постанові, прийнятій відповідачем, не надається будь-якої оцінки вказаних доказів.

Відповідно до ст. 70 КАС України докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги та згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачу була надана можливість подати докази правомірності свого рішення, однак останній такою не скористався і як субєкт владних повноважень не виконав покладений на нього обовязок щодо доказування правомірності прийнятого рішення.

Відтак, суд приходить до висновку про необхідність погодитися з вимогою позивача, що оскаржувана постанова серії ПС2 № 416377 від 08 серпня 2015 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. є протиправною та підлягає скасуванню як прийнята з порушенням його прав та чинного законодавства.

Керуючись ст. 9, 70, 71, 86, 159, 167 КАС України, ст.,ст. 14-1, ч.1 ст.123, 287, 288, 293 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ :

позов задовольнити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 416377 від 08 серпня 2015 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у вигляді штрафу в сумі 255 (двісті пятдесят пять) гривень.

Постанова оскарженню не підлягає.

Головуючий-суддя ОСОБА_5