Справа № 127/25674/14-а
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2016-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

26 лютого 2016 року м. Київ К/800/4897/16

Суддя Вищого адміністративного суду України Черпак Ю.К., розглянувши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 11 грудня 2015 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 02 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до інспектора СО МДТП ВДАІ ВМВ капітана міліції Рогульського А.В. , Головного управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області , Державної автомобільної інспекції у м. Вінниці про визнання протиправними дій та відшкодування шкоди,

встановив:

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 11 грудня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 02 лютого 2016 року, відмовлено в задоволенні позову про визнання незаконними акту від 13.04.2014 р. № 179, протоколів від 13.04.2014 р. та дій працівника УДАІ м. Вінниці, повернути сплачені кошти за незаконне вилучення і незаконну відмову у поверненні автомобіля із штрафмайданчику ДАІ протягом трьох днів та відшкодувати завдану моральну шкоду.

Судами встановлено, що в період часу між 20-ю і 21-ю годинами 13.04.2014 р. сталася дорожньо-транспортна пригода в м. Вінниці по вул. Пирогова за участю ОСОБА_1, який керував автомобілем "Fіаt" д.н.з НОМЕР_1. Після огляду місця пригоди у зв'язку з вчиненням правопорушення, передбаченого статтями 124, 130 КУпАП, інспектором складено акт огляду тимчасово затриманого транспортного засобу, що передається на тимчасове зберігання від 13.04.2014 р. № 179.

На наступний день позивач звернувся до відділу ДАІ з вимогою повернути транспортний засіб, однак йому було відмовлено у видачі транспортного засобу.

16.04.2014 р. вказаний автомобіль повернули позивачу лише після звернення із письмовою заявою до керівництва ДАІ та з вимушеною оплатою трьох днів перебування автомобіля на майданчику ДАІ та евакуацію на стоянку.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 08 травня 2014 року ОСОБА_3 (син позивача, який залишився біля машини після ДТП 13.04.2014р.) визнано винним за статтями 122-4, 124,130 ч.1 КУпАП та піддано стягненню у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 2 роки.

Постановою апеляційного суду Вінницької області від 16 липня 2015 року скасовано постанову суду першої інстанції, а справу закрито в зв'язку із закінченням строку, передбаченого частиною другою статті 38 КУпАП, тобто за закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Судові рішення про відмову в задоволенні позову мотивовані тим, що оскаржувані акти та протоколи прийняті відповідно до вимог чинного законодавства України, а враховуючи те що позивачем не надано належних та допустимих доказів протиправності дій відповідача, тому підстав для відшкодовування шкоди немає. Крім того, акт від 13.04.2014 р. № 179 не є рішенням суб'єкта владних повноважень в розумінні положень пункту 7 частини першої статті 3 КАС України, а тому оскарження зазначеного акта до суду є неможливий, оскільки вказаний акт лише відображає інформацію інспектора ДАІ про ту чи іншу пригоду, яка склалася.

У касаційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, просить скасувати судові рішення та направити справу до суду першої інстанції. Зазначає, що вилучення автомобіля прямо суперечило вимозі статті 52-1 Закону України "Про дорожній рух", статті 265-2 КУпАП України, оскільки транспортний засіб перебував за межами руху будь-яких транспортних засобів, жодним документом чи рішенням суду не встановлено, хто був водієм і вина водія також не доведена та не встановлена судом.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 213 КАС України касаційна скарга має містити обґрунтування вимог особи, що подає касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає порушення норм матеріального чи процесуального права та як вони вплинули на правильність вирішення справи.

Відповідно до положень пункту 5 частини п'ятої статті 214 КАС України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не навів підстав, які б дозволили вважати, що суди неправильно застосували норми матеріального або процесуального права.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 11 грудня 2015 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 02 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до інспектора СО МДТП ВДАІ ВМВ капітана міліції Рогульського А.В. , Головного управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області , Державної автомобільної інспекції у м. Вінниці про визнання протиправними дій та відшкодування шкоди.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.К. Черпак