Справа № 809/1652/15
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2016-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2016 року Справа № 876/7619/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючої судді Хобор Р.Б.

суддів: Попка Я.С., Левицької Н.Г.,

з участю секретаря судового засідання Мартинишина Р.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 червня 2015 року по справі № 809/1652/15 за позовом ТзОВ "ТС-Партнер" до управління державної казначейської служби України у Долинському районі, Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про скасування податкового повідомлення - рішення ,-

ВСТАНОВИВ :

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТС-Партнер" звернулося до суду з адміністративним позовом до Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано - Франківській області, управління державної казначейської служби України у Долинському районі про скасування податкового повідомлення - рішення № від 30 січня 2015 року та стягнення з Державного бюджету України заборгованості в сумі 1905 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що контролюючим органом проведено документальну позапланову виїзну перевірку з питань правомірності нарахування ТзОВ "ТС-Партнер" від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту та бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок за жовтень 2014 року. За результатами перевірки складено акт № 23/09-05-15/37042732 від 19.01.2015 року і винесено податкове повідомлення - рішення № від 30.01.2015 року, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в сумі 1905,00 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 953 грн. Позивач вважає таке рішення необґрунтованим, просить суд його скасувати та стягнути з Державного бюджету України заборгованість в сумі 1905 грн.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 червня 2015 року позов задоволено частково.

Скасовано податкове повідомлення - рішення Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області № від 30 січня 2015 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із вказаною постановою, її оскаржив відповідач Долинська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС в Івано-Франківській області, яка покликаючись на те, що вказана постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить постанову Івано - Франківського окружного адміністративного суду від 24 червня 2015 року скасувати, та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія судців приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено те, що ДПІ у м. Івано-Франківську Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку з питань правомірності нарахування ТзОВ "ТС-Партнер" від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту та бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок за жовтень 2014 року, про що 19.01.2015 року складено акт № 23/09-05-15/37042732.

Перевіркою встановлено, що ТзОВ "ТС-Партнер" порушено пункт 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, а саме завищено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість по декларації за жовтень 2014 року у розмірі 1905 грн.

За наслідками проведеної перевірки, відповідачем 30.01.2015 року прийнято податкове повідомлення-рішення № , яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в сумі 1905,00 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 953 грн.

Податковим органом встановлено, що ТзОВ "ТС-Партнер" до загальної суми податку на додану вартість згідно з податковою декларацією за липень та серпень 2014 року включено оплату за надані послуги та поставлений товар по контрагентам ТзОВ "Компанія Віп-Ойл" та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2, проте до відшкодування суми податку на додану вартість включено до декларації у вересень 2014 року.

Судом першої інстанції також вірно встановлено те, що 01.04.2014 року між ТзОВ "ТС-Партнер" та ФОП ОСОБА_2 укладено договір № 4 про надання послуг з перевезень вантажів автомобільним транспортом 05.05.2015 ТзОВ "Компанія ВІП-ОЙЛ" і ТзОВ "ТС-Партнер" укладено договір поставки товару.

Реальність здійснення вищевказаних господарських операцій підтверджено наявними в матеріалах справи письмовими доказами, зокрема податковими накладними № 89 від 22.08.2014 року, № 8 від 29.08.2014 року, № 3 від 31.07.2014 року та платіжними дорученнями № 3261 від 09.09.2014 року, № 3282 від 15.09.2014 року,

Оцінюючи правовідносини, що виникли між сторонами апеляційний суд виходить з наступних міркувань.

Пунктом 200.1 статті 200 ПК України встановлено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно з пунктом 200.2 статті 200 ПК України, при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом. При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.( п.200.3 ст.200 ПК України).

Пунктом 200.4 статті 200 ПК України, передбачено те, що якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то: бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг; залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Згідно з пунктом 200.6 ст. 200 ПК України, платник податку може прийняти самостійно рішення про зарахування в повному обсязі належної йому суми бюджетного відшкодування або її частини у зменшення податкових зобов'язань з цього податку, що виникли протягом наступних звітних (податкових) періодів, за наявності умов, передбачених пунктом 200.4 цієї статті. Зазначене рішення відображається платником податку у податковій декларації, яку він подає за результатами звітного (податкового) періоду, в якому виникає право на подання заяви про отримання бюджетного відшкодування згідно з нормами цієї статті. Платник податку зберігає право на отримання бюджетного відшкодування коштами у майбутніх звітних (податкових) періодах.

Відповідно до пункту 200.7 ст. 200 ПК України, платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Пунктом 198.1 ст.198 Кодексу передбачено те, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з пунктом 198.3 ст.198 Кодексу, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.2 ст. 198 Кодексу, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше :дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

З огляду на вказані норми чинного законодавства, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем вчинено дії у відповідності до вищезазначених норм та реалізовано право на бюджетне відшкодування передбачене пунктом 200.7 статті 200 Кодексу.

Таким чином, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що податкове повідомлення - рішення № від 30 січня 2015 року не ґрунтується на нормах права, внаслідок чого його слід визнати протиправним та скасувати.

Щодо стягнення бюджетної заборгованості з ПДВ в сумі 1905,00 грн. апеляційний суд звертає увагу на наступні обставини.

Відповідно до пункту 200.15 статті 200 Кодексу, у разі якщо за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку або контролюючий орган розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, контролюючий орган не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов'язаний повідомити про це орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. Орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів припиняє процедуру відшкодування в частині оскаржуваної суми до набрання законної сили судовим рішенням.

Апеляційним судом встановлено, що позивач подав вимогу про стягнення бюджетної заборгованості з ПДВ в сумі 1905,00 грн. до завершення процедури оскарження суми податку, що підлягає до відшкодування, а тому суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що вказана вимога є передчасною, та підставно відмовив в задоволенні цієї частини позовних вимог.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 червня 2015 року по справі № 809/1652/15 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя . Р.Б. Хобор

Судді Я.С. Попко

Н.Г. Левицька

Повний текст складено 03.03.2016 року