Справа № 810/4316/15
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2015-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2015 року м. Київ 810/4316/15

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Панової Г.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Білоцерківської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гермес 2013"

про накладення арешту на кошти та стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась Білоцерківська обєднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Київській області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гермес 2013" про накладення арешту на кошти у сумі 9159, 17 грн. та стягнення заборгованості у сумі 9159,17 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що підприємством до Білоцерківської ОДПІ не були подані податкові декларації з податку на додану вартість за червень жовтень 2014 року та реєстри видаткових та отриманих податкових накладних за травень, липень-жовтень 2014 року. На підставі чого, позивачем було проведені камеральні перевірки своєчасності подання відповідачем податкової звітності з податку на додану вартість. За результатами перевірок, податковим органом встановлені порушення товариством вимог податкового законодавства у звязку з чим складені Акти перевірок, які в подальшому слугували винесенню податкових повідомлень-рішень на загальну суму 9690,00 грн. За відповідачем рахувалась переплата в сумі 530,83 грн., якою частково було погашене узгоджене податкове зобовязання, податковий борг відповідача склав 9159,17 грн.

Оскільки борг відповідачем до державного бюджету не сплачено і в нього відсутнє майно для погашення такого боргу, податковий орган звернувся до суду з даним позовом.

У судове засідання 06.10.2015 уповноважені представники сторін не зявились.

06.10.2015 від позивача до суду надійшла заява про уточнення позовних вимог, відповідно до якої просив стягнути з належних ТОВ Гермес 2013, банківських рахунків податковий борг перед бюджетом в сумі 9159,17 грн. та розглядати справу без участі представника Білоцерківської ОДПІ.

Представники відповідача у судове засідання не з'явились. Відповідач був повідомлений судом належним чином про дату, час та місце судового засідання. До суду повернуто конверт з довідкою поштового відділення ф.20 «за зазначеною адресою не проживає». Проте виклик відповідача здійснювався на юридичну адресу, яка зазначена в Єдиному державному реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, а саме: 09100, АДРЕСА_1.

Згідно з частиною одинадцятою статті 35 Кодексу адміністративного судочинства України розписку про одержання повістки (повістку у разі неможливості вручити її адресату чи відмови адресата її одержати) належить негайно повернути до адміністративного суду. У разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Відповідно до частини четвертої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Згідно з частиною шостою статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Судом встановлено, що для розгляду і вирішення даної справи відсутня потреба у заслуховуванні свідків чи експертів, також немає інших перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, зазначених у статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, враховуючи викладене, розгляд даної справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов таких висновків.

Товариство з обмеженою відповідальністю Гермес 2013, ідентифікаційний код 39000783, зареєстроване як юридична особа 29.11.2013 відділом державної реєстрації та перебуває на податковому обліку у Білоцерківської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області з 17.12.2013.

З наявних у справі доказів вбачається, що станом на час подання позову у Товариства з обмеженою відповідальністю Гермес 2013, існує податковий борг зі сплати податку на додану вартість у розмірі 9159,17 грн.

Судом встановлено, що на підставі пункту 200.10 статті 200 розділу V Податкового кодексу України у порядку статті 76 глави 8 розділу II Податкового кодексу України Білоцерківською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області проведені камеральні перевірки своєчасності подання податкової звітності з податку на додану вартість ТОВ Гермес 2013 за період травень - жовтень 2014 року.

За результатами перевірок складено Акти про результати камеральних перевірок даних задекларованих у податковій звітності ТОВ Гермес 2013:

Акт № 2323/15-1/39000783 від 15.07.2014 року;

Акт № 589/15-1/39000783 від 06.08.2014 року;

Акт № 706/15-1/39000783 від 17.09.2014 року;

Акт № 743/15-1/39000783 від 07.10.2014 року;

Акт № 839/15-1/39000783 від 05.11.2014 року;

Акт № 894/15-1/39000783 від 08.12.2014 року.

Перевірками встановлено порушення відповідачем вимог пункту 201.15 статті 201, підпункту 49.18.1 пункту 49.18 статті 49, глави 2 розділу II Податкового кодексу України, а саме: підприємством не були подані до Білоцерківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області податкові декларації з податку на додану вартість за червень жовтень 2014 року та реєстри виданих та отриманих податкових накладних за травень, липень жовтень 2014 року.

У відповідності до пункту 120.1. статті 120, пункту 121.1 статті 121 Податкового кодексу України та на підставі вищезазначених актів перевірки, податковим органом були винесені податкові повідомлення рішення форми «Р»:

- від 27.08.2014 року № НОМЕР_1 на загальну суму 510,00 грн.;

- від 20.08.2014 року № НОМЕР_2 на загальну суму 1020,00 гри.;

- від 02.10.2014року № НОМЕР_3 на загальну суму 2040,00 грн.;

- від 20.10.2014 року № НОМЕР_4 на загальну суму 2040,00 грн.;

- від 10.12.2014 року № НОМЕР_5 на загальну суму 2040,00 гри.;

- від 19.01.2015 року № НОМЕР_6 на загальну суму 2040,00 грн.

Вищезазначені податкові повідомлення-рішення були отримані відповідачем відповідно до рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень зі штриховими ідентифікаторами:

№ 672 (зровотній а.с. 15);

№ 242 (а.с. 19);

№ 217 (а.с. 25);

№ 715 (а.с. 29);

конверт з довідкою форми 20 «за закінченням терміну зберігання» (а.с.34);

№ 190 (а.с. 39).

Отже, податковий борг з податку на додану вартість виник, з тих підстав, що відповідачем не були подані податкові декларації з податку на додану вартість за червень жовтень 2014 року та реєстри видаткових та отриманих податкових накладних за травень, липень-жовтень 2014 року, що в подальшому слугувало винесенню податкових повідомлень-рішень на загальну суму 9690,00 грн., а оскільки відповідно до довідки № 14343/10/10-02-23-0 від 25.08.2015 (а.с. 14) та картки особового рахунку (а.с. 43) за відповідачем рахувалась переплата в розмірі 530,83 грн., якою частково було погашене узгоджене податкове зобовязання, податковий борг відповідача склав 9159,17 грн.

Враховуючи вимоги статті 59 Податкового кодексу України, Білоцерківською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Київській області виставлено податкову вимогу від 16.12.2014 № 73-23-179 на суму 3039.17 грн. Дану вимогу було направлено на адресу відповідача, проте до податкового органу було повернуто конверт з довідкою форми 20 «за закінченням терміну зберігання».

Крім того, в матеріалах справи міститься інформаційна довідка з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру зборів відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта (а.с. 45), відповідно до якої у ТОВ "Гермес 2013" відсутні відомості про наявність рухомого та нерухомого майна.

З огляду на наявність вищевикладених обставин, Білоцерківська обєднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Київській області звернулась у порядку позовного провадження, з позовом про накладення арешту на кошти відповідача, що знаходяться на банківських рахунках, у межах податкового боргу у розмірі 9159,17 грн.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулюються Податковим кодексом України.

Відповідно пункту 6.1 статті 6 цього Кодексу, податком є обов'язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Згідно підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобовязаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Положеннями статті 36 Податкового кодексу України передбачено, що податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов'язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов'язків платника податків, крім випадків, передбачених законом. Виконання податкового обов'язку може здійснюватися платником податків самостійно або за допомогою свого представника чи податкового агента. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Пунктом 38.1 статті 38 Податкового кодексу України встановлено, що виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

За нормами підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України грошове зобов'язання платника податків визначається, як сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Підпункт 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначає, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України передбачено, що у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Так, станом на час розгляду судової справи та винесення рішення, суду не надано жодних доказів оскарження відповідачем в адміністративному чи судовому порядку податкових повідомлень-рішень, а отже, податкове зобовязання відповідача у розмірі 3557349,00 грн. є узгодженим.

Згідно пункту 59.1 статті 59 цього Кодексу, у разі, коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Пунктом 59.5 зазначеної статті, передбачено, що у разі, коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги.

Як встановлено судом, на адресу відповідача надіслано податкову вимогу, проте податковий борг відповідачем самостійно не погашено.

Відповідно до пункту 41.1 та пункту 41.2 статті 41 Податкового кодексу України контролюючими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску, його територіальні органи.

Органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень. Стягнення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску за виконавчими написами нотаріусів не дозволяється

Відповідно до пункту 95.1 статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

При цьому, згідно пункту 87.2 статті 87 Податкового кодексу України, джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Права органів державної податкової служби визначені у статті 20 Податкового кодексу України.

Так, згідно підпункту 20.1.33 пункту 20.1. статті 20 Податкового кодексу України, контролюючи органи мають право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

Відповідно до підпункту 20.1.34 пункту 20.1. статті 20 Податкового кодексу України, контролюючи органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Зазначені підстави можуть застосовуватись як окремо одна від одної, так і у їх сукупності.

Також, пунктом 95.3 статті 95 Податкового кодексу України визначено, що стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

На підставі наявних у матеріалах справи доказів судом встановлено, що у Товариства з обмеженою відповідальністю Гермес - 2013 відсутнє майно, за рахунок якого може бути погашено наявний податковий борг.

За приписами пункту 94.1 статті 94 Податкового кодексу України, адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.

В той же час, абзацом другим підпункту 94.6.2 пункту 94.6 статті 94 Податкового кодексу України встановлено, що арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення органу державної податкової служби до суду.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Доказів, які б спростовували доводи позивача, відповідачем станом на час розгляду справи суду не надано.

За таких обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, беручи до уваги ту обставину, що суму податкового боргу до бюджету у розмірі 9159,17 грн. відповідачем у встановлені законодавством строки не сплачено; наявність у нього вказаного боргу підтверджується доказами, що містяться у матеріалах справи, доказів погашення відповідачем зазначеного боргу на день винесення рішення не надано, а також з огляду на те, що у відповідача відсутнє майно, за рахунок якого може бути погашено наявний податковий борг, а арешт коштів є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог і вважає їх такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини другої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони субєкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтвердженні судові витрати, повязані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Оскільки спір вирішено на користь суб'єкта владних повноважень, звільненого від сплати судового збору, а також за відсутності витрат позивача - суб'єкта владних повноважень, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись статтями 11, 14, 69, 70, 71, 128, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Стягнути з належних Товариству з обмеженою відповідальністю Гермес - 2013 (, місцезнаходження: АДРЕСА_2) розрахункових банківських рахунків податковий борг перед бюджетом в сумі 9159 (девять тисяч сто пятдесят девять) грн. 17 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Панова Г. В.