Справа № 804/858/14
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2016-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

25 лютого 2016 рокусправа № 804/858/14

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Лукманової О.М.

суддів: Божко Л.А. Прокопчук Т.С.

при секретарі: Сонник А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Дніпропетровської митниці Міндоходів на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2014 року по справі № 804/858/14 за позовом Публічного акціонерного товариства «Дніпровагонмаш» до Дніпропетровської митниці Міндоходів, третя особа: Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області про скасування рішення,-

в с т а н о в и л а :

У січні 2014 року ПАТ «Дніпровагонмаш» (далі по тексту - позивач) звернулось до суду з позовом до Дніпропетровської митниці Міндоходів (далі по тексту - відповідач), третя особа ГУ ДКС України у Дніпропетровській області, в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № 110010000/2013/600536/1 від 10.12.2013 року, визнати протиправним та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 110010000/2013/00527, стягнути з Державного бюджету України на його користь надлишково сплачені кошти за митне оформлення у сумі 6678,81 грн.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.02.2015 року позовні вимоги задоволено частково, визнано протиправним та скасовано рішення Дніпропетровської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів № 110010000/2013/600536/1 від 10.12.2013 року, визнано протиправною та скасовано картку відмови Дніпропетровської митниці Державної митної служби України в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №110010000/2013/00527.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції Дніпропетровська митниця Міндоходів, подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити. Свої вимоги обґрунтувала тим, що судом не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення. Апелянт зазначив, що при винесенні ним оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації він керувався прописаним у Митному кодексі України правилом визначення митної вартості переміщених товарів, де визначено, що якщо з наданих декларантом митної вартості товарів не можливо встановити дійсність задекларованої митної вартості то митний орган вправі застосувати інші методи визначення митної вартості, окрім методу за прописаною вартістю у контракті або договорі. Апелянт вказував, що ним при митному оформленні товару виявлено розбіжності у поданих до оформлення документів, зокрема щодо термінів умови поставки товару, оплату за поставку, виявлено розбіжності щодо оплати за сам товар. Апелянт вказав, що позивачем, не було надано необхідних документів для підтвердження заявленої у митній декларації митної вартості та в поданих документах були розбіжності у даних щодо розрахунку ціни, різні умови формування ціни товару, тому митницею було вирішено застосувати інший метод визначення митної вартості ніж був застосований декларантом. Апелянт зазначив, що він своїм рішенням правомірно визначив митну вартість товару, оскільки заявлена позивачем митна вартість по відпрацюванню бази даних була нижча, ніж митна вартість подібних товарів, оформлених митними органами України у попередні періоди на митну територію України.

Справа розглянута згідно ч. 1 ст. 41 КАС України, за відсутності осіб, які беруть участь у її розгляді.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ПАТ «Дніпровагонмаш» при поданні до митного органу митної декларації, обґрунтовано застосувало перший метод, як основний метод визначення митної вартості товарів за ціною договору. Суд першої інстанції зазначив, що всі інші передбачені митним законодавством методи визначення митної вартості товарів застосовуються у разі, якщо не можливо застосувати перший метод, зазначав, що Дніпропетровська митниця Міндоходів не мала підстав змінювати митну вартість імпортованого товару, оскільки позивачем було надано повний пакет документів на підтвердження визначеної ним у митній декларації вартості товару, надані пояснення, документи дають змогу ідентифікувати товар та об'єктивно визначити його ціну по договору. Суд першої інстанції вказував, що в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками є інформація про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за другорядним методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну. Вказував, що автоматизована система аналізу та управління ризиками з об'єктивних причин не може містити усієї інформації, що стосується суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар. Так, сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованій системі аналізу та управління ризиками.

Матеріалами справи встановлено, що між ПАТ «Дніпровагонмаш» (покупець) та ЗАТ «Трансмашекспорт», Російська Федерація (постачальник) укладено контракт № 13/888Д від 13.11.2012 року на поставку товару. Згідно контракту покупцем придбав гальмівне устаткування для залізничного транспорту, за кодом - повітророзподільник 483А-03 у комплекті з кріпленням (штуцери) у кількості 190 штук; за кодом позивач придбав крани (клапани) запірні з ливарного чавуну, литі, кран кінцевий 271, у кількості 380 шт.; кран 122-03 у кількості 190 шт. Згідно умов контракту оплата за товар здійснюється як 100% попередньої оплати, валюта платежу російський рубль, умови поставки Інкотермс 2010 СРТ UA м. Дніпродзержинськ.

Встановлено, що для здійснення митного оформлення товару 09.12.2013 року позивачем у електронному вигляді до Дніпропетровської митниці Міндоходів було подано митну декларацію по формі МД-2 №110010000/2013/008726, відповідно до якої була заявлена митна вартість товарів у розмірі 1424312,82 грн. (5871760,00 рос.руб. х 0,24257000 офіційного курсу) або 400 рос.руб. за 1 кг., у тому числі транспортні витрати. Позивач при поданні митної декларації визначив митну вартість першої партії товару за основним (першим) методом, тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Встановлено, що разом з ВМД №110010000/2013/008726 позивачем подано до митного органу: рішення про визначення коду товару КТ-110-0285-2011 від 16.02.2012 року; картку обліку особи, яка здійснює операції з товарами № 110/2012/0000548 від 03.12.2013 року; міжнародну автомобільну накладну (СМК) 010328 від 05.12.2013 року; некласифікований комерційний документ - довідка 2/1-358 від 05.12.2013 року.; некласифікований комерційний документ - лист 2/1-2113 від 05.12.2013 року; рахунок - фактуру (інвойс) № 643 від 05.12.2013 року; пакувальний лист № 166 від 05.12.2013 року; зовнішньоекономічний договір (контракт) №13/888Д від 13.11.2012 року та доповнення до нього, додаткову угоду №2 від 13.06.2013 року, додаткову угоду № 3 від 09.07.2013 року; доповнення до договору додаток 1 від 13.11.2012 року; доповнення до договору додаток 2 від 13.11.2012 року; доповнення до договору протокол розбіжностей від 13.11.2012 року; доповнення до договору протокол узгодження розбіжностей від 13.11.2012 року; договір про перевезення № 01/01/2013 від 01.01.2010 року; довідку про проведення декларування валютних цінностей, доходів та майна СДПІ м. Дніпропетровськ від 10.10.2013 року; інформацію про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару № 2730 від 05.12.2013 року; резервну позицію № 915 від 26.07.2001 року; сертифікат про походження товару СТ-1 RUUA від 05.12.2013 року; акт-сертифікат № 3278 від 05.12.2013 року; лист №1653/53 від 05.12.2013 року; лист №414/480 від 08.07.2013 року; лист №475/53 від 17.04.2013 року; копію митної декларації країни відправлення № 10130060/051213/0032159 від 05.12.2013 року.

Митний орган при перевірці поданих документів дійшов висновку, що документи не містять всіх даних для визначення митної вартості товару, тому митним органом запропоновано подати додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); каталоги, специфікації прейскуранти (прас-листи) виробника товару; виписку з бухгалтерської документації; висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини.

На виконання вимог Дніпропетровської митниці Міндоходів позивачем надано заяву про надання додаткових відомостей та документів: прайс-лист від 10.12.2013 року б/н «МТЗ «ТРАНСМАШ»; довідку від 10.12.2013 року № 2/4-654 щодо розрахунків згідно зовнішньоекономічного договору.

10.12.2013 року Дніпропетровською митницею Міндоходів прийнято рішення про коригування митної вартості товарів за шостим методом № 110010000/2013/600536/1 із застосуванням резервного методу у відповідності до статті 64 Митного кодексу України, мотивуючи своє рішення відповідач зазначив, що в поданих до митного оформлення документах містяться розбіжності, неможливо встановити митну вартість товару. 1012.2013 року сформовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні та пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України № 110010000/2013/00527.

Коригуючи митну вартість товару, відповідач використав наявну у нього інформацію щодо раніше визнаних/визначених митних вартостей за основним та другорядними методами з розрахунку 409,500952 рос.руб. за 1 кг, згідно ВМД № 700100000/2013/11065 від 03.10.2013 року та № 700100000/2013/11598 від 17.10.2013 року. Після коригування митної вартості загальну митну вартість з 1424312,82 грн. збільшено до 1431535,09 грн.

Позивач, не погодився з прийнятим рішенням, але з метою випуску у вільний обіг товару скористався правом наданим ч. 3 ст. 52 МК України та оформив 11.12.2013 року нову ВМД по формі МД-2 № 11001000/2013/008765.

Відповідно до ст. 49, ч. 1 ст. 50, ч. 2 ст. 52, ст. 53 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації. У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно з ч. 2-4 ст. 57, ч. 1-2 ст. 58 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Встановлено, що Дніпропетровською митницею Міндоходів при коригуванні митної вартості товарів за вантажно-митною декларацією №110010000/2013/008726, використовувалась інформація щодо раніше визнаних/визначених митних вартостей за основним та другорядними методами згідно за оформленням подібного товару, за раніше поданими ВМД № 700100000/2013/11065 від 03.10.2013 року та № 700100000/2013/11598 від 17.10.2013 року.

В матеріалах справи наявні копії вантажно-митної декларації № 110070000/2014/310657 від 02.09.2014 року, яка була взята митним органом для коригування митної вартості товарів, якою підтверджується, що на територію України ввозились повітророзподільники 483А-03 у комплекті з кріпленням (штуцери) різної кількості, на умовах поставки CPT UA м. Маріуполь. Порівнюючи умови ввезення та характеристики товару за декларацією №110010000/2013/008726 від 09.12.2013 року оформленою ПАТ «Дніпровагонмаш» та декларації які були використані, колегія суддів зазначає, що різними є умови транспортування. Тобто Дніпропетровська митниця Міндоходів неправомірно використала декларацію № 700100000/2013/11065 від 03.10.2013 року та декларацію № 700100000/2013/11598 від 17.10.2013 року для співставлення умов поставки та для коригування митної вартості.

Згідно умов поставки Інкотермс 2010 СРТ, фрахт/перевезення оплачені до (... назва місця призначення) продавець зобов'язується доставити товар названому перевізнику у названий пункт переміщення, крім цього, продавець зобов'язаний оплатити витрати, пов'язані з перевезенням товару до названого пункту призначення. Це означає, що покупець бере на себе всі ризики втрати чи пошкодження товару, як і інші витрати після передачі товару перевізнику. За умовами терміна СРТ на продавця покладається обов'язок по митному очищенню товару для експорту. Тобто пункт доставки товару має значення при визначенні вартості товару. За умовами постанови товару ПАТ «Дніпровагонмаш» за ВМД №110010000/2013/008726 від 09.12.2013 року товар поставлявся до м. Дніпродзержинська, натомість за умовами поставки товару за ВМД, що взяті для коригування митної вартості товару, товар поставлявся до м. Маріуполя.

Варто вказати, що додаткові документи, які митним органом запропоновано подати: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); каталоги, специфікації прейскуранти (прас-листи) виробника товару; виписку з бухгалтерської документації; висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини, у разі їх подання або не подання не вплинуть на вартісні або кількісні показники товару, що задекларовано позивачем.

Колегія суддів зазначає, що позивачем при поданні 09.12.2013 митної декларації, митна вартість була визначена на підставі контракту на поставку товарів - гальмівне устаткування для залізничного транспорту, позивачем для митного оформлення було надано всі документи, які обґрунтовують заявлену митну вартість товару.

Вирішуючи спір по суті, колегія суддів виходить з положень ч. 2 ст. 72 КАС України та вважає, що відповідачем не доведено правомірність своїх рішень та вважає, що у відповідача не було підстав застосовувати другорядний метод визначення митної вартості товарів.

Варто вказати, що відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, постанову суду першої інстанції слід залишити без змін, як таку, що прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 198, ст.ст. 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Дніпропетровської митниці Міндоходів - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2014 року по справі № 804/858/14 - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.М. Лукманова

Суддя: Л.А. Божко

Суддя: Т.С. Прокопчук