Справа № 826/14306/15
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2016-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії:

головуючого судді Шулежка В.П., судді Іщука І.О., судді Погрібніченка І.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ВКФ Фарби України» до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

В обґрунтування позовних вимог ТОВ «ВКФ Фарби України» зазначило, що відповідач під час прийняття наказу від 09.06.2015 № 559 про призначення позапланової перевірки безпідставно послався на положення постанови Кабінету Міністрів України від 13.08.2014 № 408 «Питання запровадження обмежень на проведення перевірок державними інспекціями та іншими контролюючими органами» як на підставу проведення позапланової перевірки без отримання дозволу Кабінету Міністрів України.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити з підстав правомірності оспорюваних наказу, припису та постанови відповідача.

Представники позивача та відповідача подали клопотання про розгляд справи в подальшому за їх відсутності.

З огляду на викладене, з урахуванням положень ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України), суд дійшов висновку про доцільність розгляду справи в порядку письмового провадження на підставі наявних матеріалів справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві 13.06.2014 зареєструвала Декларацію про початок виконання будівельних робіт на об’єкті «Будівництво житлового будинку з вбудовано-прибудованими нежитловими приміщеннями по вул. Українській, 6 у Шевченківському районі м. Києва», подану замовниками ДВНЗ «Київський індустріальний коледж» та ТОВ «ВКФ Фарби України».

На підставі отриманого листа Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради від 19.03.2015 № 2881/0/12/27-15 відповідачу стало відомо, що замовникам спірного будівництва ДВНЗ «Київський індустріальний коледж» та ТОВ «ВКФ Фарби України» містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки № 2154/0/12/010-14, зазначені у Декларації про початок виконання будівельних робіт від 13.06.2014, не видавались.

Зважаючи на те, що у Декларації про початок виконання будівельних робіт від 13.06.2014 було зазначено недостовірні дані, Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у м. Києві прийняв наказ від 24.03.2015 № 45 «д», яким на підставі пункту 14 Порядку виконання будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 № 466 (далі – Порядок № 466) скасував реєстрацію Декларації про початок виконання будівельних робіт: «Будівництво житлового будинку з вбудовано-прибудованими нежитловими приміщеннями по вул. Українській, 6 у Шевченківському районі м. Києва».

Доказів того, що наказ від 24.03.2015 № 45 «д» скасовано, чи реєстрації іншої Декларації про початок виконання будівельних робіт на спірному об’єкті будівництва по вул. Українській, 6 у Шевченківському районі м. Києва, позивачем суду не надано.

За результатами перевірки встановлено та в акті перевірки від 19.06.2015 зафіксовано, що по вул. Українській, 6 у Шевченківському районі м. Києва генпідрядною організацією ТОВ «Вендер прожект» на замовлення ДВНЗ «Київський індустріальний коледж» виконуються будівельні роботи із будівництва багатоповерхового житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення та гуртожитку для студентів. Відповідно до змісту договору про часткову участь у будівництві та передачі функцій замовника від 28.05.2014 № 28/05-Ф3/2014 ДВНЗ «Київський індустріальний коледж» передав функції замовника щодо проектування та будівництва цього об’єкта ТОВ «ВКФ Фарби України».

Проект об’єкта ТОВ «ВКФ Фарби України» «Будівництво багатоповерхового житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення та гуртожитку для студентів на вул. Українській, 6 у Шевченківському районі м. Києва» розроблений ТОВ «ПК Інжгруп» отримав експертний звіт Державного науково-дослідного та проектно-вишукувального інституту «НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ» щодо розгляду проектної документації від 16.04.2015 № 150/15. Відповідно до вказаного експертного звіту та паспорту об’єкта категорія складності об’єкта будівництва – V. На момент перевірки виконувались будівельні роботи із влаштування плити перекриття над технічним поверхом житлового будинку, розташованим на 22 поверхом.

Таким чином, у результаті перевірки встановлено, що будівельні роботи на ТОВ «ВКФ Фарби України» «Будівництво багатоповерхового житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення та гуртожитку для студентів на вул. Українській, 6 у Шевченківському районі м. Києва» виконуються без дозволу на виконання будівельних робіт, тобто з порушенням вимог ч. 1 ст. 34 та ч. 1 ст. 37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

На підставі даних акта перевірки від 19.06.2015 видано оспорюваний припис про усунення порушення законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів та правил від 19.06.2015 та складено протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 19.06.2015.

З матеріалів справи вбачається, що складені за результатами перевірки документи разом із супровідним листом від 19.06.2015 № 10/26-37/1906/02/4-Шв направлено на адресу позивача рекомендованим листом, що підтверджується наявною копією повідомлення про вручення поштового відправлення представнику позивача 26.06.2015. У вказаному супровідному листі позивача було повідомлено про розгляд справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності 30.06.2015.

За виявлене під час перевірки правопорушення у сфері містобудівної діяльності на позивача накладено штраф у сумі 1 096 200,00 грн. на підставі абз. 3 п. 5. ч. 2 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» шляхом прийняття оспорюваною у справі постанови від 30.06.2015 № 45/15/10/26-31/3006/05.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог з огляду на таке.

Згідно зі статтею 10 Закону України «Про архітектурну діяльність» від 20.05.1999 №687-XIV для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об'єктів архітектури додержання суб'єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд.

Державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд здійснює центральний орган виконавчої влади з питань будівництва, містобудування та архітектури. Державний контроль та нагляд у системі центрального органу виконавчої влади з питань будівництва, містобудування та архітектури здійснює Державна архітектурно-будівельна інспекція України та її територіальні органи.

Повноваження щодо здійснення державного архітектурно-будівельного контролю визначені статтею 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 № 3038-VI, Порядком здійснення державного архітектурного контролю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 № 553 (далі – Порядок № 533) та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до пункту 7 Порядку № 553 позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена планом роботи інспекції. Підставою для проведення позапланової перевірки є, зокрема, вимога правоохоронних органів про проведення перевірки.

Відповідно до пункту 8 Прикінцевих положень Закону України від 28.12.2014 № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців контролюючими органами (крім Державної фіскальної служби України та Державної фінансової інспекції України) здійснюються протягом січня - червня 2015 року виключно з дозволу Кабінету Міністрів України або за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки.

Водночас, згідно з пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 13.08.2014 № 408 «Питання запровадження обмежень на проведення перевірок державними інспекціями та іншими контролюючими органами» (далі – Постанова № 408) надання дозволу на проведення перевірок підприємств, установ, організацій, фізичних осіб - підприємців не потребується у разі, коли такі перевірки проводяться за рішенням суду, на вимогу службових осіб у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України.

Так, відповідно до положень ч. 2 ст. 40 Кримінального процесуального кодексу України (у редакції, чинній на час проведення перевірки) слідчий уповноважений, зокрема, призначати ревізії та перевірки у порядку, визначеному законом.

Таким чином, суд дійшов висновку про безпідставність посилання позивача на відсутність правових підстав у посадових осіб відповідача проводити перевірку дотримання ТОВ «ВКФ Фарби України» вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності з огляду на положення пункту 8 Прикінцевих положень Закону України від 28.12.2014 № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України».

Отже, оспорюваний наказ ДАБІУ від 09.06.2015 № 559 прийнято відповідачем відповідно до вимог чинного законодавства України та є правомірним, а тому скасуванню не підлягає.

Відповідно до ч. 10 ст. 35 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту і достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації про початок виконання підготовчих робіт, та виконання підготовчих робіт з порушенням вимог, визначених у цій статті.

Згідно з пунктом 14 Порядку № 466 у разі виявлення Інспекцією недостовірних даних (встановлення факту, що на дату реєстрації декларації інформація, яка зазначалася в ній, не відповідала дійсності, та/або виявлення розбіжностей між даними, зазначеними у декларації), наведених у зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема, якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такої декларації підлягає скасуванню Інспекцією.

Як установлено в ході розгляду справи, декларація про початок виконання будівельних робіт: «Будівництво житлового будинку з вбудовано-прибудованими нежитловими приміщеннями по вул. Українській, 6 у Шевченківському районі м. Києва» від 13.06.2014 скасована наказом Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у м. Києві від 24.03.2015 № 45 «д».

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник має право виконувати будівельні роботи після: реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до I - III категорій складності; видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до IV і V категорій складності.

Приписами ч. 1 ст. 37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» установлено, що право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням або зареєстрованою декларацією про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об'єктах будівництва, що належать до IV і V категорій складності, підключення об'єкта будівництва до інженерних мереж та споруд надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після отримання дозволу на виконання будівельних робіт.

Зважаючи на те, що спірний об’єкт будівництва ТОВ «ВКФ Фарби України» «Будівництво багатоповерхового житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення та гуртожитку для студентів на вул. Українській, 6 у Шевченківському районі м. Києва» належить до V категорії складності, а доказів отримання позивачем відповідного дозволу на виконання будівельних робіт на цьому об’єкті суду не надано, суд вважає доведеним здійснення ТОВ «ВКФ Фарби України» станом на 09.06.2015 будівельних робіт без отримання дозволу на їх виконання.

Водночас, суд вважає безпідставними посилання позивача на те, що категорія складності спірного об’єкта будівництва є ІІІ, оскільки це, на його думку, встановлено судовими рішеннями в інших адміністративних справах, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Водночас ч. 4 ст. 72 КАС України вирок суду в кримінальній справі або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов’язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Наведеними нормами КАС України встановлені преюдиційні обставини, тобто ті обставини, що встановлені в судовому рішенні, яке набрало законної сили. Зазначені преюдиційні обставини є підставами для звільнення від доказування.

При застосуванні цих процесуальних норм судам варто враховувати, що правове значення преюдиційних обставин, які передбачені частиною першою статті 72 КАС України, відрізняється від такого для обставин, що визначені частиною четвертою цієї ж статті.

Так, звільнення від доказування з підстав установлення преюдиційних обставин в іншому судовому рішенні, передбачене частиною першою статті 72 КАС України, варто розуміти так, що учасники адміністративного процесу не зобов’язані повторно доказувати ті обставини, які були встановлені чинним судовим рішенням в іншій адміністративній, цивільній або господарській справі, якщо в цій справі брали участь особи, щодо яких відповідні обставини встановлені.

Отже, за змістом частини першої статті 72 КАС України учасники адміністративного процесу звільнені від надання доказів на підтвердження обставин, які встановлені судом при розгляді іншої адміністративної, цивільної чи господарської справи. Натомість такі учасники мають право посилатися на зміст судового рішення у відповідних справах, що набрало законної сили, в якому відповідні обставини зазначені як установлені.

Проте, передбачене частиною першої статті 72 КАС України звільнення від доказування не має абсолютного характеру і не може сприйматися судом як неможливість спростування під час судового розгляду обставин, які зазначені в іншому судовому рішенні. Адміністративний суд не повинен сприймати як обов’язкові висновки щодо фактичних обставин справи, наведені у чинних судових рішеннях інших адміністративних, цивільних чи господарських справ.

Для спростування преюдиційних обставин, передбачених частиною першою статті 72 КАС України, учасник адміністративного процесу, який ці обставини заперечує, повинен подати суду належні та допустимі докази. Ці докази повинні бути оцінені судом, що розглядає справу, у загальному порядку за правилами статті 86 КАС України.

Як установлено на підставі експертного звіту Державного науково-дослідного та проектно-вишукувального інституту «НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ» щодо розгляду проектної документації від 16.04.2015 № 150/15, спірний об’єкт будівництва належить до V категорії складності.

Отже, для здійснення будівельних робіт у цьому випадку позивач зобов’язаний був отримати саме відповідний дозвіл на їх виконання, а не зареєструвати Декларацію про початок виконання будівельних робіт. Водночас, судом у ході розгляду справи установлено, що Декларація про початок виконання будівельних робіт від 13.06.2014 скасована відповідним наказом.

Відповідно до пункту 3 ч. 4 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право видавати обов'язкові для виконання приписи щодо усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Згідно з абз. 3 п. 5. ч. 2 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» суб'єкти містобудування, які є замовниками будівництва об'єктів (у разі провадження містобудівної діяльності), або ті, що виконують функції замовника і підрядника одночасно, несуть відповідальність у вигляді штрафу за виконання будівельних робіт без отримання дозволу на їх виконання на об'єктах V категорії складності - у розмірі дев'ятисот мінімальних заробітних плат.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку щодо правомірності оспорюваних у справі припису та постанови про накладення штрафу за порушення позивачем вимог містобудівельного законодавства.

Згідно з ч.ч. 1 та 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Натомість, твердження позивача в ході судового розгляду справи не знайшли свого належного правового обґрунтування та не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства України.

Ураховуючи наведене, проаналізувавши норми законодавства та надавши оцінку наявним доказам у справі, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Враховуючи положення ст. 94 КАС України та сплату ТОВ «ВКФ Фарби України» судового збору в розмірі 10 відсотків розміру ставки судового збору за позовну вимогу майнового характеру стягненню з позивача підлягає решта суми судового збору.

Керуючись ст.ст. 94, 122, 158-163 КАС України суд,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю «ВКФ Фарби України» відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Окружного адміністративного суду міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Головуючий суддя В.П. Шулежко

Суддя І.О. Іщук

Суддя І.М. Погрібніченко