Справа № 810/5616/15
Суддя: Дудін С.О.
Дата ухвалення: 2016-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2016 року (16:05) м. Київ 810/5616/15

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дудіна С.О., за участю секретаря судового засідання Касьянової О.В., представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача Литвиненка С.С., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Суть спору: ОСОБА_3 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 59612-17 від 23.10.2015.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що спірним податковим повідомленням-рішенням йому була нарахована до сплати сума транспортного податку у розмірі 14 583, 33 грн. на підставі Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 р. № 71-VIII, що набрав чинності з 01.01.2015. Позивач вважає, що нарахування відповідачем транспортного податку у 2015 році є безпідставним та таким, що суперечить принципу стабільності, який закріплений у пп.4.1.9 п. 4.1 ст. 4 Податкового кодексу України та яким встановлено, що зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситись пізніше як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки.

Крім того, позивачем було зазначено про те, що нарахування ОСОБА_4 транспортного податку у розмірі 14 583, 33 грн. суперечить приписам ст. 58 Конституції України, якою передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

У зв'язку з цим, позивач вважає, що нарахування контролюючими органами транспортного податку можливо тільки з 01.01.2016.

Відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, зазначив про те, що транспортний податок є новим різновидом податку, а тому на порядок його запровадження не впливають положення ст. 4 Податкового кодексу України, яка стосується порядку внесення зміни до відповідних положень Податкового кодексу України щодо вже існуючих податків та зборів.

Присутній у судому засіданні представник позивача надав документи по справі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд позов задовольнити.

Присутній у судовому засіданні представник відповідача надав документи по справі, заперечував проти задоволення позовних вимог. Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 є власником автомобіля марки Acura модель MDX, типу універсал-В, 2014 року випуску, з об`ємом двигуна 3 741 куб. см., реєстраційний номер НОМЕР_1, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрації транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 23.06.2015.

Як вбачається з матеріалів справи, Державною податковою інспекцією у Києво-Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області було прийнято податкове повідомлення-рішення № 59612-17 від 23.10.2015, яким позивачу нараховане податкове зобов'язання з транспортного податку у сумі 14 583, 33 грн.

Не погодившись з вищевказаним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з позовом про визнання його протиправним та скасування, з приводу чого суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 265 Податкового кодексу України податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.

Суд звертає увагу на те, що 01.01.2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 № 71-VIII, яким шляхом викладення в новій редакції ст. 267 Податкового кодексу України, було введено транспортний податок.

Відповідно до пп. 267.1.1 п. 267.1 ст. 267 ПК України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Згідно з пп. 267.2.2 п. 267.2 ст. 267 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см. Базою оподаткування є легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування.

Пунктом 267.4 ст. 267 Податкового кодексу України встановлено, що ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування.

Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (пп. 267.5.1 п. 267.5 ст. 267 Податкового кодексу України).

Відповідно до пп.267.6.1 п. 267.6 ст. 267 Податкового кодексу України обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.

Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року) (пп. 267.6.2 п. 267.6 ст. 267 Податкового кодексу України).

Згідно з пп. 267.8.1 п. 267.8 ст. 267 Податкового кодексу України транспортний податок сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Як вбачається з позовної заяви, мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначив про те, що нарахування ОСОБА_4 на підставі спірного податкового повідомлення-рішення у 2015 році суми транспортного податку, суперечить принципу стабільності податкового законодавства, закріпленого пп.4.1.9 п.4.1 ст. 4 Податкового кодексу України.

У зв'язку з цим позивач вважає, що транспортний податок має нараховуватись з 01.01.2016, з приводу чого суд зазначає наступне.

Стаття 58 Конституції України передбачає, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний Суд України у рішенні за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) від 09.02.1999 № 1-рп/99 зазначив про те, що вказаний принцип слід розуміти так, що дія закону починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Пунктом 1 Указу Президента України «Про порядок офіційного оприлюднення нормативно-правових актів та набрання ними чинності» від 10.06.1997 № 503/97 (далі - Указ № 503) встановлено, що закони України, інші акти Верховної Ради України, акти Президента України, Кабінету Міністрів України не пізніш як у п'ятнадцятиденний строк після їх прийняття у встановленому порядку і підписання підлягають оприлюдненню державною мовою в офіційних друкованих виданнях.

Офіційними друкованими виданнями є: «Офіційний вісник України»; газета «Урядовий кур'єр».

Офіційними друкованими виданнями, в яких здійснюється офіційне оприлюднення законів та інших актів Верховної Ради України, є також газета «Голос України», «Відомості Верховної Ради України».

Офіційним друкованим виданням, в якому здійснюється офіційне оприлюднення законів, актів Президента України, є також інформаційний бюлетень «Офіційний вісник Президента України».

Згідно з пунктами 3, 4 Указу № 503 громадяни, державні органи, підприємства, установи, організації під час здійснення своїх прав і обов'язків повинні застосовувати закони України, інші акти Верховної Ради України, акти Президента України і Кабінету Міністрів України, опубліковані в офіційних друкованих виданнях або одержані у встановленому порядку від органу, який їх видав.

Нормативно-правові акти Верховної Ради України і Президента України набирають чинності через десять днів з дня їх офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самими актами, але не раніше дня їх опублікування в офіційному друкованому виданні.

Судом встановлено, що Закон України № 71-УІІІ від 28.12.2014 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» був опублікований в газеті «Голос України» № 254 від 31.12.2014, при цьому у самому законі визначений особливий порядок набрання ним чинності - з 01.01.2015, що в повній мірі узгоджується з положеннями вищевказаного Указу № 503 та свідчить про те, що обов'язок власників транспортних засобів, які підпадають під об'єкт оподаткування, визначений в підпункті 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 ПК України по сплаті транспортного податку, виник у них саме з 01.01.2015.

При цьому, в Законі № 71 не встановлений порядок його застосування, а сам Закон не був визнаний неконституційним, а отже, підлягає застосуванню з моменту набрання ним чинності.

Так, зокрема, позиція щодо обов'язковості застосування законів України з дати набрання ними чинності і за умови не визнання їх неконституційними, висловлена Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 21.12.2011 (справа № с-216700/08).

Суд погоджуються з тим, що положення Закону № 71 не відповідають закріпленому в п.п.4.1.9 п. 4.1 ст. 4 ПК України принципу стабільності, за яким зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки, а податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.

Проте, суд зазначає, що вказаний принцип має враховуватися законодавцем при прийнятті нових законів, якими вносяться будь-які зміни до системи оподаткування, а тому вказана норма не звільняє платників податків від виконання обов'язків, передбачених законом, який набрав чинності.

Аналізуючи порядок оприлюднення та введення в дію на території відповідної територіальної громади транспортного податку як місцевого податку, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 №280/97-ВР передбачено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування відповідно до Податкового кодексу України встановлюють місцеві податки і збори. Місцеві податки і збори зараховуються до відповідних місцевих бюджетів у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України з урахуванням особливостей, визначених Податковим кодексом України.

Згідно з п. 24 ч.1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях відповідної місцевої ради вирішуються питання встановлення місцевих податків і зборів відповідно до Податкового кодексу України.

Статтею 8 Податкового кодексу України встановлено, що в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних і міських рад у межах їх повноважень, і є обов'язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Відповідно до пп. 10.1.1 п. 10.1 ст. 10 Податкового кодексу України встановлено, що до місцевих податків зокрема належить податок на майно, в склад якого, відповідно до пп. 265.1.2 п. 265.1 ст. 265 ПК України входить транспортний податок.

Згідно з п. 10.3 ст. 10 Податкового кодексу України, місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору.

Рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом (пп. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України).

Отже, зі змісту вказаних норм вбачається, що органи місцевого самоврядування уповноважені приймати рішення щодо встановлення місцевих податків, у тому числі, і транспортного податку.

Разом з тим, суд вбачає за доцільне зазначити про те, що рішення органу місцевого самоврядування не може вплинути на підстави нарахування та обов'язок особи як платника податку, здійснювати сплату транспортного податку, які прямо встановлені законодавцем в межах ст. 267 Податкового кодексу України.

Так, суд зазначає, що транспортний податок та всі його складові елементи були встановлені Законом № 71, у зв'язку з чим наявність або відсутність рішення органу місцевого самоврядування про встановлення місцевого податку, яке фактично дублює положення Податкового кодексу, не впливає на обов'язок власника об'єкта оподаткування, визначеного в підпункті 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 ПК України, по сплаті відповідного податку безпосередньо на підставі норм Податкового кодексу України.

Крім того, аналогічна правова позиція щодо виникнення у платників податків обов'язку по сплаті транспортного податку саме з 01.01.2015 викладена в ухвалах Київського апеляційного адміністративного суду від 07.10.2015 у справі № 825/2472/15 (номер рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень - 52255263), від 12.11.2015 у справі № 810/3814/15 (номер рішення в ЄДРСР - 53406165), від 03.12.2015 у справі № 810/4345/15 (номер рішення в ЄДРСР - 54130446), від 10.12.2015 у справі № 810/4566/15 (номер рішення в ЄДРСР - 54272792), від 14.01.2016 у справі № 826/21907/15 (номер рішення в ЄДРСР - 55052916), в постанові від 10.12.2015 у справі № 810/4152/15 (номер рішення в ЄДРСР - 54300859).

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято відповідачем правомірно та відповідає вимогам податкового законодавства, а тому підстави для його скасування відсутні.

За таких обставин, правові підстави для задоволення позову відсутні.

Вступна та резолютивна частини постанови оголошені в судовому засіданні 27.01.2016. Повний текст постанови складений та підписаний 01.02.2016.

Керуючись ст.ст. 160-163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Дудін С.О.