Справа № 826/1697/16
Суддя: Вовк П.В.
Дата ухвалення: 2016-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

26 лютого 2016 року № 826/1697/16

за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрнафта»

до Державної служби геології та надр України

про визнання протиправною бездіяльності та визнання дозволів продовженими

Головуючий суддя - Вовк П.В.,

судді: Данилишин В.М.

Келеберда В.І.

В порядку письмового провадження

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява публічного акціонерного товариства «Укрнафта» (далі також - ПАТ «Укрнафта», позивач) до Державної служби геології та надр України (далі також - відповідач), в якій позивач, просив:

1. Визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у неприйнятті рішення у формі наказу у строки, передбачені абзацом 8 п. 14 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами від 30 травня 2011 року № 615, за наслідками розгляду заяв позивача на продовження строку дії:

- спеціального дозволу № 1798 від 23 листопада 2001 року на геологічне вивчення надр, в тому числі дослідно-промислову розробку родовища корисних копалин: газ природній, нафта, конденсат Добромиль-Стрільбицької площі (за винятком Стрільбицького родовища);

- спеціального дозволу № 1435 від 16 червня 1998 року на видобування корисних копалин: нафта, газ, розчинений у нафті Вигода-Витвицького родовища;

- спеціального дозволу № 2087 від 24 грудня 1999 року на видобування корисних копалин: нафта, газ розчинений у нафті Монастирищенського родовища.

2. Визнати продовженими:

- з 02 березня 2015 року спеціальний дозвіл № 1798 від 23 листопада 2001 року на геологічне вивчення надр, в тому числі дослідно-промислову розробку родовища корисних копалин: газ природній, нафта, конденсат Добромиль-Стрільбицької площі (за винятком Стрільбицького родовища) на 12 років;

- з 12 січня 2015 року спеціальний дозвіл № 1435 від 16 червня 1998 року на видобування корисних копалин: нафта, газ, розчинений у нафті Вигода-Витвицького родовища, строком на 16 років;

- з 02 березня 2015 року спеціальний дозвіл № 2087 від 24 грудня 1999 року на видобування корисних копалин: нафта, газ розчинений у нафті Монастирищенського родовища строком на 15 років.

Ухвалою суду від 08 лютого 2016 року було відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 25 лютого 2016 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про порушення відповідачем строків вирішення питання про продовження строків дії спеціальних дозволів № 1798, №1435 та № 2087 та протиправне неприйняття відповідачем рішення за наслідком розгляду питання про продовження строків дії наведених спеціальних дозволів, що прямо суперечить вимогам чинного законодавства.

У ході судового розгляду справи, представник позивача позов підтримав та просив задовольнити його повністю.

В наданих суду запереченнях представник відповідача вказав про відсутність з боку Державної служби геології та надр України порушень вимог законодавства при вирішенні питання про продовження строків дії зазначених спеціальних дозволів позивача, посилаючись на обставини, викладені в запереченнях проти адміністративного позову.

В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечив, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

У судовому засіданні 25 лютого 2016 року представниками сторін були заявлені клопотання про здійснення подальшого розгляду справи за відсутності сторін в порядку письмового провадження.

Відповідно до вимог ч. 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

З огляду на подані сторонами клопотання та з урахуванням вимог статті 122 КАС України, суд прийшов до висновку про розгляд справи у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів справи.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

16 червня 1998 року позивачу був наданий спеціальний дозвіл № 1435 на видобування корисних копалин: нафта, газ, розчинений у нафті Вигода-Витвицького родовища, строком на 16 років (тобто до 16 червня 2014 року).

24 грудня 1999 року позивачу був наданий спеціальний дозвіл № 2087 на видобування корисних копалин: і нафта, газ розчинений у нафті Монастирищенського родовища, строком на 15 років (тобто до 24 грудня 2014 року).

23 листопада 2001 року позивачу був наданий спеціальний дозвіл № 1798 на геологічне вивчення надр, в тому числі дослідно-промислову розробку родовища корисних копалин: газ природній, нафта, конденсат Добромиль-Стрільбицької площі (за винятком Стрільбицького родовища), строком дії до 23 листопада 2013 року.

З метою продовження дії вищенаведених спеціальних дозволів, ПАТ «Укрнафта» в звернулось до відповідача з відповідними заявами, від 05 липня 2013 року (отримана відповідачем 09 липня 2013 року), від 05 грудня 2013 року (отримана відповідачем 06 грудня 2013 року), від 18 червня 2014 року (отримана відповідачем 24 червня 2014 року).

За наслідками розгляду звернення ПАТ «Укрнафта» щодо поновлення строків дії відповідних спеціальних дозволів, відповідач повідомив позивача про неповноту поданих останнім документів та необхідність надання додаткових документів.

Враховуючи зазначене, ПАТ «Укрнафта» повторно звернулось до Державної служби геології та надр України з проханням розглянути заяви на продовження терміну дії спеціальних дозволів, а саме, з заявами від 30 грудня 2014 року (щодо спеціальних дозволів № 1798 та № 2087) і від 12 листопада 2014 року (щодо спеціального дозволу № 1435).

В подальшому, відповідач неодноразово повідомляв ПАТ «Укрнафта» про зняття з розгляду питання продовження строку дії вищенаведених спеціальних дозволів у зв'язку з отриманою від Державної фіскальної служби України інформації про наявність у позивача заборгованості зі сплати обов'язкових платежів до Державного бюджету України.

Листом від 23 грудня 2015 року за № 17235/13/12-15 Державною службою геології та надр України було повернуто позивачу подані останнім з метою продовження строку дії спеціальних дозволів заяви та додаткові документи, оскільки у ПАТ «Укрнафта» наявна заборгованість по рентній платі та платі за використання інших природних ресурсів.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 8 статті 16 Кодексу України про надра (тут і далі нормативно-правові акти наведені в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), переоформлення спеціальних дозволів на користування надрами, внесення до них змін, видача дублікатів, продовження терміну дії спеціальних дозволів на користування надрами, зупинення їх дії або анулювання, поновлення їх дії у разі зупинення здійснюються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр у встановленому законодавством порядку.

Так, згідно з п. 1 Положення про Державну службу геології та надр України, затвердженого указом Президента України від 06 квітня 2011 року № 391/2011, Державна служба геології та надр України (Держгеонадра України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра екології та природних ресурсів України (далі - Міністр), входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр.

Отже, продовження терміну дії спеціальних дозволів на користування надрами входить до безпосередньої компетенції відповідача.

Порядок надання спеціальних дозволів на користування надрами, а також процедура продовження строку дії, переоформлення, видачі дубліката, зупинення дії чи анулювання дозволу та внесення до нього змін врегульований Порядком надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 2011 року № 615 (далі - Порядок).

Відповідно до приписів п. 14 Порядку, у разі виникнення потреби у закінченні геологічного вивчення, геологічного вивчення, в тому числі дослідно-промислової розробки, та затвердження запасів родовища корисних копалин, продовженні видобування корисних копалин строк дії дозволу продовжується за наявності інформації про відсутність порушень надрокористувачем умов користування надрами, передбачених дозволом або угодою про умови користування ділянкою надр.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, Державною фіскальною службою України на адресу відповідача було направлено листи від 26 серпня 2015 року, 06 жовтня 2015 року та від 23 жовтня 2015 року, якими Державна служба геології та надр України повідомлялась, у відповідь на відповідні запити останньої, про наявність у ПАТ «Укрнафта» податкового боргу зі зведеного бюджету зі сплати рентної плати та плати за використання інших природних ресурсів (код бюджетної класифікації 13000000).

При цьому, відповідно до статті 28 кодексу України про надра, користування надрами є платним, крім випадків, передбачених статтею 29 цього Кодексу.

Плата за користування надрами справляється у вигляді:

1) рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин;

2) рентної плати за користування надрами в цілях, не пов'язаних з видобуванням корисних копалин.

При цьому, порядок виконання обов'язку платників податків зі сплати рентної плати за користування надрами визначений Розділом IX Податкового кодексу України.

Таким чином, сплата рентної плати за користування надрами є однією з умов дотримання надрокористувачами порядку користування надрами, визначеного чинним законодавством.

В контексті наведеного, колегія суддів звертає увагу на те, що факт наявності у позивача заборгованості зі сплати рентної плати за користування надрами не є предметом доказування в межах розгляду даної справи, оскільки в розрізі наведених приписів п. 14 Порядку, значення для розгляду справи має лише обставина наявності у відповідача інформації про відсутність порушень надрокористувачем умов користування надрами, передбачених дозволом або угодою про умови користування ділянкою надр.

Так, спеціальними дозволами № 1798, № 2087 та № 1435 в якості однієї з особливих умов визначений обов'язок своєчасної і в повному обсязі сплати обов'язкових платежів до Державного бюджету України згідно з чинним законодавством.

Отже, враховуючи отримані зазначені вище листи від Державної фіскальної служби України, відповідач під час вирішення питання про продовження дії раніше наданих позивачу спеціальних дозволів № 1798, № 2087 та № 1435 мав в наявності інформацію про обставини порушення ПАТ «Укрнафта» умов користування надрами, передбачених такими дозволами.

А тому, відповідно до наведених вище приписів п. 14 Порядку, Державна служба геології та надр України не мала правових підстав для продовження строку дії таких дозволів.

При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до абз. 5 п. 14 Порядку, для продовження строку дії дозволу надрокористувач подає ті ж документи, що і для отримання дозволу без проведення аукціону, крім документів, що підтверджують погодження з органами місцевого самоврядування.

В той же час, п. 8 Порядку, який регламентує порядок надання дозволу без проведення аукціону, передбачено, що документи, що не відповідають вимогам цього Порядку, повертаються заявникові (абз. 23 п. 8 Порядку).

Таким чином, оскільки подані ПАТ «Укрнафта», з метою продовження дії раніше наданих позивачу спеціальних дозволів № 1798, № 2087 та № 1435, документи не відповідають вимогам Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, у зв'язку з наявною на момент їх розгляду у відповідача інформацією про наявність порушень ПАТ «Укрнафта» умов користування надрами, передбачених такими дозволами, Державною службою геології та надр України було правомірно прийнято рішення про повернення таких документів позивачу.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до приписів п. 14 Порядку, для продовження строку дії дозволу на видобування корисних копалин надрокористувач подає органу з питань надання дозволу заяву на видобування корисних копалин не пізніше ніж за шість місяців, на геологічне вивчення надр та геологічне вивчення, в тому числі дослідно-промислову розробку, - за три місяці до закінчення строку його дії. У заяві зазначається причина продовження строку дії дозволу. Надрокористувач, що не подав заяву в установлений строк, втрачає право на продовження строку дії дозволу (абз. 4 п. 14 Порядку).

Рішення про продовження строку дії дозволу приймається органом з питань надання дозволу протягом 60 днів після надходження документів у повному обсязі.

Виходячи з системного тлумачення наведених положень в контексті решти приписів Порядку, які визначають які саме документи подаються надрокористувачем для продовження дії спеціального дозволу, колегія суддів приходить до висновку про те, що по-перше, на законодавчому рівні встановлений граничний термін подачі документів на продовження такої дії, а по-друге, в разі порушення такого терміну Державна служба геології та надр України, на підставі приписів абз. 23 п. 8 Порядку, уповноважена повернути такі документи надрокористувачу як такі, що не відповідають вимогам цього Порядку.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується самим позивачем в адміністративному позові, повний пакет документів для продовження дії раніше наданих спеціальних дозволів № 1798, № 2087 та № 1435 був поданий ним з пропуском встановленого абз. 4 п. 14 Порядку строку, а саме 30 грудня 2014 року (документи щодо спеціальних дозволів № 2087 та № 1798) та 12 листопада 2014 року (щодо спеціального дозволу № 1435), в той час як граничними строками їх подачі були 05 липня 2013 року (для спеціального дозволу № 1798), 05 грудня 2013 року (для спеціального дозволу № 1435) та 18 червня 2014 року (для спеціального дозволу № 2087), виходячи із строків дії самих спеціальних дозволів, що були зазначені вище.

Наведене додатково свідчить про правомірність прийняття відповідачем рішення про повернення поданих ПАТ «Укрнафта» документів.

А тому безпідставними є доводи позивача про вчинення Державною службою геології та надр України протиправної бездіяльності щодо неприйняття рішення за наслідком розгляду поданих ним заяв на продовження дії спеціальних дозволів № 1798, №2087 та № 1435.

Враховуючи зазначене, беручи до уваги те, що ПАТ «Укрнафта» не було оскаржено рішення відповідача про повернення поданих документів, оформлене листом від 23 грудня 2015 року № 17235/13/12-15, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог позивача в частині визнання бездіяльності Державної служби геології та надр України протиправною.

Відповідно, не підлягають задоволенню похідні від зазначених вище позовні вимоги про визнання продовженими спеціальних дозволів № 1798, № 2087 та № 1435.

Згідно з ч. 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до положень КАС України, адміністративні суди не наділені повноваженнями приймати судові рішення про продовження дії спеціальних дозволів, раніше наданих надрокористувачам, а тому такі позовні вимоги апріорі не можуть бути задоволені в порядку адміністративного судочинства.

При цьому необхідно звернути увагу на те, що згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність, закріпленим ч. 3 статті 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Проте, з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (рішення по справі Олссон проти Швеції від 24 березня 1988 року), вбачається, що запорукою вірного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців, водночас, суди повинні відновлювати порушене право шляхом зобов'язання суб'єкта владних повноважень, у тому числі колегіальний орган, прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається.

Таким чином, повноваження Державної служби геології та надр України, у контексті позовних вимог ПАТ «Укрнафта» щодо продовження строку дії спеціальних дозволів №1798, № 2087 та № 1435, є дискреційними повноваженнями такого органу державної влади, тобто відносяться до його виключної компетенції, а тому адміністративний суд не може перебирати на себе його функцій, окрім випадку, зазначеного у наведених положеннях судової практики Європейського суду з прав людини, наявність якого в межах розгляду даної справи не була доведена позивачем, що додатково свідчить про безпідставність заявлення таких вимог в судовому порядку.

Окремо необхідно зазначити про безпідставність посилання позивача на положення п. 6 статті 4-1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності», відповідно до яких у разі якщо у встановлений законом строк суб'єкту господарювання не видано або не направлено документ дозвільного характеру або рішення про відмову у його видачі, то через десять робочих днів з дня закінчення встановленого строку для видачі або відмови у видачі документа дозвільного характеру суб'єкт господарювання має право провадити певні, дії щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності.

До такого висновку суд приходить виходячи з того, що наведені приписи не передбачають автоматичного поновлення (продовження строку дії) наданих раніше дозволів у сфері господарської діяльності, як про це зазначає ПАТ «Укрнафта», а лише надають суб'єктам господарювання, у випадку порушення відповідним органом строків розгляду відповідних заяв таких суб'єктів, право здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності.

Відповідно до статті 161 КАС України, під час прийняття постанови суд вирішує наступні питання, зокрема:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Відповідно до положень ч. 1 статті 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів та висновків експертів.

Згідно положень статті 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7-12, 71, 122, 158-163 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову публічного акціонерного товариства «Укрнафта» до Державної служби геології та надр України про визнання протиправною бездіяльності та визнання дозволів продовженими - відмовити.

Постанова, відповідно до ч. 1 статті 254 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня отримання копії постанови за правилами, встановленими статтями 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Головуючий суддя П.В. Вовк

Судді В.М. Данилишин

В.І. Келеберда