Справа № 641/1142/16-а
Суддя: Григор'єв Б. П.
Дата ухвалення: 2016-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Комінтернівський районний суд м.Харкова
Провадження № 2-а/641/19/2016 Справа №641/1142/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2016 року Суддя Комінтернівського районного суду м. Харкова Григор?єв Б.П., розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м.Харкова про визнання протиправними дій та зобов*язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати дії Управління Пенсійного фонду України у Комінтернівському районі м. Харкова щодо відмови у відновленні виплати раніше призначеної пенсії протиправними та зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова відновити виплату раніше призначеної пенсії з 01.06.2015 року. Свої вимоги обгрунтовує тим, що вона перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у Комінтернівському районі м. Харкова. Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05.04.2012 року визнано протиправною бездіяльність Управління Пенсійного Фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова щодо відмови у переведенні її з пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на пенсію згідно Закону України «Про державну службу» та зобов'язано Управління Пенсійного Фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова перевести її на пенсію згідно Закону України «Про державну службу» з 28 січня 2011 року». На виконання вищевказаного рішення суду, Управлінням Пенсійного фонду України у Комінтернівському районі м. Харкова її переведено на пенсію за нормами Закону України «Про державну службу». З 01.04.2015 року виплата пенсії за віком їй була припинена відповідно до ст. 12 Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 року, ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Вказаною статтею було передбачено, що тимчасово, у період з 01.04.2015 року по 31.12.2015 року, у період роботи особи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про судоустрій і статус суддів» пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Відповідно до п.5 Перехідних положень до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року у разі неприйняття до 01.06.2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії, щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України, у тому числі «Про судоустрій і статус суддів». Оскільки до 01.06.2015 року Верховною Радою України не було прийнято закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах, з 01.06.2015 року скасовані норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії, щомісячне грошове утримання призначалися відповідно до ряду законів, в тому числі «Про судоустрій і статус суддів». Таким чином, з 01.06.2015 року відпали підстави для припинення виплати їй пенсії за віком, оскільки вона з зазначеної дати не є особою, яка має право на призначення пенсії у порядку спеціального закону. В зв'язку з цим, вона 21.12.2015 року звернулася до УПФ України в Комінтернівському районі м. Харкова з заявою про відновлення виплати раніше призначеної пенсії, виплата якої була припинена з 01.04.2015 року. Листом № 28/02-28 від 05.01.2016 року УПФ України в Комінтернівському районі м. Харкова відмовило у відновленні виплати пенсії. Відповідачем було відмовлено у поновлення виплати пенсії. Вважає, що рішення відповідача про відмову у відновленні виплати раніше призначеної їй пенсії грубо порушує її конституційне право на пенсійне забезпечення, передбачене ст. 46 Конституції України. Виходячи із змісту Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року, вважає, що її права на соціальний захист порушені відповідачем, починаючи з 1 червня 2015 року.

В судове засідання позивачка не з'явилась, надавши суду заяву про розгляд справи без її присутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надавши до суду письмові заперечення, в яких зазначив, що підстав для поновлення виплати пенсії з 01.06.2015 року немає, за таких обставин просив в позові відмовити.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС України, скорочене провадження застосовується в адміністративних справах щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Таким чином суд розглядає справу в порядку скороченого провадження на підставі п.2 ч.5 ст.183-2 КАС України.Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судомі встановлено, що позивачка ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні ПФУ в Комінтернівському районі м. Харкова як одержувач пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Позивачка працює суддею Харківського апеляційного адміністративного суду.

З 1 квітня 2015 року управління ПФУ у Комінтернівському районі м. Харкова відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII призупинило виплату ОСОБА_1 пенсії, про що жодних повідомлень вона не отримувала.

21 грудня 2015 року позивачка звернулася до управління ПФУ в Комінтернівському районі м. Харкова із заявою про поновлення виплати їй пенсії за віком, починаючи з 1 червня 2015 року.

Листом управління ПФУ в Комінтернівському районі м. Харкова від 05.01.2016 року позивачка ОСОБА_1 була повідомлена про відмову в задоволенні її заяви про поновлення виплати пенсії.

З вищевказаного листа відповідача та заперечень вбачається, що управління ПФУ в Комінтернівському районі м. Харкова відмовило позивачці у поновленні виплати пенсії, оскільки Пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року № 213 внесено зміни у частину 4 статті 37 Закону України "Про державну службу", якими встановлено, що тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року особам, на яких поширюється дія цього Закону (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, законами України "Про статус народного депутата України". "Про прокуратуру". "Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначені відповідно до цієї статті, не виплачуються.

Саме враховуючи вказані зміни до Закону, управління припинило виплату пенсії ОСОБА_1, зазначили, що норма закону, на який посилається позивачка не є підставою для поновлення раніше призначеної пенсії, оскільки пунктом 6 Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015 року № 911 до частини 4 статті 37 Закону України "Про державну службу" внесено чергові зміни і встановлено, що тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року особам, на яких поширюється дія цього Закону (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, законами України "Про статус народного депутата України", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначені відповідно до цієї статті, не виплачуються. Таким чином, законодавець подовжую строк, на який припиняється виплата раніше призначених пенсій особам, що працюють на відповідних посадах.

Ст. 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцієюта законами України.

Згідно ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права та свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пенсійне забезпечення громадян України, в т.ч. порядок призначення та виплати пенсій, визначення розміру пенсії, регулюютьсяЗаконом України "Про пенсійне забезпечення", Законом України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" та іншими нормативно-правовим актами.

У правовій позиції Конституційного Суду України, висловленій ним у Рішенні у справі про гарантії незалежності суддів від 18 червня 2007 року №4-рп/2007, а також у низці його попередніх рішень, зокрема від 24 червня 1999 року №6-рп/99 (справа про фінансування судів), від 20 березня 2002 року №5-рп/2002 (справа щодо пільг, компенсацій і гарантій), від 1 грудня 2004 року №19-рп/2004 (справа про незалежність суддів як складову їхнього статусу), від 1 грудня 2004 року №20-рп/2004 (справа про зупинення дії або обмеження пільг, компенсацій і гарантій),від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005 (справа про рівень пенсії іщомісячного довічногогрошового утримання), Конституційний Суд України наголошує, що ч.3 ст.22 Конституції України установила, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

До правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у п. 23 рішення від 08.11.2005 року «Кечко проти України», якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними.

Частиною 1 ст. 126 Конституції України закріплено положення, згідно з яким незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України. Складовою цих гарантій відповідно до ч. 1 ст. 130 Конституції України є обов'язок держави забезпечувати фінансування та належні умови функціонування судів і діяльності суддів.

Отже, особливий порядок фінансування судів і діяльності суддів є однією з конституційних гарантій їх незалежності і спрямований на забезпечення належних умов для здійснення незалежного правосуддя.

02.03.2015р. було прийнято Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" №213 -VIII від 02.03.2015р., який набрав чинності з 01.04.2015р.

Вказаним Законом (пп.2 п.12 розділу 1) внесені зміни в ст. 47 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", згідно яких:

Тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року:

- у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 ст. 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законами України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються;

- у період роботи на інших посадах/роботах пенсія, призначена особі відповідно до цієї статті (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 ст. 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Крім того, згідно п.2 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» вказаного Закону порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

Станом на 1 квітня 2015 року посада, на якій працює позивачка, дійсно, давала право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законами України «Про державну службу» та «;Про судоустрій і статус суддів», у зв'язку з чим відповідачем було припинено виплату пенсії ОСОБА_1 з 1 квітня 2015 року.

Пунктом 6 Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015 року № 911 до частини 4 статті 37 Закону України "Про державну службу" внесено чергові зміни і встановлено, що тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року особам, на яких поширюється дія цього Закону (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, законами України "Про статус народного депутата України", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначені відповідно до цієї статті, не виплачуються.

Таким чином, законодавець подовжив строк, на який припиняється виплата раніше призначених пенсій особам, що працюють на відповідних посадах, однак дане положення набрало законної сили 01.01.2016 року, а обмеження прийняті ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII припинили свою дію 01.06.2015 року, аналізуючи наведені норми законодавста суд приходить до висновку, що з 01.06.2015 року по 31.12.2015 року пенсія позивачці повинна була виплачуватись відповідно до Законів України «Про державну службу», «Про судоустрій і статус суддів».

Відповідно до ч.1 ст.99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч.2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи дату звернення позивачки до суду - 02.02.2016 року, шестимісячний строк для звернення до суду з позовом, права позивачки підлягають захисту з 02.08.2015 року.

Відповідно до ч.1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку.

З матеріалів справи не вбачається що позивач просить про поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та період з 02.08.2015 року по 31.12.2015 року.

Керуючись ст. ст. 19, 21,46, 64, 68, 126, 130 Конституції України, ст. ст. 46, 47, ч. 2 ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" №213-VIII від 02.03.2015р., Пунктом 6 Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015 року № 911 ст. ст. 2, 11, 71, 94, 158-163 КАС України,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України у Комінтернівському районі м. Харкова щодо відмови ОСОБА_1 у поновленні виплати раніше призначеної пенсії з 02 серпня 2015 року.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Комінтернівському районі м. Харкова відновити ОСОБА_1 виплату раніше призначеної пенсії за період з 02 серпня 2015 року по 31 грудня 2015 року.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м.Харкова про визнання протиправними дій щодо відмови у поновленні виплати раніше призначеної пенсії за період з 01.06.2015 р. по 01.08.2015 р. - залишити без розгляду.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачені судові витрати в розмірі 551,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України у Комінтернівському районі м. Харкова.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Комінтернівський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складення постанови.

Суддя - Б. П. Григор'єв