Справа № 810/4751/15
Суддя: Файдюк В.В.
Дата ухвалення: 2016-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/4751/15 Головуючий у 1-й інстанції: Щавінський В.Р.
Суддя-доповідач: Файдюк В.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

01 березня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Мєзєнцева Є.І.

Чаку Є.В.

при секретарі Закревській І.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кволіті Фіш" на постанову Київського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кволіті Фіш" до Київської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2015 року в задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Кволіті Фіш" до Київської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення Київської митниці Державної фіскальної служби України про коригування митної вартості товарів від 22 червня 2015 року № 125110011/2015/010086/2 - відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, та просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою адміністративний позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обґрунтована та підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, згідно з контрактом від 12 серпня 2014 року №2014/01 (далі - Контракт), укладеного між компанією «NORSK SJOMAT AS» - Норвегія (Продавець) таа ТОВ «Кволіті Фіш» (Покупець), Продавець зобов'язується протягом усього терміну дії даного Контракту поставляти, а Покупець приймати та оплачувати продукцію на умовах відповідно ло інвойсу за кожною партією товару, що поставляється.

ТОВ «Кволіті Фіш» відповідно до зовнішньоекономічного контракту № 2014/01 ввезено на мигну територію України товар (шматки лосося на шкірі, (Salomon salar), заморожені, не солоні, без харчових добавок, приправ та інших інгредієнтів, без складових сумішей, тепловій та кулінарній обробці не піддавались, без консервантів. Вага нетто 19200 кг. Дата виготовлення: 10-11/2014 р. Термін придатності: 18 міс. Виробник: NORSK SJOMATAS, М461. Норвегія. Країна виробництва N0).

З метою митного оформлення товару, позивачем подано електронну митну декларацію від 22 червня 2015 року, якій Київською митницею ДФС присвоєно № 015/008343. Митну вартість товару було визначено та заявлено декларантом за методом № 1 - за ціною договору (контракт)) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

На підтвердження заявлених відомостей ТОВ «Кволіті Фіш» подані, зокрема, наступні документи: CMR від 16 червня 2015 року б/н; рахунок на оплату транспортно-експедиційних витрат від 18 червня 2015 року №1994-2015: інвойс від 11 червня 2015 року №32980; пакувальний лист від 22 червня 2015 року б/н: контракт від 12 серпня 2014 року №2014/01; додаткова угода до контракту від 22 травня 2015 року №22/05/15; копія митної декларації країни-відправлення від 16 червня 2015 року №20151 16831.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, за результатами розгляду поданих документів та у зв'язку з зі спрацюванням Автоматичної системи аналізу та управління ризиками за наступними профілями ризиків: 103-1 «Перевірка поданих товаросупровідних та товаротранспортних документів (в тому числі наданих на вимогу митною органу) та/або відомостей про них на предмет розбіжностей у відомостях, що зазначені у цих документах, митній декларації чи документах, що її заміщують, їх електронних копіях, розміщених в ЄАІС Держмитслужби; 105-2 «Контроль правильності визначення митної вартості товарів», посадовою особою митниці 05 червня 2015 року о 14 год. 17 хв. направлено декларанту позивача електронне повідомлення з письмовою вимогою надати протягом 10 календарних днів додаткові документи, зазначені у ч.З статті 53 МК України, а саме: платіжні або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару (з реквізитами необхідними для ідентифікації даного товару); копію митної декларації країни виробника; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Як встановлено судом першої інстанції, листом від 22 червня 2015 року №174 ТОВ «Кволіті Фіш» повідомило Митницю про неможливість надання додаткових документів для підтвердження рівня митної вартості за МД, у зв'язку з чим просило прийнято рішення про коригування митної вартості товару раніше десятиденного терміну без урахування вимог ч. З статті 53 МК України.

Рішенням про коригування митної вартості товарів від 22 червня 2015 року № 125110011'2015/010086'2 з застосуванням шостого (резервного) методу митну вартість товару скориговано до 4,25 доларів США за одиницю товару.

У зв'язку з прийняттям вищевказаного рішення відповідачем відмовлено у митному оформленні МД, а також прийнято картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 22 червня 2015 року №125110011/2015/00108.

На підставі ч. 7 статті 55 Митного Кодексу України, Київською митницею ДФС товар випущено у вільний обіг за МД від 23 червня 2015 року № 125110011/2015/008419 через незгоду ТОВ «КВОЛІТІ ФІШ» з Рішенням про коригування митної вартості та забезпеченням сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною Митним органом, шляхом надання фінансових гарантій відповідно до розділу X МК України.

Позивач направив Митному органу Лист про надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості, перегляду рішення про коригування митної вартості та повернення фінансової гарантії від 25 серпня 2015 року вих. № 217, відповідно до якого підтверджуючі документи, зокрема такі документи: копія висновку Державного підприємства «Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків» від 03 серпня 2015 року № 4.4/31; копія митної декларації країни -виробника - №0012/0040350/АЬ від 16 червня 2015 року; копія платіжного доручення № 40 від 16 липня 2015 року; копія довідки банку ПАТ «КБ «Преміум» від 14 серпня 2015 року №01308/1684 щодо купівлі валюти для інвойсу № 32980 від 11 червня 2015 року; копія банківських виписок від 22 та 23 червня 2015 року про перерахування коштів на рахунок митниці.

Але отримав від Митного органу лист від 08 вересня 2015 року № 7501/1/10-70-60-47 про відсутність підстав для прийняття письмового рішення щодо визнання заявленої у митній декларації від 22 червня 2015 року № 125110011/2015/008343 митної вартості товару, скасування Рішення № 125110011/2015/010086/2 та повернення ТОВ «КВОЛІТІ ФІШ» фінансової іарантії, оскільки надані додаткові документи не підтверджують числові значення заявленої митної вартості товарів. Підставою для відмови Митний орган вказує те, що у наданому платіжному дорученні від 16 липня 2015 року № 40 про оплату товару вказано посилання на Контракт від 12 серпня 2014 року № 2014/01 та не вказано номер інвойсу, що не дає змоги перевірити перерахування коштів.

На підставі встановлених вище обставин, проаналізувавши приписи ст. ст. 49. 50. 52, 53, 54, 55, 57, 58, 246, 248 МК України, суд першої інстанції прийшов до висновку про обгрунтованість сумнівів відповідача щодо неможливості підтвердження позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також про правомірність застосування Митницею шостого методу при визначенні митної вартості імпортованого позивачем товару за відсутності можливості застосувати перший - п'ятий методи.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може повністю погодитися з огляду на наступне.

Відповідно до статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Приписи ч. 1 статті 52 МК України визначають, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Згідно ч. 2 статті 52 Митного кодексу декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані заявляли митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові втирати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Приписи ч. 1 статті 53 МК України визначають, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

При цьому документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій та шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджую числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару: 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару: 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товар), а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів: 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару піддягає ліцензуванню: 8) якщо здійснювалося страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (ч. 2 статті 53 МК України).

Водночас, відповідно до ч. 3 статті 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна варіісіь яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, то підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а також у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. 6 статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обгрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та'або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації мінних органів інших країн щодо недостовірнос ті заявленої митної вартості.

Системний аналіз наведених норм, як вірно зазначив суд першої інстанції, дає підстави для висновку про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов'язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України.

Згідно з ч. З статті 54 Митного кодексу України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень етапі 55 цього Кодексу.

Разом з тим, судовою колегією враховується наступне.

Приписи ч.ч. 7-9 статті 55 Митного кодексу України визначають, що у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.

Протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.

У разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів орган доходів і зборів розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обгрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом.

Надаючи оцінку іншим висновкам Митниці про неможливість підтвердження митної вартості товару, з якими погодився суд першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, зазначаючи про відсутність документу, що підтверджує вартість перевезення, з підстав, що довідка від 186 червня 2015 року №б/н, складена компанією LARS РRІМ, таким документом бути не може, судом першої інстанції не було враховано наступного.

Як вже було зазначено раніше, відповідно до п. 6 ч. 2 статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є тіранспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Відповідно до затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року №599 Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення (далі - Правила №599) Для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

Тобто, як вірно зазначає апелянт, положення чинного законодавства не встановлюють обов'язкової форми документа, який підтверджує вартість перевезення оцінюваних товарів. Водночас, на думку колегії суддів, подання TOB «Кволіті Фіш» довідки LARS PRIM про те, що вартість транспортних витрат з перевезення вантажу по маршруту Аселунд, Норвегія - кордон України (Ягодин) складає 1 500,00 євро свідчить про підтвердження останнім вартості перевезень товару до кордону України. При цьому неподання договору про транспортування за наявності довідки про транспортні витрати та міжнародної автомобільної накладної не може бути причиною для відмови у митому оформленні за контрактною ціною товару. Аналогічна позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 11 листопада 2014 року у справі №826/18223/13-а.

Оцінюючи посилання суду першої інстанції на те, що в силу умов поставки FCA за Інкотермс-2010 на покупця покладається обов'язок тарування товару та сплата витрат за таке страхування, однак TOB «Кволіті Фіш» доказів сплати страхового платежу або доказів відсутності витрат на страхування не надало, судова колегія вважає за необхідне зауважити таке.

Зі змісту умов поставки FCA за Інкотермс-2010 не вбачається покладання на будь-яку зі сторін обов'язку здійснювати страхування товару. Крім того, зазначеної умови не передбачено і Контрактом, а також додатковою угодою до нього. Відтак твердження відповідача, з яким погодився суд першої інстанції, про необхідність подання доказів сплати витрат на страхування або відсутності таких витрат колегія суддів вважає безпідставним, оскільки факт відсутності витрат підтверджується, по-перше, умовами поставки FCА за Інкотермс-2010, по-друге, умовами Контракту.

Викладені у запереченні проти позову твердження Митниці про неповноту інформації, що міститься в калькуляції від 08 червня 2015 року №б/н та невідповідність комерційної пропозиції від 08 червня 2015 року №б/н вимогам чинного законодавства судовою колегією оцінюється критично, оскільки, по-перше, такі документи відповідачем в електронних повідомленнях не витребовувалися, по-друге, чинне законодавство не містить встановлених вимог до калькуляції, комерційної пропозиції та їх змісту.

Твердження Митниці про неподання TOB «Кволіті Фіш» доказів оплати вартості товару колегією суддів оцінюється критично, оскільки додатковою угодою до Контракту було передбачено обов'язок позивача оплатити товар протягом 21 календарного дня з моменту відвантаження товару зі складу продавця. При цьому в подальшому факт оплати підтверджується наявним у матеріалах справи платіжним дорученням від 16 липня 2015 року.

З наведеного випливає, що Митницею не було доведено необхідність надання позивачем додаткових документів, у зв'язку з цим суд апеляційної інстанції вважає передчасними висновки Київського окружного адміністративного суду про не підтвердження поданими документами митної вартості товару. При цьому, судова колегія вважає за необхідне зауважити, що перелік документів, встановлений ч. 3 статті 53 МК України, подається в повному обсязі за їх наявності, а тому у разі відсутності таких документів не може кваліфікуватися як самостійна і автоматична підстава для коригування митної вартості; з урахуванням документів і пояснень, наданих позивачем в порядку ч. 8 статті 55 МК України відповідачем не доведено саме обгрунтованість прийнятого оскаржуваного рішення в частині наявності обгрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, відсутність її документального вирахування і підтвердження, або наявність обставин пов'язаності осіб, які вплинули на визначення митної вартості; графа 33 оскаржуваних рішень не містить чіткого переліку вказаних документів, які саме і не було надано і яким чином це вилинуло на визначення митних складових вартості товару.

Крім того, як вірно наголосив апелянт, Митниця при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, має діяти у спосіб, визначений Митним кодексом України, а відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті органом доходів і зборів відповідних рішень.

Таким чином, автоматизована система аналізу та управління ризиками з об'єктивних причин не може містити усієї інформації, що стосується суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, безліч чинників можуть впливати на формування ціни товару, зокрема, характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок, періоди поставки, наявності попиту та пропозиції тощо.

Зазначена позиція випливас зі змісту ухвали Вищого адміністративного суду, України від 15 січня 2015 року у справі №810/2863/14.

З огляду на викладене колегія суддів вважає передчасними висновки суду першої інстанції про відсутність правових підстав для скасування рішення про коригування митної вартості товару від 22 червня 2015 року № 125110011/2015/010086/2.

Що стосується визначення митної вартості за резервним методом, судова колегія вважає за необхідне зазначити наступне.

Як було встановлено раніше, згідно рішення про коригування митної вартості товарів № 125110011/2015/010086/2 від 22 червня 2015 року митна вартість товару складає 4,25 USD, за одиницю, що є вищою за вартість, заявлену позивачем.

Крім того слід зазначити, що відповідач в оскаржуваному рішенні послався на неможливість застосування другого та третього методів у зв'язку із відсутністю інформації. Водночас у вказаному рішенні митний орган послався на визначення митної вартості із застосуванням митної вартості товарів, ідентичних за якісними характеристиками.

Таким чином, оскаржуване рішення містить протилежні визначення про відсутність інформації щодо подібних товарів та застосування такої інформації одночасно.

З огляду на викладене вище, судова колегія вважає, що вказані відповідачем в оскаржуваному рішенні розбіжності є несуттєвими та форматьними, спростовуються матеріалами справи, а, отже, не впливають на рівень заявленої декларантом митної вартості оцінюваного товару.

Разом з тим, витребуючи докази у позивача, Митниця не конкретизувала, які саме розбіжності містять надані TOB «Кволіті Фіш» документи, яких обов'язкових документів не надано позивачем з первинними МД, на підтвердження яких саме обставин необхідно надати додаткові документи та не зазначено конкретизованої інформації, яка могла викликати сумнів у достовірності заявленої позивачем митної вартості.

Приймаючи рішення про визначення митної вартості імпортованого позивачем товару за резервним методом, митний орган не вказав, яким чином митна вартість товару була визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, та не наведено жодних розрахунків, за якими митним органом було визначено таку вартість товару, що є порушенням статті 55 Митного кодексу України.

Окрім того, в рішенні про коригування митної вартості товару митний орган чітко не вказав, які відомості в наданих йому документах викликають сумніви, в чому вони полягають та яким чином витребувані документи можуть вплинути на визначення ціни за будь-яким методом.

Згідно правової позиції Верховного суду України вказаної в постановах від 30 червня 2015 року у справі №814/283/14, від 29 травня 2012 року у справі №21-91а12, від 11 вересня 2012 року по справі № 21 -262а12, за умови ненаведення митним органом доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування цим органом переліку документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити свідчить про протиправність рішення цього органу щодо застосування іншого, ніж основний метод визначення митної вартості.

Разом з тим, судова колегія вважає, що відповідач, застосувавши метод 2г (резервний) визначення митної вартості, не надав будь-яких фактичних даних щодо застосування попередніх 2-5 методів визначення митної вартості, зокрема, не навів жодних відповідних аргументів.

Беручи до уваги вищенаведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що відповідачем не доведено неможливість застосування методів 1-5 та безпідставно визначено декларанту митну вартість за резервним методом.

При цьому, суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про те, що Митницею надано переконливі аргументи, які викликали обгрунтовані сумніви в достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, подані декларантом документи необхідно вважати належними та достатніми для підтвердження та визначення митної вартості товару.

За таких обставин, висновок митного органу, з яким погодився суд першої інстанції, про неможливість визначення митної вартості товару за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартості операції), колегія суддів вважає передчасним.

Таким чином, враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необґрунтованість тверджень суду першої інстанції щодо правомірності прийнятого Митницею рішення про коригування митної вартості товару.

Отже при винесенні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було допущено порушення норм матеріального права, що призвело до невірного по суті вирішення справи.

Відповідно до статті 202 КАС України - підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції га ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кволіті Фіш" -задовольнити.

Постанову Київського окружною адміністративного суду від 25 листопада 2015 року - скасувати та ухвалити нову.

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Кволіті Фіш" до Київської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення Київської митниці Державної фіскальної служби України про коригування митної вартості товарів - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати Рішення Київської митниці Державної фіскальної служби України про коригування митної вартості товарів від 22 червня 2015 року № 125110011/2015/010086/2.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного- суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтею 212 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Файдюк В.В.

Судді: Чаку Є.В.

Мєзєнцев Є.І.