Справа № 2а/0470/5007/12
Суддя: Чорна Валерія Вікторівна
Дата ухвалення: 2016-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

29 січня 2016 р. cправа № 2а/0470/5007/12

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Чорної В.В.

при секретарі Максименко Е.М.

за участі представників сторін:

заявника ОСОБА_1

позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

третьої особи ОСОБА_4

прокурора Федорова О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про встановлення чи зміну порядку і способу виконання судового рішення, -

в с т а н о в и в:

17 грудня 2015 року Жовтневий відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції в особі його представника за довіреністю ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із заявою про встановлення чи зміну порядку і способу виконання судового рішення по справі № 2а/0470/5007/12 за позовом Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області до ОСОБА_5, треті особи ОСОБА_6, ОСОБА_7, Дніпропетровська міська рада, за участі прокуратури Дніпропетровської області, про зобовязання знести самочинно збудовані споруди. В обґрунтування вказаної заяви, державний виконавець зазначив, що у Жовтневому ВДВС на виконанні перебуває відкрите виконавче провадження з виконання виконавчого листа, виданого 25.03.2014 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом по справі № 2а/0470/5007/12, яким постановлено «Знести самочинно збудовані ОСОБА_5 споруди за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Севастопольська, 8, з компенсацією витрат, повязаних зі знесенням обєкта, за її рахунок». В ході проведення виконавчих дій встановлено, що рішення суду виконано боржником не в повному обсязі зокрема, не демонтовано плиту перекриття та фундамент прибудови, що знаходяться за вказаною адресою, про що державним виконавцем складено відповідний акт від 02.10.2015 р., та запропоновано боржнику ОСОБА_5 виконати вимоги виконавчого документа в строк до 15.10.2015 р. Проте, боржником цього зроблено не було, про що державним виконавцем складено акт від 16.10.2015 р. З метою забезпечення виконання судового рішення, 16.11.2015 р. на адресу стягувача державним виконавцем було направлено вимогу про призначення виконавчих дій на 25.11.2015 р., та запропоновано надати спеціальну техніку та персонал для знесення самочинно збудованих ОСОБА_5 споруд. Проте, 24.11.2015 р. стягував повідомив державного виконавця про неможливість надання техніки та працівників, що унеможливлює виконання рішення без участі боржника. Посилаючись на викладені обставини, державний виконавець просить змінити спосіб і порядок виконання судового рішення зі «Знести самочинно збудовані ОСОБА_5 споруди за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Севастопольська, 8, з компенсацією витрат, повязаних зі знесенням обєкта, за її рахунок» на «Зобовязати ОСОБА_5 знести самочинно збудовані споруди за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Севастопольська, 8, з компенсацією витрат, повязаних зі знесенням обєкта, за її рахунок» (т. 4 а.с. 29).

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1, а також представник позивача ОСОБА_2, представник третьої особи ОСОБА_4 та прокурор Федоров О.М. заяву державного виконавця підтримали, просили її задовольнити, посилаючись на те, що фінансування витрат на виконавче провадження здійснюється з державного бюджету, спеціальна техніка та працівники у органу державної виконавчої служби відсутні, а тому необхідно зобовязати боржника знести обєкти самочинного будівництва за власний рахунок.

Представник відповідача (боржника) ОСОБА_5 за довіреністю ОСОБА_3 проти задоволення заяви заперечував, посилаючись на те, що у державного виконавця не було підстав вважати, що рішення суду не виконано, у звязку з чим, стороною відповідача подано заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява державного виконавця не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

У відповідності до ч. 1 ст. 263 КАС України, за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Зазначені положення повністю кореспондують з положеннями ч. 1 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою, за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

З системного аналізу наведених норм вбачається, що підставою для застосування правил вказаних статей є обставини, що перешкоджають належним чином виконати судове рішення в адміністративній справі - ускладнюють його виконання або роблять таке виконання неможливим. При цьому, мова про зміну способу і порядку виконання судового рішення може йти у разі, коли такий спосіб і порядок у судовому рішенні визначені, але з обєктивних причин виконати рішення у визначений судом спосіб неможливо. І в будь-якому разі, зміна судом способу і порядку виконання судового рішення не може змінювати або підміняти собою зміст судового рішення, або суперечити закону.

В даному випадку, резолютивна частина постанови суду від 13.11.2012 року викладена наступним чином: «Знести самочинно збудовані ОСОБА_5 споруди за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Севастопольська, 8, з компенсацією витрат, повязаних зі знесенням обєкта, за її рахунок» (т. 3 а.с. 59).

При цьому, у мотивувальній частині вказаної постанови наведені норми чинного законодавства, на підставі яких судом прийнято саме таке рішення. Зокрема, у постанові зазначено, що «…згідно ч. 1 ст. 38 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", у разі виявлення факту самочинного будівництва обєкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа відповідної інспекції державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису. У разі, якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, інспекція державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об'єкта та компенсацію витрат, пов'язаних з таким знесенням…».

Також, «…у відповідності до ч. 2 ст. 38 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", самочинно збудований обєкт підлягає знесенню за рішенням суду з компенсацією витрат, повязаних із знесенням обєкта, за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) таке самочинне будівництво. Замовником робіт із знесення зазначеного обєкта є інспекція державного архітектурно-будівельного контролю, за позовом якої прийнято відповідне рішення суду…».

З огляду на зазначені вище норми закону, з метою забезпечення можливості виконання судового рішення у точній відповідності до них, суд постановив рішення про знесення самочинно збудованих ОСОБА_5 споруд з компенсацією витрат, повязаних зі знесенням обєкта, за її рахунок.

Таким чином, резолютивна частина постанови суду в частині способу її виконання викладена у повній відповідності до наведених у судовому рішенні норм закону.

Слід також зазначити, що Законом України «Про виконавче провадження» передбачено достатньо заходів для забезпечення виконання судового рішення зокрема, накладення на боржника штрафу, внесення подання (повідомлення) до правоохоронних органів про притягнення його до кримінальної відповідальності, тощо. Забезпечення ж своєчасного використання цих заходів задля забезпечення своєчасного та повного виконання рішення є обовязком державного виконавця.

За викладених обставин, підстави для задоволення заяви державного виконавця про зміну способу і порядку виконання судового рішення відсутні.

Керуючись ст. ст. 160, 165, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

У задоволенні заяви Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали складений 03.02.2016 року.

Суддя В.В. Чорна