Справа № 806/156/16
Суддя: Семенюк Микола Миколайович
Дата ухвалення: 2016-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2016 року м. Житомир справа № 806/156/16

категорія 3.7.2

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Семенюка М.М.,

з участю секретаря судового засідання Лисайчука А.О.,

позивача ОСОБА_1, представника відповідача Осіпова Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Житомирі адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Укртрансінспекції у Житомирській області про визнання протиправною та скасування постанови від 29.12.2015 року № 027962,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить визнати протиправною та скасувати постанову в.о. начальника Управління Укртрансінспекції у Житомирській області № 027962 від 29.12.2015 року про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу в сумі 1700,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що акт про порушення законодавства складався за відсутності позивача і не на місці перевірки, його копія не надавалась, позивач з ним не ознайомлювався, справа розглядалась без особистої присутності та повідомлення ОСОБА_1, тобто, в порушення процедури передбаченої Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року за № 1567, в зв'язку з чим, постанова в.о. начальника Управління Укртрансінспекції у Житомирській області № 027962 від 29.12.2015 року є протиправною та підлягає скасуванню.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував, з підстав викладених в письмових запереченнях на позов (а.с. 25-27).

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1, згідно ліцензії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті НОМЕР_2 (а.с.17) та ліцензійної картки НОМЕР_3 (а.с.16), здійснює внутрішні перевезення пасажирів автобусом Mercedes-Benz 312D реєстраційний номер НОМЕР_1.

30 жовтня 2015 року о 14 год. 45 хв. на 207 км. автомобільної дороги Київ-Харків-Давжанський старшими державними інспекторами Управління Укртрансінспекції у Полтавській області, на підставі направлення № 002231 від 27.10.2015 року (а.с. 30), здійснено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, а саме транспортного засобу "Mercedes-Benz", номерний знак НОМЕР_1, який належить ОСОБА_1

У ході вказаної перевірки встановлено, що нерегулярне перевезення пасажирів по маршруту Полтава-Київ виконувалось без оформленого договору із замовником транспортних послуг та документа, що засвідчує оплату транспортних послуг, поліса (договору) обов'язкового страхування пасажирів від нещасних випадків на транспорті та індивідуальної контрольної книжки водія, чим порушено вимоги ст. 34, 39 Закону України "Про автомобільний транспорт".

У зв'язку зі встановленням порушення складено відповідний акт № 005849 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом (а.с. 10).

Як вбачається з даного акту - водій документів не надав, з актом ознайомлений, від надання пояснень та підпису акту відмовився.

На підставі вказаного акту перевірки в.о. начальника управління Укртрансінспекції у Житомирській області, відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» прийнято постанову від 29.12.2015 року № 027962 (а.с.8) про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу у сумі 1700 грн. за порушення ст. 39 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту в Україні регулюються Законом України "Про автомобільний транспорт".

Статтею 39 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено, що автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Документами для нерегулярних пасажирських перевезень є:

- для автомобільного перевізника - ліцензія, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України;

- для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, ліцензійна картка, договір із замовником транспортних послуг, документ, що засвідчує оплату транспортних послуг, інші документи, передбачені законодавством України.

Згідно із абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" - за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, а саме за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб'єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб'єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, наявністю відповідних ліцензій і ліцензійних карток, виконанням ними ліцензійних умов, а також процедуру здійснення державного нагляду за забезпеченням такими суб'єктами господарювання безпеки автомобільних перевезень визначає Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затверджений Постановою Кабінету міністрів України №1567 від 08.11.2006 року (далі - Порядок-№ 1567) .

Відповідно до п. 15 Порядку № 1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється:

- наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом;

- додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону;

- наявність у документах водія відмітки про проходження ним медичного огляду та проведення перевірки технічного стану транспортного засобу перед виїздом на маршрут;

- відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам;

- оснащення таксі справним таксометром;

- відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу;

- додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху;

- наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення;

- додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів;

- виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні.

Згідно ст. 7 Закону України "Про страхування" особисте страхування від нещасних випадків на транспорті відноситься до обов'язкових видів страхування. Також в цій статті зазначено, що для здійснення обов'язкового страхування Кабінет Міністрів України встановлює порядок та правила його проведення, форми типового договору, особливі умови страхування тощо.

На виконання Закону України "Про страхування", Кабінет Міністрів України своєю постановою № 959 від 14.08.1996 року затвердив "Положення про обов'язкове особисте страхування від нещасних випадків на транспорті". Цим Положенням визначається порядок здійснення обов'язкового особистого страхування від нещасних випадків на транспорті пасажирів та водіїв, зокрема, автомобільного транспорту. Пунктом 4 Положення № 959 зазначено, що страхувальниками пасажирів та водіїв є юридичні особи або дієздатні громадяни - суб'єкти підприємницької діяльності, які є власниками транспортних засобів чи експлуатують їх і уклали із страховиком договори страхування. Тому пасажири і водії підлягають обов'язковому особистому страхування від нещасних випадків на транспорті.

Згідно п. 6.1 Положення № 959 про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого Наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 07 червня 2010 року № 340 автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 5 тонн повинні бути обладнані тахографами.

Пункт 6.3 Положення передбачає, що водій, який керує ТЗ за відсутності тахографа, веде індивідуальну контрольну книжку (додаток 3 Положення). Крім того, відповідно до абзацу п. 4 Положення пункт 6.1. даного Положення набрав чинності для перевезення вантажів лісними транспортними засобами з повною масою понад 12 тонн, нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю від 50 до 150 км - з 01.06.2013 року.

Також варто відзначити, що типова форма договору про здійснення нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом затверджена наказом Мінінфраструктури від 20.06.2012 року № 331. Перед початком виконання перевезень пасажирів перевізник готує Інформаційний лист, який є невід'ємною частиною договору на перевезення пасажирів, та вчасно подає факсограмою, на електронну адресу або нарочно копію Інформаційного листа відповідному територіальному органу Державної інспекції України з безпеки на наземному спорті за місцем проведення державної реєстрації перевізника та отримує реєстраційний номер Інформаційного листа, який проставляється в Інформаційному листі.

Як зазначив представник відповідача, позивачем, який стверджує, що літом 2015 року він здійснював нерегулярні перевезення пасажирів, копії Інформаційного листа протягом 2015 року Управлінню Укртрансінспекції у Житомирській області не подавались.

Отже, договір із замовником транспортних послуг, документ, що засвідчує оплату транспортних послуг, договір (поліс) обов'язкового страхування від нещасних випадків на спорті пасажирів, індивідуальна контрольна книжка водія є обов'язковими документами водія автобуса.

Суд звертає увагу на те, що жодних доказів наявності такого договору як на момент проведення перевірки, так і на час розгляду справи про порушення, - позивачем не надано.

Твердження позивача, що 30.09.2015 року він ніяких перевезень не здійснював, спростовується Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 30.10.2015 року № 005849, складеним посадовими особами Управління Укртрансінспекції у Полтавській області відповідно до Порядку №1567.

Порядком №1567 встановлено:

"20. У разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Про результати перевірки транспортного засобу (відсутність порушення або зазначення номера складеного акта) посадова особа робить запис у дорожньому листі (за наявності такого) із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис.

21. У разі відмови уповноваженої особи суб'єкта господарювання або водія від підписання акта перевірки суб'єкта господарювання або акта перевірки транспортного засобу посадові особи, що провели перевірку, роблять про це запис."

Вищевказане свідчить про те, що посадові особи Управління Укртрансінспекції у Полтавській області при складенні акту, діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України.

Ніяких доказів щодо неправомірності дії працівників Управління Укртрансінспекції у Полтавській області при складанні акту перевірки позивачем не надано.

Щодо тверджень позивача про порушення порядку винесення постанови про застосування до нього фінансових санкцій за результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, - то суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 25 Порядку № 1567- справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб'єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб'єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

При цьому, згідно пунктів 26 - 27 Порядку № 1567 справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб'єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб'єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням. У разі неявки уповноваженої особи суб'єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі.

За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування фінансових санкцій, яка оформляється згідно з додатком 5.

Листом від 18.12.2015 року № 2397/02/8-15 (а.с. 11) позивача було повідомлено про виявлені під час здійснення державного контролю 30.10.2015 року порушення законодавства про автомобільний транспорт та зазначено, що розгляд справи призначено на 29.12.2015 року о 10 год. 00 хв.

Позивачу вказаним листом було роз'яснено, що у випадку його неявки справа про порушення буде розглянута без його участі.

Судом встановлено, що з відмітки Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" на повідомленні про вручення поштового відправлення вбачається, що акт перевірки та лист від 18.12.2015 року були направлені адресату 18.12.2015 року (а.с. 13, 31 зворот), проте, з незалежних від відповідача обставин, вручені позивачу 19.01.2016 року.

Тобто позивач був завчасно повідомлений відповідачем про час та місце розгляду справи в порядку та у спосіб, передбачений Порядком № 1567, а неотримання позивачем вказаного повідомлення ніяким чином не свідчить про порушення з боку відповідача.

Таким чином відповідачем процедура розгляду справи про порушення та винесення спірної постанови відбулась у відповідності до Порядку № 1567.

Копія постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 29.12.2015 року № 027962 після її винесення направлена позивачу рекомендованим листом із повідомленням про вручення (а.с.32 зворот).

Враховуючи наведене суд вважає позов необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 158-163 КАС України, суд

постановив:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строків апеляційного оскарження, якщо апеляційної скарги не було подано.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя М.М. Семенюк

Повний текст постанови виготовлено: 29 лютого 2016 р.