Справа № 2а-5562/10/2570
Суддя: Федотов І.В.
Дата ухвалення: 2011-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а-5562/10/2570 Головуючий у 1-й інстанції: Соломко І.І.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

Іменем України

"10" лютого 2011 р. м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Федотова І.В.,

суддів Бабенка К.А. та Мельничука В.П.,

при секретарі Конюшенко Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду апеляційну, скаргу Державної податкової інспекції у місті Чернігові на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2010 року у справі за адміністративним позовом субєкта господарювання фізичної особипідприємця ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у місті Чернігові про визнання дій неправомірними, визнання незаконним та скасування податкового повідомлення рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

Субєкт господарювання фізична особа підприємець ОСОБА_2 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у місті Чернігові (далі відповідач) про скасування податкового повідомлення-рішення від 20.10.2010р. №/0, яким позивачу визначено суму податкового зобовязання з податку на додану вартість в розмірі 27 887,60 грн. (з них: за основним платежем 20 931 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 6956,60 грн.), та визнання дій щодо прийняття такого податкового повідомлення-рішення - протиправними.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 25.11.2010р. позовні вимоги задоволено повністю.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в яких просить скасувати постанову суду першої інстанції, як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Як підставу скасування постанови суду першої інстанції, відповідач посилається на те, що у позивача були відсутні підстави для формування податкового кредиту за операціями з придбання товарів, робіт, послуг, у звязку з тим, що підприємство, у взаємовідносинах з яким перебував позивач, відсутнє за місцем знаходження.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду доповідача, пояснення учасників судового процесу, які зявилися у судове засідання, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п.1 ч.1 ст.198, ч.1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції всебічно, повно та обєктивно розглянув справу, правильно встановив обставини справи, дав вірну правову оцінку наданим доказам і прийшов до обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем дотримано усіх, передбачених Законом України «Про податок на додану вартість»(далі Закон) передумов для формування податкового кредиту, а саме: позивачем була проведена оплата за придбаний товар; підприємство, у взаємовідносинах з яким перебував позивач, зареєстроване платником податку на додану вартість; позивачем було отримано належним чином оформлені податкові накладні, а за таких обставин позивачем не порушувалися норми п.п. 7.2.1, п.п. 7.2.3, п. 7.2, п.п. 7.3.1 п. 7.3, п.п. 7.4.1 п. 7.4, п.п. 7.7.1 п. 7.7 ст. 7 Закону.

В акті перевірки від 15.10.2010 року №1382/17-219/НОМЕР_1, на підставі висновків якого відповідачем прийняте оскаржуване податкове повідомлення-рішення вказано, що підставою висновку про завищення позивачем податкового кредиту в період з 01.10.2007р. по 30.09.2010р. стала наявність даних автоматизованого співставлення податкових зобовязань та податкового кредиту в розрізі контрагентів про те, що ТОВ «АКВАМАРИН ЛТД», у правовідносинах з яким перебував позивач, відсутнє за місцезнаходженням; а також те, що позивачем двічі включено до податкового кредиту суми ПДВ з вартості придбаних товарів та послуг від ТОВ «INTER CARS UKRAINE»та ТОВ «Принц».

Згідно п.1.7 ст. 1 Закону України «Про податок на додану вартість»податковий кредит це сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобовязання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.

У відповідності до п.п. 7.4.1 п.7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»(у редакції, чинній на час формування позивачем податкового кредиту) податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у звязку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу) та основних фондів чи нематеріальних активів, що підлягають амортизації.

Відповідачем не надано заперечень та не спростовано правомірності віднесення до складу валових витрат вартості придбаних позивачем протягом вказаних періодів товарів (робіт, послуг), в тому числі сум податку на додану вартість, на підставі дослідження наявних у позивача первинних облікових бухгалтерських та податкових документів.

Згідно з п.п. 7.5.1 п.7.5 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій:

- або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг);

- або дата отримання податкової накладної, що засвідчує придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Таким чином, право позивача на податковий кредит відповідно до зазначеної норми Закону виникло по факту отримання податкових накладних від виконавця робіт ТОВ «Інфокс Плюс».

Відповідно до п.п. 7.2.3 п.7.2, п.п. 7.3.1 п.7.3 та п.п. 7.4.1 п.7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»податкова накладна є єдиною підставою для визначення сум податкового кредиту, оскільки тільки цей документ підтверджує одну з подій, що її здійснено покупцем: чи то оплату товару чи отримання товару від продавця, що є підставою для виникнення податкових зобовязань з податку на додану вартість.

Відповідно до Закону України «Про податок на додану вартість»(в редакції, що була чинною на час формування позивачем податкового кредиту) до податкового кредиту не дозволяється включення суми податку на додану вартість, сплаченого в звязку з придбанням товарів (робіт, послуг), що не відносяться до складу валових витрат чи основних фондів (п.п. 7.4.4 п.7.4 ст. 7 зазначеного Закону) та витрати по сплаті податку на додану вартість, що не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (п.п. 7.4.5 п.7.4 ст. 7 зазначеного Закону). У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами.

Таким чином, Закон України «Про податок на додану вартість»визначає два випадки неможливості включення витрат по сплаті податку на додану вартість до податкового кредиту:

- у разі, коли вартість придбаних товарів не відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу) чи основних фондів;

- у разі не підтвердження витрат по сплаті податку на додану вартість податковими накладними чи митними деклараціями.

Інших підстав для не включення до складу податкового кредиту витрат по сплаті податку на додану вартість зазначений Закон не містить.

Згідно п.п. 7.2.4 п.7.2 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»право на нарахування податку на додану вартість та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку у порядку, передбаченому статтею 9 цього Закону.

Відповідно до п.9.6 ст. 9 Закону України «Про податок на додану вартість»свідоцтво про реєстрацію особи в якості платника ПДВ діє до дати його анулювання.

Як вбачається з апеляційної скарги, відповідачем не заперечується той факт, що на момент видачі на адресу позивача податкових накладних ТОВ «АКВАМАРИН ЛТД»було зареєстроване органами державної податкової служби у встановленому законодавством порядку в якості платника податку на додану вартість.

Пунктом 25 Положення про Реєстр платників податку на додану вартість, затвердженого Наказом Державної податкової адміністрації України № 79 від 01.03.2000 (далі Положення № 79) передбачено, що Свідоцтво про реєстрацію субєкта підприємницької діяльності платником податку на додану вартість діє до дати анулювання, яке відбувається у випадках, передбачених законодавством. Одночасно з анулюванням Свідоцтва органи державної податкової служби здійснюють виключення платника податку на додану вартість з Реєстру.

Згідно з пп. 25.2 Положення № 79 датою виключення платника податку на додану вартість з Реєстру та анулювання Свідоцтва, яке відбуваються у випадку прийняття судом рішення про скасування державної реєстрації субєкта підприємницької діяльності, про що є відповідне рішення суду, є відповідна дата прийняття рішення.

Відповідно до зазначених вимог законодавства свідоцтво платника податку на додану вартість ТОВ «АКВАМАРИН ЛТД»на момент складання даним підприємством податкових накладних не було анульованим, а підприємство виключеними з Реєстру.

За таких обставин твердження відповідача про те, що позивач не мав права на податковий кредит на підставі виданих ТОВ «АКВАМАРИН ЛТД»податкових накладних, суд вважає помилковими.

Як встановлено судом першої інстанції, та як свідчать матеріали справи, а саме: податкові декларації №57728 від 06.05.2009р., №72748 від 10.06.2009р. та №90492 від 14.07.2009р. та реєстри отриманих та виданих податкових накладних, зокрема від ТОВ «INTER CARS UKRAINE»та ТОВ «Принц», а також податкові накладні ТОВ «INTER CARS UKRAINE», позивачем не включалося двічі до складу податкового кредиту суми ПДВ з вартості придбаних товарів та послуг від ТОВ «INTER CARS UKRAINE»та ТОВ «Принц».

За таких обставин, оскільки доводи апеляційної скарги спростовуються висновками суду першої інстанції та матеріалами справи, а суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та постановив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, судова колегія залишає його без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Чернігові залишити без задоволення, а постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 25.11.2010 року без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: І.В. Федотов

Судді: К.А. Бабенко

ОСОБА_3

Повний текст ухвали виготовлено 14.02.2010 року.