Справа № 810/5974/15
Суддя: Волков А.С.
Дата ухвалення: 2016-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

810/5974/15

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 лютого 2016 року Справа № 810/5974/15

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Волкова А.С., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОБУХІВЖИТЛОІНВЕСТ" до Інспекції з питань захисту прав споживачів у Київській області про визнання протиправними та скасування рішень,

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ОБУХІВЖИТЛОІНВЕСТ" звернулось до суду з позовом до Інспекції з питань захисту прав споживачів у Київській області про визнання протиправними та скасування рішень:

від 02.12.2015 № 31 щодо накладення на позивача штрафу за порушення законодавства про рекламу у сумі 1700,00 грн.;

від 02.12.2015 № 32 щодо накладення на позивача штрафу за порушення законодавства про рекламу у сумі 5083,00 грн.

На підставі вказаних рішень орган з питань захисту прав споживачів застосував до позивача штрафні санкції за порушення вимог Закону України від 12.05.1991 № 1023-XII "Про рекламу", що виявились у неподанні інформації щодо вартості розповсюдженої реклами та незазначенні умов розпродажу (не міститься відомостей про місце, дату початку і закінчення знижки цін на продукцію, співвідношення розміру знижки до попередньої ціни реалізації товару).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він вважає рішення відповідача про застосування штрафних санкцій незаконними, оскільки не порушував Закон "Про рекламу", рекламний матеріал, який був розміщений на рекламному щиті, не містив жодної інформації про знижку на продукцію чи її розпродаж, а тому рішення відповідача про застосування штрафних санкцій підлягають скасуванню. У той же час позивач визнав факт того, що інформацію про вартість розповсюдженої реклами контролюючому органу не надавав. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити.

Про дату, час та місце судового розгляду сторони були повідомлені належним чином.

У призначений день і час до суду з’явився представник позивача. Відповідач до суду не з'явився, надіслав до суду заперечення проти позову в яких просив позов задовольнити.

Заслухавши пояснення представника позивача, враховуючи факт неявки в судове засідання представника відповідача, а також відсутність потреби у заслуховуванні свідків чи експертів суд, керуючись положеннями частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, постановив про здійснення розгляду справи у порядку письмового провадження на підставі наявних у справі матеріалів та доказів.

Дослідивши представлені документи та інші зібрані по справі матеріали, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав.

У жовтні 2015 року посадовими особами Інспекції з питань захисту прав споживачів у Київській області складено протокол від 12.10.2015 про порушення законодавства про рекламу, на підставі якого зафіксовано факт порушення з порушення вимог частини п'ятої статті 8 Закону України "Про рекламу", а саме: у місті Обухові по вулиці Київській, навпроти відділку міліції, виявлено рекламний щит позивача, на якому містилась реклама про знижку цін на продукцію, на якому були відсутні відомості про місце, дату початку та закінчення знижки цін на продукцію, розпродаж, а також співвідношення розміру знижки до попередньої ціни реалізації товару.

10 листопада 2015 року Інспекція з питань захисту прав споживачів у Київській області прийняла рішення, яким розпочала розгляд справи про порушення законодавства про рекламу.

21 серпня 2015 року Інспекція з питань захисту прав споживачів у Київській області надсилала позивачу вимогу за вих. № 932, згідно з якою витребувала від позивача у п'ятнадцяти денний термін з дня отримання листа такі документи: свідоцтво про державну реєстрацію; письмове пояснення; дозвіл на розміщення реклами; договори на право тимчасового користування місцем для розміщення рекламних засобів; документальне підтвердження вартості розповсюдженої реклами за період до 1 року з моменту отримання даної вимоги (договори, акти виконаних робіт, квитанції про сплату, платіжні доручення про сплату розміщення рекламних засобів тощо). Докази вручення даної вимоги у матеріалах справи відсутні.

24 вересня 2015 року Інспекція з питань захисту прав споживачів у Київській області повторно надіслала позивачу вимогу за вих. № 1090 з повторною вимогою надати перелічені вище документи. Докази вручення даної вимоги у матеріалах справи відсутні.

28 жовтня 2015 року Інспекція з питань захисту прав споживачів у Київській області направила ТОВ " ОБУХІВЖИТЛОІНВЕСТ" повідомлення від 28.10.2015 вих. № 479 про розгляд справи щодо порушення законодавства України про рекламу, яким проінформувала позивача про час, дату та місце розгляду.

10 листопада 2015 року Інспекція з питань захисту прав споживачів у Київській області втрете направила позивачу вимогу вих. № 1328 щодо надання раніше витребуваних документів, яку позивач отримав 19.11.2015 (підтверджується повідомленням підприємства поштового зв’язку про вручення поштової кореспонденції, копія якого наявна в матеріалах справи).

Під час судового розгляду справи представник позивача також визнав, що позивач одержував вимогу про надання документів, зазначив, що такі документи до Інспекції з питань захисту прав споживачів у Київській області не надавав.

За результатами розгляду справи про порушення законодавства про рекламу Інспекція з питань захисту прав споживачів у Київській області прийняла два рішення:

від 02.12.2015 № 31, згідно з яким на позивача накладено штраф у сумі 1700,00 грн. за порушення вимог частини другої статті 26 Закону України від 03.07.1996 № 270/96-ВР "Про рекламу", що виявилось у ненаданні на вимогу контролюючого органу документів, усних та/або письмових пояснень, а також іншої інформації, необхідної для здійснення ними повноважень щодо контролю;

від 02.12.2015 № 32, згідно з яким на позивача накладено штраф у сумі 5083,00 грн. за порушення вимог частини п'ятої статті 8 Закону України від 03.07.1996 № 270/96-ВР "Про рекламу", що виявилось у незабезпеченні на рекламі про знижку цін на продукцію, про розпродаж, наявності відомостей про місце, дату початку і закінчення знижки цін на продукцію, розпродаж, а також про співвідношення розміру знижки до попередньої ціни реалізації товару.

Не погоджуючись з прийняти ми рішеннями, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Як вже зазначалось, позивач під час судового розгляду визнав факт того, що не подавав на вимогу контролюючого органу документи, усні та/або письмові пояснення, а також іншу інформацію, що необхідна для здійснення повноважень щодо контролю.

Щодо тверджень посадових осіб відповідача про відсутність на рекламі про знижку цін на продукцію та про розпродаж відомостей про місце, дату початку і закінчення знижки цін на продукцію, розпродаж, а також про співвідношення розміру знижки до попередньої ціни реалізації товару, суд встановив наступне.

З представленого відповідачем фото рекламного щита вбачається, що на ньому міститься написи "Акція! Деталі за телефоном", "Особливі умови для учасників АТО", інформація про контакти та відомості про замовника будівництва житлового комплексу "Обухівський ключ". У той же час рекламний щит не містить жодних відомостей про продаж житла, ціни на продукцію (житло) чи знижки, а словосполучення "Акція! Деталі за телефоном", "Особливі умови для учасників АТО" не дозволяють дійти висновку про те, що продаж продукції здійснюється забудовником за зниженими цінами порівняно з попередніми.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відносини, пов'язані з виробництвом, розповсюдженням та споживанням реклами на території України регулюються Законом України від 03.07.1996 № 270/96-ВР "Про рекламу" (далі - Закон № 270/96-ВР).

Статтею 1 вказаного Закону передбачено, що зовнішня реклама - реклама, що розміщується на спеціальних тимчасових і стаціонарних конструкціях - рекламоносіях, розташованих на відкритій місцевості, а також на зовнішніх поверхнях будинків, споруд, на елементах вуличного обладнання, над проїжджою частиною вулиць і доріг, а знижка визначається як тимчасове зменшення ціни товару, яке надається покупцям (споживачам).

Згідно з частиною п'ятою статті 8 Закону № 270/96-ВР реклама про знижку цін на продукцію, про розпродаж повинна містити відомості про місце, дату початку і закінчення знижки цін на продукцію, розпродаж, а також про співвідношення розміру знижки до попередньої ціни реалізації товару.

Відповідно до пункту першого статті 16 Закону № 270/96-ВР розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Частиною першою статті 251 Закону № 270/96-ВР передбачено, що реклама об'єктів будівництва з метою продажу житлових або нежитлових приміщень, в тому числі пов'язаних із залученням коштів населення, дозволяється лише за наявності ліцензії (дозволу) на здійснення будівельної діяльності та дозволу на виконання будівельних робіт на конкретному об'єкті, що рекламується. Така реклама має містити номер ліцензії (дозволу), дату її видачі та найменування органу, який видав цю ліцензію (дозвіл).

Положеннями частини другої статті 26 Закону № 270/96-ВР встановлено, що на вимогу органів державної влади, на які згідно із законом покладено контроль за дотриманням вимог законодавства про рекламу, рекламодавці, виробники та розповсюджувачі реклами зобов'язані надавати документи, усні та/або письмові пояснення, відео- та звукозаписи, а також іншу інформацію, необхідну для здійснення ними повноважень щодо контролю.

Органи державної влади зобов'язані повідомляти рекламодавців, виробників та розповсюджувачів реклами про розгляд справ про порушення ними вимог законодавства про рекламу не менше ніж за п'ять робочих днів до дати розгляду справи.

Відповідно до частини шостої статті 27 Закону № 270/96-ВР за неподання або подання завідомо недостовірної інформації щодо вартості розповсюдженої реклами та/або виготовлення реклами та/або вартості розповсюдження реклами центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, необхідної для здійснення ними передбачених цим Законом повноважень, на рекламодавців, виробників реклами та розповсюджувачів реклами накладається штраф у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з частиною сьомою статті 27 Закону № 270/96-ВР у разі неможливості встановлення вартості реклами, розповсюдженої з порушенням вимог цього Закону, на рекламодавців та розповсюджувачів реклами рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, накладається штраф у розмірі до 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У справі, що розглядалась, суд встановив, що позивач не надав на вимогу контролюючого органу документи, що необхідні для здійснення ними повноважень щодо контролю. Це означає, що рішення про застосування до нього штрафних санкцій за дане правопорушення є правомірним і підстави для його скасування відсутні.

У той же час, твердження посадових осіб відповідача про те, що виявлений рекламний щит містить рекламу про знижку цін на житло, його розпродаж, і не містить відомостей про місце, дату початку і закінчення знижки цін на продукцію, розпродаж, а також про співвідношення розміру знижки до попередньої ціни реалізації товару, є такими, що не відповідають дійсності. Таким чином, рішення відповідача від 02.12.2015 № 32, згідно з яким на позивача накладено штраф у сумі 5083,00 грн. за порушення вимог частини п'ятої статті 8 Закону України від 03.07.1996 № 270/96-ВР "Про рекламу", підлягає скасуванню як протиправне.

За наведених підстав позов підлягає задоволенню частково.

Згідно з положеннями статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

При цьому, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Якщо ж судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Статтею 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано суб'єктом владних повноважень, юридичною особою розмір судового збору становить 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати, що встановлена законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подана до суду (станом на 1 січня 2016 року розмір мінімальної заробітної плати становить 1378,00 грн. згідно із Законом України "Про Державний бюджет України на 2016 рік").

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, що містила дві вимоги майнового характеру про скасування рішень суб’єкта владних повноважень на загальну суму 6783,00 грн.

Позивач за подання позовної заяви сплатив судовий збір у сумі 1378,00 грн.

Враховуючи те, що позов задоволено частково (рішення суб’єкта владних повноважень скасовано на загальну суму 5083,00 грн.), виходячи з принципу пропорційності щодо розподілу судових витрат, частка судового збору по відношенню до позовних вимог, в задоволенні яких суд відмовив (1700 грн.), становить суму 1032,64 грн.

Таким чином, частка судового збору, яка підлягає присудженню з Державного бюджету України на користь позивача становить суму 1032,64 грн.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159 – 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати рішення Інспекції з питань захисту прав споживачів у Київській області від 02.12.2015 № 32, згідно з яким на Товариство з обмеженою відповідальністю "ОБУХІВЖИТЛОІНВЕСТ" накладено штраф у сумі 5083,00 грн.

У задоволенні решти позовних вимог, – відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Інспекції з питань захисту прав споживачів у Київській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОБУХІВЖИТЛОІНВЕСТ" понесені ним судові витрати у сумі 1032 (одна тисяча тридцять дві) гривень 64 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Волков А.С.