Справа № 140/103/15-а
Суддя: Малинін В.В.
Дата ухвалення: 2016-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" лютого 2016 р. м. Київ К/800/30161/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі
Головуючого судді Малиніна В.В.,
суддів Ситникова О.Ф., Швеця В.В.
розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргуПрокуратури Вінницької області на ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2015 року у справі за позовом Прокуратури Вінницької області в інтересах дитини-сироти ОСОБА_4 до Немирівської спеціалізованої загальноосвітньої школи-інтернат ім.М.О.Некрасова, треті особи: орган опіки та піклування Вінницької міської ради, Вище професійне училище №11 м.Вінниці про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Прокуратура Вінницької області в інтересах дитини-сироти ОСОБА_4 звернулась до Немирівського районного суду Вінницької області із адміністративним позовом до Немирівської спеціалізованої загальноосвітньої школи-інтернат ім. М.О.Некрасова, треті особи: орган опіки та піклування Вінницької міської ради, Вище професійне училище №11 м. Вінниці у якому просила: визнати бездіяльність адміністрації Немирівської спеціальної загально-освітньої школи-інтернат ім. М.О. Некрасова Вінницької обласної ради щодо недорахування та невиплати випускнику з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, ОСОБА_4 одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» у розмірі 6916 гривень неправомірною; зобов'язати адміністрацію Немирівської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат ім. М.О. Некрасова Вінницької обласної ради, в особі директора, забезпечити нарахування за рахунок навчального закладу та виплати в установленому законом порядку випускнику з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, ОСОБА_4 одноразову грошову допомогу в розмірі 6916 гривень.

Постановою Немирівського районного суду Вінницької області від 23 березня 2015 року адміністративний позов задоволено. Визнано бездіяльність адміністрації Немирівської спеціальної загально-освітньої школи-інтернат ім. М.О. Некрасова Вінницької обласної ради щодо недорахування та невиплати випускнику з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, ОСОБА_4 одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» у розмірі 6916 гривень неправомірною. Зобов'язано адміністрацію Немирівської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат ім. М.О. Некрасова Вінницької обласної ради, в особі директора, забезпечити нарахування за рахунок навчального закладу та виплати в установленому законом порядку випускнику з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, ОСОБА_4 одноразову грошову допомогу в розмірі 6916 гривень.

Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2015 року, рішення суду першої інстанції скасовано. Позов залишено без розгляду, з підстав не підтримання ОСОБА_4 адміністративного позову (частини 3 статті 61 Кодексу адміністративного судочинства України).

Вважаючи, що рішення суду апеляційної інстанцій прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права, Прокуратура Вінницької області звернулась до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій просила його скасувати, залишивши в силі рішення суду першої інстанції.

Від інших осіб, які приймали участь у розгляді даної справи письмових заперечень на вказану касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України не надходило.

Натомістьвід відповідача надійшла заява із вказівками на допущені Прокуратурою Вінницької області у касаційній скарзі недоречності в частині правильності написання ПІБ дитини в інтересах якої вона звертається до суду.

Відповідно до частини першої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга заявника підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що до 27 травня 2014 року ОСОБА_4 навчалася та виховувалася в Немирівській спеціальній загальноосвітній школі-інтернат ім. М.О. Некрасова, де перебувала на повному державному утриманні. З вересня 2014 року ОСОБА_4 навчається у Вищому професійному училищі №11.

Адміністрацією Немирівської спеціальної загальноосвітньої школі ім. М.О. Некрасова Вінницької обласної ради виплачено ОСОБА_4 грошову допомогу в розмірі 800 гривень (23.09.2013 року - 615 грн., 30.09.2014 року - 185 грн.).

Прокуратура Вінницької області вважаючи невірним розрахунок грошової допомоги, звернулась як представник інтересів ОСОБА_4 до суду.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції зазначив про протиправність дій відповідача, що стосується предмета даного спору.

Суд апеляційної інстанції залишив позовну заяву без розгляду з підстав не підтримання ОСОБА_4 позовним вимог. При цьому судом встановлено, що на час звернення прокурором із позовом до суду їй виповнилось 16 років, а тому будучи наділеною адміністративною процесуальною дієздатністю може здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов'язки.

Проте із таким висновком не може погодитись колегія суддів Вищого адміністративного суду України, зважаючи на наступне.

У пункті 1 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справу адміністративної юрисдикції (адміністративну справу) визначено як переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією л сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Суб'єкт владних повноважень, відповідно до п. 7 ч. 1 зазначеної статті, - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 17 КАС України, до компетенції адміністративних судів віднесено спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Таким чином, ознакою суб'єкта владних повноважень, як сторони в адміністративному процесі, є здійснення цим суб'єктом владних управлінських функцій у правовідносинах, щодо яких виник спір.

У випадку, якщо суб'єкт (у тому числі орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа) у спірних правовідносинах не здійснює вказані владні управлінські функції щодо іншого суб'єкта, який є учасником спору, то він не має встановлених нормами КАС України необхідних ознак суб'єкта владних повноважень, а спір не має встановлених нормами КАС України ознак справи адміністративної юрисдикції і, відповідно, не повинен вирішуватися адміністративним судом.

Згідно з частиною другою статті 2 Кодексу до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Частина 2 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

З матеріалів справи вбачається, що спірні правовідносини, які виникли між сторонами, носять цивільно-правовий характер.

Так, з позовної заяви вбачається, що предметом спору є питання, зокрема,про покладення на відповідача зобов'язання виплатити позивачу недоотриману одноразову вихідну допомогу. При цьому, відповідач не є органом державної влади або іншим суб'єктом, який здійснює в даних відносинах владні управлінські функції на основі законодавства, тобто не є суб'єктом владних повноважень.

Тому, даний спір є приватноправовим та не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що даний спір не пов'язаний із захистом прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів держаної влади, а випливає із захисту фізичною особою права на отримання грошових коштів, а отже є приватноправовим і не підпадає під наведене вище визначення адміністративної справи. Компетенція адміністративних судів, установлена статтею 17 КАС України, на цей спір не поширюється.

Такий спір має вирішуватися судами за правилами цивільного судочинства.

Отже, при визначенні підсудності справи суд мав виходити з характеру спірних правовідносин, прав, свобод та інтересів, за захистом яких звернувся позивач.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 157 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо її не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Дані висновки узгоджуються з правовою позицією колегії суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, викладеною у ухвалі від 27 січня 2016 року (справа № 108/2142/812). Вищий суд, відмовляючи у допуску до свого провадження справу, яка за своїм змістом подібна даній справі зазначив наступне: <…> «Зі змісту ухвали про перегляд якої подано заяву та доводів цієї заяви, колегія суддів не знаходить підстав для відкриття провадження у цій справі».

Оскільки у справі, що розглядається, суди помилково прийняли до свого провадження і розглянули справу, яка не відноситься до юрисдикції адміністративних судів, ухвалені в цій справі судові рішення підлягають скасуванню із закриттям провадження в ній.

Керуючись ст.ст. 155-157, 210-231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Прокуратури Вінницької області задовольнити частково.

Постанову Немирівського районного суду Вінницької області від 23 березня 2015 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2015 року у справі за позовом Прокуратури Вінницької області в інтересах дитини-сироти ОСОБА_4 до Немирівської спеціалізованої загальноосвітньої школи-інтернат ім.М.О.Некрасова, треті особи: орган опіки та піклування Вінницької міської ради, Вище професійне училище №11 м.Вінниці про стягнення коштів скасувати.

Провадження у справі за позовом Прокуратури Вінницької області в інтересах дитини-сироти ОСОБА_4 до Немирівської спеціалізованої загальноосвітньої школи-інтернат ім.М.О.Некрасова, треті особи: орган опіки та піклування Вінницької міської ради, Вище професійне училище №11 м.Вінниці про стягнення коштів закрити.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя В.В. Малинін

Судді: О.Ф. Ситников

В.В. Швець