Справа № 521/1612/15-а
Суддя: Мирончук Н. В.
Дата ухвалення: 2016-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 521/1612/15-а
Провадження № 2а/521/18/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2016 року

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді: Мирончук Н.В.

при секретарі: Варналій К.О.,

за участі сторін:

позивача 1 ОСОБА_1

позивач 2 не прибув

позивач 3 не прибув,

відповідач - не прибув,

третя особа не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Одеської міської ради, за участю третьої особи - Управління капітального будівництва Одеської міської ради, про визнання рішення незаконним, зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулися з адміністративним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Одеської міської ради, за участю третьої особи - Управління капітального будівництва Одеської міської ради, про визнання рішення незаконним.

Свої позовні вимоги, з урахуванням уточнених, позивачі обґрунтували наступним.

08 січня 2015 року позивачі отримали поштою лист Департаменту комунальної власності Одеської міської ради від 24 грудня 2014 року з якого їм стало відомо, що на виконання Ухвали Малиновського районного суду міста Одеси від 22 січня 2013 року по справі №2а-684/10, відповідачем, Одеською міською радою, розглянуто питання щодо передачі ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, у власність земельної ділянки, на якій розташований, належний їм на праві приватної власності, житловий будинок з господарськими спорудами та п. 3 рішення №4610-УІ від 13 лютого 2014 року «Про надання дозволу громадянам на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у м. Одесі», було відмовлено їм: ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, щодо відведення у власність земельної ділянки, розташованої в місті Одесі по вул.Кропивницького, 17а.

Як вказують позивачі, відмова відповідача, з посиланням на рішення Одеської міської ради від 09.04.2009 року №4146-У «Про розірвання договорів оренди землі, які укладені між Одеською міською радою та управлінням капітального будівництва Одеської міської ради та передачу земельних ділянок у постійне користування», мотивована відсутністю погодження землекористувача.

Проте, позивачі зазначили, що на теперішній час та на час винесення відповідачем оспорюваного рішення, третя особа, управління капітального будівництва Одеської міської ради не являлося землекористувачем земельної ділянки під №17-а по вулиці Кропивницького в місті Одесі, з огляду на що, на думку позивачів - згода управління капітального будівництва Одеської міської ради для надання ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на розробку проекту землеустрою, щодо відведення у власність земельної ділянки, розташованої в місті Одесі по вул. Кропивницького, 17-а, не потрібна.

Виходячи з вищевикладеного, позивачі просять суд, визнати незаконним та нечинним п. 3 рішення відповідача - Одеської міської ради №4610-УІ, від 13 лютого 2014 року «Про надання дозволу громадянам на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у м. Одесі», в частині відмови ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, розташованої в місті Одесі по вул. Кропивницького, 17-а; зобовязати відповідача, Одеську міську раду, надати ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, розташованої в місті Одесі по вул. Кропивницького, 17-а; зобовязати відповідача, Одеську міську раду, передати ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, у власність в порядку безоплатної приватизації земельну ділянку, розташовану в місті Одесі по вул. Кропивницького, 17-а.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, повідомлялася про час та місце судового засідання належним чином, надала заяву до суду про слухання справи без її участі. (а.с.45).

Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, повідомлялася про час та місце судового засідання належним чином, надала заяву до суду про слухання справи без її участі. (а.с.33).

Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав до канцелярії суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі.

В ході судового розгляду справи, відповідачем було надано заперечення проти задоволення позову, в якому вказано, що Одеська міська рада, приймаючи оскаржуване рішення, діяла правомірно, у відповідності до наданих повноважень, керуючись Законом України «Про місцеве самоврядування» та Земельним Кодексом України, а тому відповідач просив відмовити у позові.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, повідомлявся про час та місце судового засідання належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Заслухавши доводи та пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, судом встановлено наступне.

Згідно зі ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а згідно з ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно ч.1 ст.6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси

Частинами 1 та 5 ст. 158 ЗК України передбачено, що, земельні спори вирішуються органами місцевого самоврядування та органами виконавчої влади з питань земельних ресурсів. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, спір вирішується судом.

У відповідності до п. «г» ч. 3 ст. 152 ЗК України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, шляхом визнання недійсним рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Частина 1 ст. 122 Земельного кодексу України встановлює, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

З аналізу норм Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що публічно-правовим спором за КАС України є не будь-який публічно-правовий спір, а лише той, який випливає із здійснення суб'єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій.

Владні повноваження органів місцевого самоврядування реалізуються у відносинах, пов'язаних з управлінням в галузі використання земель, врегульованих розділом VII Земельного кодексу України.

Зі змісту п. «є» статті 184 ЗК України випливає, що землеустрій передбачає підготовку документів, що посвідчують право власності або право користування землею, у випадках, передбачених законом.

У відносинах, які склалися між сторонами, ознаки цивільно-правових відносини відсутні, скільки вимоги позивача стосуються захисту його прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органу місцевого самоврядування, зазначеного в якості відповідача, а в даних правовідносинах відповідач здійснює владну управлінську функцію.

В судовому засіданні встановлено, що 04.05.1940 р., відповідно до договору на право забудови, громадянину ОСОБА_5 було передано земельну ділянку площею 792,0 м.кв., з метою забудови камяними спорудами для себе та членів своєї родини по вулиці Кропивницького, 17-А. (а.с.210-211). Вказане також сторонами в судовому засіданні не заперечувалось.

Згідно договору дарування від 05 липня 1978 року, посвідченого державним нотаріусом Шостої Одеської державної нотаріальної контори та зареєстрованого за №2-3657, ОСОБА_1 став власником 11/50 часток вищеназваного домоволодіння.(а.с. 14)

Відповідно до договору дарування від 25 березня 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за №1035, позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_2 (ОСОБА_3 - згідно свідоцтва про шлюб) ОСОБА_6, отримали в дар в рівних частках по ? частки домоволодіння (житлового будинку з надвірними спорудами), розташованого по вул. Кропивницького в місті Одесі за № 17-а ( сімнадцять-а).(а.с. 13)

Як вбачається з свідоцтва про шлюб, серії 1-ЖД № 058831, ОСОБА_7 змінила прізвище на «Герасимову».(а.с.16)

Рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 09 грудня 2005 року по цивільній справі №2-10039/05 року було встановлено порядок користування земельною ділянкою, яка розташована в місті Одесі по вулиці Кропивницького під №17-а, між гр. ОСОБА_8 та сімєю ОСОБА_7, згідно якого, з зазначеної земельної ділянки, сімї ОСОБА_7 (ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_6) в користування виділено ділянку №6, площею 544,74 квадратних метри, у межах, вказаних в додатку №1, який являється невідємною часткою вищеназваного судового рішення.(а.с. 123-126,11-12)

Постановою Малиновського районного суду міста Одеси від 24 вересня 2010 року зобовязано Одеську міську раду передати ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_11 у приватну власність в порядку безкоштовної приватизації для обслуговування житлового будинку та господарських споруд земельну ділянку, площею 544,74 кв.м., розташовану в місті Одесі по вулиці Кропивницького, 17-а у частках, відповідних часткам власності щодо житлового будинку та господарських споруд, розташованих в місті Одесі по вулиці Кропивницького під №17-а.(а.с.233).

Ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 22 січня 2013 року по справі №2а-684/10 було встановлено порядок виконання вказаної постанови суду та зобовязано Одеське міське управління земельних ресурсів Одеської міської ради підготувати проект рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 544,74 кв.м., розташованої за адресою: м. Одеса, Кропивницького, 17-а гр. гр. ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_11 - у власність, або про відмову у його наданні.

Також, зобовязано Одеську міську раду розглянути проект рішення Одеського міського управління земельних ресурсів Одеської міської ради щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 544,74 кв.м., за адресою: м. Одеса, вул. Кропивницького, 17-а гр. гр. ОСОБА_1, й Т.М., ОСОБА_11 у приватну власність або про відмову у його наданні на чергової сесії Одеської міської ради.(а.с.117)

Крім того, рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 10 грудня 2012 року було визнано за ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_11 право власності в рівних частках земельної ділянки, площею 544,74 кв.м., розташованої в місті Одесі по вулиці Кропивницького, 17-а. (а.с.119).

Вказане рішення від 10 грудня 2012 року судом апеляційної інстанції було скасовано та відмовлено в задоволенні зазначених позовних вимог про визнання права власності на земельну ділянку.(111-113).

Як вбачається з листа Управління Держземагенства у м. Одесі ГУ держземагенства в Одеській області Держземагенства України за вихідним №9-1905-0.15-4042)2-14 від 22 серпня 2014 року, право користування земельною ділянкою загальною площею 2,3420 га, за адресою: м. Одеса, вул. Маршала Малиновського у мкр. «Д» житлового району 1-б «Ближні млини» (до складу якої також входить земельна ділянка під №17-а по вул. Кропивницького в м. Одесі) було зареєстровано за Управлянням капітального будівництва Одеської міської ради за договором оренди від 23 травня 2008 року, який був погашений, на підставі договору про розірвання договору оренди землі від 18 травня 2009 року». (а.с. 8)

До матеріалів справи долучено відповідачем копію рішенням Одеської міської ради від 9 квітня 2009 року № 4146-У, згідно якого, договір оренди було розірвано та, відповідно до додатку № 2 до рішення Одеської міської ради від 9 квітня 2009 року № 4146-У, надано земельну ділянку, що розташована за адресою: м. Одеса, Малиновський район, Люстдорфська дорога ріг вул. Маршала Малновського у мкр. «Д» жилого району 1-6 «Ближні Млини», Управлінню капітального будівництва Одеської міської ради у постійне користування.(а.с. 59-60)

Позивачами долучено до матеріалів справи висновок Управління земельних ресурсів у м. Одесі від 14.01.2008 року № 10/В, згідно якого управління погоджує позивачам оформлення права спільної сумісної власності на земельну ділянку (кадастровий номер :55:014:0019, Код УКЦВЗ 1.8 для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва, площею 0,0545 га), розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Кропивницького, 17-А. (а.с.185-186)

Згідно Висновку Управління архітектури та містобудування м. Одеси, управління вважає можливим передачу у спільну сумісну власність позивачів земельної ділянки для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва, площею 0,0545 га, розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Кропивницького, 17-А. (а.с.187)

Також, на зазначену земельну ділянку було складено геодезичні матеріали.(а.с.200-208)

Проте, незважаючи на викладене, згідно п. 3 рішення Одеської міської ради №4610-VІ від 13.02.2014р.: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_11 відмовлено у наданні дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у м. Одесі за адресою: вул. Кропивницького, 17-а, за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), на підставі ст. 118 Земельного кодексу України, а саме: надання погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб Рішення Одеської міської ради від 09.04.2009р. № 4146-V «Про розірвання договорів оренди землі, які укладені між Одеською міською радою та управлінням капітального будівництва Одеської міської ради, та передачу земельних ділянок у постійне користування»). (а.с. 6)

Доказів того, що дане рішення відповідачем було направлено своєчасно позивачам, відповідачем до суду не надано.

Посилання представника відповідача на те, що ним вказане рішення від 13.02.2014р., було розміщено на сайті міської ради, судом не приймається до уваги, оскільки вказане не свідчить про отримання позивачами зазначеного рішення відповідача.

В судовому засіданні встановлено, що позивачі 08 січня 2015 року отримали поштою лист Департаменту комунальної власності Одеської міської ради від 24 грудня 2014 року за вихідним номером 01-26/КО-36- 1721, з якого їм стало відомо, що на виконання Ухвали Малиновського районного суду міста Одеси від 22 січня 2013 року по справі №2а-684/10, відповідачем, Одеською міською радою, п. 3 рішення №4610-УІ від 13 лютого 2014 року «Про надання дозволу громадянам на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у м. Одесі», було відмовлено ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, щодо відведення у власність земельної ділянки, розташованої в місті Одесі по вул. Кропивницького, 17-а. (а.с.7).

Отже про вказане рішення Одеської міської ради позивачам стало відомо 08.01.2015 року.

Позивачі з позовом до суду звернулись 04.02.2015 року, тобто у місячний термін, з дати, коли їм стало відомо про відмову в наданні їм дозволу, а тому, суд приходить до висновку, що строки звернення до суду з позовом, позивачі не порушили, а звернулись до суду, у відповідності до вимог ст. 99 КАС України.

Приймаючи постанову по суті позовних вимог, суд виходить з такого.

Згідно зі частинами 1, 2 статті 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється, шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до частин 1, 6, 7 статті 118 Земельного кодексу України, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи та сторонами у судовому засіданні вказане не заперечувалось, така заява надавалась позивачами відповідачу, але було отримано відмову відповідача, який відмовляючи позивачам послався на норми ст. 118 Земельного кодексу України, з аргументацією: надання погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб).

Проте, суд з зазначеною аргументацією відповідача не може погодитись, оскільки вказане відповідачем суперечить нормам діючого законодавства.

Так, згідно абзацу 1 частини 3 статті 123 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Суд звертає увагу відповідача на те, що чинним законодавством України встановлено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності, зокрема для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара (пункт «г» частини 1 статті 121 Земельного кодексу України).

Аналізуючи зміст вищевикладених норм чинного законодавства, які встановлюють механізм та процедуру звернення осіб до органів місцевого самоврядування чи органів виконавчої влади з приводу надання їм у власність земельних ділянок, суд враховує, що надання відповідного дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є одним з етапів погодження і оформлення документів, які, відповідно до вимог чинного законодавства є необхідними для прийняття компетентним органом рішення про набуття громадянами земель у власність.

У свою чергу, зміст статей 118, 122 Земельного кодексу України свідчить про те, що отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ще не означає власне прийняття рішення про надання її у власність, оскільки процес передачі земельної ділянки громадянам у власність є стадійним, зокрема, першою стадією якого є надання уповноваженим органом дозволу на розробку проекту землеустрою, що свідчить про відсутність у відповідача законних підстав для встановлення будь-яких обмежень у надані дозволу на розробку проекту землеустрою відповідній особі при дотриманні нею вимог вказаних статей Земельного кодексу України.

В судовому засіданні також встановлено, що стосовно зазначеної ділянки, 23.06.2008 року прокуратура м. Одеси звернулась до суду з адміністративним позовом до Одеської міської ради, за участю третіх осіб, у тому числі і ОСОБА_1, ОСОБА_2, Управління капітального будівництва Одеської міської ради, товариства з обмеженою відповідальністю «Златоград», Громадської організації Асоціація інвесторів «Золоте руно», про визнання протиправним та скасування рішення Одеської міської ради від 22.01.2008 року №2271 "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок та надання управлінню капітального будівництва Одеської міської ради в оренду земельних ділянок, загальною площею 2,3420 га., за адресою: м.Одеса вул. Люстдорфська дорога, ріг вул. Маршала Малиновського у мікрорайоні «Д» житлового району 1-6 «Ближні Млини» для подальшого проектування та будівництва громадсько-житлового комплексу з підземним паркінгом».(а.с.230).

До подання вказаного позову, 5.02.2008 року прокуратурою м. Одеси був внесений протест №18/07-07 на вказане рішення, в якому викладено вимогу про скасування прийнятого 22.01.2008 року Одеською міською радою рішення № 2271, оскільки Одеською міською радою, у порушення вимог ст.ст. 140, 146 ЗК України, до прийняття рішення щодо передачі в оренду Управлінню капітального будівництва Одеської міської ради, земельних ділянок, не було вирішено питання щодо викупу тих земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб для суспільних потреб та на час прийняття опротестованого рішення, не були виконані зауваження державної землевпорядної експертизи, які містились у п.10 висновку від 06.12.2007 року № А1406.

Проте, 16.04.2008 року Одеською міською радою Рішенням № 2744, було відмовлено прокурору у задоволенні поданого протесту.(а.с.230 зворотній бік).

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 15.03.2011 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 06.10.2011 року, у справі № 2а-7901/08/1570, в задоволенні позовних вимог прокуратури, було відмовлено, але, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28.11.2013 року касаційні скарги ОСОБА_1 та прокуратури Одеської області задоволено частково; постанову Одеського окружного адміністративного суду від 15.03.2011 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 06.11.2011 року було скасовано, справу направлено до Одеського окружного адміністративного суду на новий розгляд.(а.с.230).

За цим позовом при новому розгляді справи, постановою Одеського окружного адміністративного суду від 04.06.2015 року, адміністративний позов прокуратури м. Одеси задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Одеської міської ради № 2271 від 22.01.2008 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок та надання управлінню капітального будівництва Одеської міської ради в оренду земельних ділянок, загальною площею 2,3420 га, за адресою: м.Одеса вул. Люстдорфська дорога, ріг вул. Маршала Малиновського у мікрорайоні «Д» житлового району 1-6 «Ближні Млини» для подальшого проектування та будівництва громадсько-житлового комплексу з підземним паркінгом».(а.с.230).

Не погоджуючись з вказаної постановою Одеського адміністративного суду, Одеська міська рада подала апеляційну скаргу, в якій вказала, що в апеляційній скарзі апелянт зазначає, що підставою для звернення позивача до суду з вказаним позовом стало не вирішення при прийнятті спірного рішення Одеською міською радою майнових питань з власниками об'єктів житлового та нежитлового нерухомого майна, що розташоване на території відведеної земельної ділянки, а Одеська міська рада вважає, що само по собі затвердження спірним рішенням проекту землеустрою щодо відведення зазначеної земельної ділянки юридично не створює жодних правових наслідків у вигляді отримання будь-якими особами речових прав на земельну ділянку, а тому, на думку Одеської міської ради, не порушує будь-яких майнових прав фізичних та юридичних осіб.(а.с.230, зворотній бік).

Відносно зауваження прокуратури щодо необхідності вирішення майнових питань з власниками жилих та нежилих приміщень, розташованих на запроектованих земельних ділянках, Одеською міською радою вказано, що в орендне користування передавались земельні ділянки, які, як вона стверджує, не перебували у власності або користуванні інших осіб (земельні ділянки, які знаходились у власності або користуванні, були вилучені із загального масиву земель на стадії розробки документації), а тому, на думку Одеської міської ради, порушень вимог ст. 116 ЗК України при прийнятті рішення не було. Крім того, відповідач - Одеська міська рада, зазначила, що на час розгляду даної справи договір оренди спірної земельної ділянки, затверджений оскаржуваним рішенням Одеської міської ради розірвано, згідно рішення ОМР від 09.04.2009 року.

Зазначене на думку апелянта свідчить, що фактично юридичні наслідки спірного рішення, що полягали в укладенні договору оренди землі, припинили свою дію, що виключає, як вказує Одеська міська рада, існування будь-яких порушень прав третіх осіб.(а.с.231).

Проте, зазначене Одеською міською радою по вказаній адміністративній справі, спростовується прийнятим п. 3 його рішення №4610-УІ від 13 лютого 2014 року «Про надання дозволу громадянам на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у м. Одесі», яким було відмовлено ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, щодо відведення у власність земельної ділянки, розташованої в місті Одесі по вул. Кропивницького, 17а.

Задовольняючи позовні вимоги прокуратури м. Одеси по адміністративній справі №2-а-7901/08/1570, Одеський адміністративний суд, з яким погодився суд апеляційної інстанції вказав, що оскаржуване рішення № 2271 від 22.01.2008 року щодо відведення земельних ділянок та надання управлінню капітального будівництва Одеської міської ради в оренду земельних ділянок, загальною площею 2,3420 га, за адресою: м.Одеса вул. Люстдорфська дорога, ріг вул. Маршала Малиновського у мікрорайоні «Д» житлового району 1-6 «Ближні Млини», було прийнято Одеською міською радою не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.(а.с.231)

Також, суд, посилаючись на Висновок державної експертизи землевпорядної документації від 06.12.2007 року № А1406, вказав, що Одеською міською радою порушено п. 10 зазначеного висновку державної експертизи та до початку реалізації проектних рішень не було вирішено майнові питання з власниками житлових та нежитлових приміщень, що знаходяться на запроектованих та відведених земельних ділянках, загальною площею 2,3420 га., за адресою: м.Одеса вул. Люстдорфська дорога, ріг вул. Маршала Малиновського у мікрорайоні «Д» житлового району 1-6 «Ближні Млини», де розташовані одно- та двоповерхові будинки житлової забудови, серед яких вказана і адреса позивачів та інших осіб.

Також, в ухвалі адміністративного суду другої інстанції було зазначено, що на момент прийняття Одеською міською радою спірного рішення від 22.01.2008 року № 2271 та дотепер повного відселення громадян за адресами, вказаними у рішенні Одеського міськвиконкому № 787 від 26.07.2007 року здійснено не було, що свідчить про те, що управлінням капітального будівництва Одеської міської ради до початку реалізації проектних рішень не були вирішені майнові питання з усіма власниками житлових та нежитлових приміщень, що знаходяться на запроектованих земельних ділянках, та не виконано п. 10 зауважень висновку державної експертизи землевпорядної документації Головного управління земельних ресурсів у Одеській області Держземагентства України, викладених у висновку від 06.12.2007 року № А1406, а тому проект землеустрою не може вважатись таким, що отримав позитивний висновок землевпорядної експертизи, що виключає можливість його затвердження органом місцевого самоврядування.

Крім того, тією ж ухвалою суду вказано, що, в ході розгляду справи також було встановлено, що висновок управління архітектури та містобудування Одеської міської ради від 07.09.2007 року №246/3888 щодо можливості надання земельної ділянки за адресою: м.Одеса вул. Люстдорфська дорога, ріг вул. Маршала Малиновського у мікрорайоні «Д» житлового району 1-6 «Ближні Млини», для подальшого проектування та будівництва громадсько-житлового комплексу з підземним паркінгом, в тому числі ґрунтувався на рішенні виконавчого комітету Одеської міської ради від 17.09.1992 року №366, яке було на той час скасовано, згідно рішення виконавчого комітету Одеської міської ради №169 від 27.04.2005 року за наслідками розгляду протесту прокуратури міста Одеси №194 від 10.03.2005 року.

При цьому, в тій же ухвалі суду зазначено, що, однією з підстав скасування вказаного рішення став той факт, що воно було прийнято без згоди землекористувачів та власників мікрорайону «Ближні Млини», а тому апеляційну скаргу Одеської міської ради залишено без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 04 червня 2015 року, було залишено без змін.(а.с.230-232).

Вказана ухвала суду, набрала законної сили. Доказів її скасування, відповідачем до суду не надано.

Відповідно до частини першої статті 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Крім того, суд також звертає увагу на те, що частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проте, відповідач, на якого частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, покладено обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, не довів суду правомірність свого рішення стосовно відмови позивачам в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення їм у власність земельної ділянки.

Доводи відповідача ґрунтуються на хибному тлумаченні чинного законодавства та не спростовують факту порушення ним прав позивачів.

Виходячи з вищевикладеного, системного аналізу наведених норм права та обставин, встановлених у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що п. 3 рішення Одеської міської ради №4610-VI від 13 лютого 2014 року «Про надання дозволу громадянам на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у м. Одесі» - в частині відмови ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, щодо відведення у власність земельної ділянки, розташованої в місті Одесі по вул. Кропивницького, 17-а, було прийнято Одеською міською радою не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

А тому, суд зазначає про необхідність задоволення позовних вимог позивачів про визнання незаконним та нечинним п. 3 рішення Одеської міської ради №4610-VI від 13 лютого 2014 року «Про надання дозволу громадянам на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у м. Одесі» - в частині відмови ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, щодо відведення у власність земельної ділянки, розташованої в місті Одесі по вул. Кропивницького, 17-а.

Також суд вважає за необхідне зобовязати відповідача, Одеську міську раду розглянути питання про надання ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, розташованої в місті Одесі по вул. Кропивницького, 17-а.

Стосовно вимоги позивачів про зобовязання відповідача, Одеської міської ради передати у власність, в порядку безоплатної приватизації спірну земельну ділянку, суд зазначає про таке.

Статтею 116 ЗК України передбачено, що громадяни набувають право власності земельними ділянками із земель комунальної власності за рішенням органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Пунктом 34 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування" зазначено, що до виключної компетенції відповідної ради належить вирішення, відповідно до закону, питань регулювання земельних відносин, які розглядаються виключно на пленарному засіданні ради - сесії.

Крім того, Верховний Суд України, в п. 14 Інформаційного листа від 29.10.2008 р. надав розяснення, стосовно того, що при розгляді справ за адміністративними позовами до органів державної влади чи місцевого самоврядування про визнання неправомірною бездіяльності щодо не розгляду заяви про надання позивачу земельної ділянки в оренду, про передачу земельної ділянки у власність, суд вправі зобов'язати відповідний орган розглянути зазначене питання, а не приймати рішення про надання в оренду (передачу у власність), що не належить до компетенції суду.

Також, інформаційним листом від 16.01.2012 р. щодо застосування земельного законодавства, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ надав розяснення, стосовно того, що набуття права власності або права користування ділянкою із земель комунальної власності набувається за рішенням органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Таким чином, виходячи із вищезазначеного, суд приходить до висновку, що діючим законодавством України не передбачено визнання судом за особою права власності на земельну ділянку, у випадку бездіяльності органу місцевого самоврядування щодо розгляду заяви фізичної особи про передачу земельної ділянки у власність, а тому в цій частині позовні вимоги, суд не може задовольнити.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Одеської міської ради, за участю третьої особи - Управління капітального будівництва Одеської міської ради, про визнання рішення незаконним підлягають частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат необхідно вирішити відповідно до ст. 94 КАС України, якою зазначено, що коли судове рішення ухвалено на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

У разі, коли адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог.

Керуючись ст.ст.10, 11, 12, 17, 69, 71, 72, 86, 94, 122, 158 - 160, 163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Одеської міської ради, за участю третьої особи - Управління капітального будівництва Одеської міської ради, про визнання рішення незаконним, зобов'язання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Визнати незаконним та нечинним п. 3 рішення Одеської міської ради №4610-VI від 13 лютого 2014 року «Про надання дозволу громадянам на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у м. Одесі» - в частині відмови ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, щодо відведення у власність земельної ділянки, розташованої в місті Одесі по вул. Кропивницького, 17-а.

Зобовязати відповідача, Одеську міську раду, розглянути питання про надання ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, розташованої в місті Одесі по вул. Кропивницького, 17-а.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - в рівних частках, судові витрати в сумі 48 (сорок вісім) грн. 72 коп.

Постанова суду може бути оскаржена у порядку та строки, встановлені ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 22 лютого 2016 року.

Суддя: Н.В.Мирончук