Справа № 2а-0770/1002/11
Суддя: Кушнерик Мар’ян Петрович
Дата ухвалення: 2016-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2016 року Справа № 876/4686/15

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Кушнерика М.П.

суддів Мікули О.І., Курильця А.Р.

розглянувши в порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2015р. по справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Ужгородському районі Закарпатської області про визнання дій неправомірними, зобов"язання вчинити дії та стягнення нарахованої заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

29.03.2011р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому з врахуванням змін та доповнень, просить визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Ужгородському районі неправомірними; зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Ужгородському районі скасувати нараховану заборгованість за III квартал 2010 року; зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Ужгородському районі Закарпатської області повернути позивачу примусово стягнені з нього кошти в сумі 836,59 грн.; зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Ужгородському районі Закарпатської області компенсувати позивачу виплачені судові витрати в повному обсязі відповідно до наявних квитанцій про сплату судового збору за весь період знаходження справи на розгляді в судах.

В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що 28 листопада 2010 року від Управління Пенсійного фонду України в Ужгородському районі Закарпатської області на адресу позивача надійшли Акт за №103 від 25.11.2010 року та Вимога про сплату боргу за №103 від 25.11.2010 pоку, в яких, зокрема, зазначено про необхідність сплати боргу по страхових внесках до Управління Пенсійного фонду України в Ужгородському районі в сумі 733,26 грн.

Станом на 01 січня 2011 року заборгованість позивача перед Управлінням Пенсійного фонду України в Ужгородському районі, складає 1440,00 грн.

23 грудня 2014 року до суду надійшло узагальнююче доповнення до позовної заяви від позивача, згідно якого він просить змінити позовні вимоги з суми 1440,00 грн. на 836,59 грн., у зв'язку з тим, що з позивача примусово стягнуто по Вимозі №130 за виконавчим провадженням №23413666 від 10.08.2012 року суму 836,59 грн.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 16.02.2015р. в задоволенні позову відмовлено.

Позивач оскаржив дану постанову з підстав порушення норм матеріального та процесуального права.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що ні Законом України «Про внесення змін до законів України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» та «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №2461-VI), ні Законом України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-VI) зміни до Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб»єктів малого підприємництва» (далі Указ №746/99), чинного на момент виникнення спірних відносин, на предмет сплати внесків само зайнятою особою за себе, як того вимагає п.4 Перехідних положень Конституції України, не вносилось.

Органом виконавчої служби відкрито виконавче провадження після набуття Законом України від 07.07.2011 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення окремих норм Податкового кодексу України» №3609 (далі-Закон №3609), тобто в порушення ч.15 ст.6 Закону №1058-VI.

Просить скасувати постанову та прийняти нову, якою позов задоволити.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явилися, а відтак на підставі п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є самозайнятою особою, працюючим інвалідом 2 групи, який обрав особливий вид оподаткування - спрощену систему оподаткування, відповідно до Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» від 28.06.99 року №746/99.

Пенсію по інвалідності йому нараховує та виплачує Управління Пенсійного фонду України в Ужгородському районі Закарпатської області.

Сума сплаченого єдиного податку позивача за період липень-вересень складала 360 грн. (ставка єдиного податку становить 120,00 грн.).

До органів Пенсійного фонду надійшло 42% від сплаченої суми, тобто 151,20 грн.

Враховуючи розмір мінімальної заробітної плати у 2010 році згідно із Законом України «Про державний бюджет на 2010 рік» (у липні, серпні та вересні мінімальна заробітна плата становила 888,00 грн.) мінімальний страховий внесок становить: липні-вересні - по 294,82 грн. Загальна сума страхового внеску на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування становить 884,46 грн.

За липень-вересень 2010 року сума внеску, зарахована на рахунки Пенсійного фонду із сплати єдиного податку позивача становила 151,20 грн.

Враховуючи, що частково в сплату страхових внесків було включено суму 151,20 грн., то заборгованість із страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування склала 733,26 грн. (884,46 грн. - 151,20 грн.), що вказано в розрахунку сум доплати до мінімального страхового внеску в Акті №103 від 25.11.2010 року (т.1 а.с.5) та у вимозі про сплату боргу від 25 листопада 2010 року №103 (т.1 а.с.6-7).

Відповідно до ст.5 Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" №1058 від 09.07.2003 року - цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи пенсійного страхування, дія інших нормативно-правових актів може поширюватись на ці відносини лише у випадках, предбачених цим Законом. Виключно цим Законом визначаються: платники страхових внесків, їх права та обов'язки; порядок нарахування, обчислення та сплати страхових внесків, стягнення заборгованості за цими внесками.

08.07.2010 року прийнято Закон України "Про внесення змін до законів України "Про Державний бюджет України на 2010 рік" та «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» N2461-VI, яким були внесені зміни до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а саме Підпункт 4 пункту 8 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" викладено в новій редакції і встановлено, що фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок), та члени сімей зазначених осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, на період дії законодавчих актів з питань особливого способу оподаткування сплачують страхові внески в порядку, визначеному цим Законом.

Зазначеним особам надано право самостійно визначати суму страхового внеску для себе та членів своєї сім'ї. При цьому розмір внеску з урахуванням частини єдиного або фіксованого податку, що перераховується до Фонду, повинен становити не менше мінімального розміру страхового внеску за кожну особу та не більше розміру страхового внеску, обчисленого з максимальної величини фактичних витрат на оплату праці, з якої сплачуються внески.

Згідно ч.6 ст.20 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Базовим звітним періодом для фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності у тому числі, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок) є квартал.

Згідно ч.2 ст.106 Закону України" Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" - суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20, вищеназваного Закону вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків.

Страхові внески не включаються до складу податків, інших обов'язкових платежів, що складають систему оподаткування. На ці внески не поширюється податкове законодавство - ст.18 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

ч.6 ст.18 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що законодавством не можуть встановлюватися пільги з нарахування та сплати страхових внесків або звільнення від їх сплати.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, і з таким погоджується колегія суддів, що пп.16 п.15 Прикінцевих положень Закону №1058 передбачено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Оскільки, Указ Президента «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» від 03.07.1993 року за №727/98, суперечить Закону №1058, таким чином має застосовуватися положення Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення окремих норм Податкового кодексу України» №3609-УІ від 07.07.2011р. року, який набрав чинності з 06 серпня 2011 року, фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які обрали спрощену систему оподаткування звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу.

Таким чином, страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування не входять до системи оподаткування, на них не поширюється податкове законодавство, а іншим законодавством не встановлені пільги з нарахування та сплати цих внесків або звільнення від їх сплати. Отже, обов'язок сплачувати страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування осіб, які працюють у суб'єктів підприємницької діяльності - платників єдиного податку, не залежить від статусу платника податку.

Заборгованість позивача до Пенсійного фонду по страховим внескам на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування за Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» виникла за період 2010 року, тобто до моменту набрання чинності норм вище зазначеного Закону.

Щодо стягнення з позивача суми 836,59 грн., то дана сума складається із заборгованості до Пенсійного фонду, витрат на проведення виконавчих дій та виконавчого збору, а тому не підлягає поверненню.

Відповідно до п.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Відповідно до ст.71 КАС України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

При цьому, колегія суддів враховує вимоги ч.2 ст.71 КАС України, якою передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, то воно не може бути скасоване чи змінене з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст.160, 195-197, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2015р. по справі №2а-0770/1002/11 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя: М.П.Кушнерик

Судді: О.І.Мікула

А.Р.Курилець