Справа № 806/5317/15
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2016-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2016 року м.Житомир справа № 806/5317/15

категорія 8.3.5

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Черняхович І.Е.,

секретар судового засідання Господарчук І.В.,

за участю: представника відповідачів Плужнік К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області, Коростишівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області про визнання незаконною фактичної перевірки, скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № від 19.11.2015 р.,

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, в якому просить:

- визнати незаконною фактичну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, яка була проведена згідно наказу ДФС України від 28.10.2015 № 641;

- скасувати рішення Коростишівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 10000,00 грн № від 19.11.2015. В обґрунтування позову зазначає, що рішення про застосування штрафної санкції винесене в порушення вимог Закону щодо проведення перевірок.

Позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Представник відповідача заперечувала проти позовних вимог з підстав, викладених в письмових запереченнях (а.с. 32-34)

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, пояснення позивача та представника відповідачів, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав.

Встановлено, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в Коростишівській ОДПІ, як фізична особа-підприємець.

Позивач, згідно Ліцензії серії НОМЕР_3, виданої 30.07.2015 здійснює роздрібну торгівлю алкогольними напоями, а Ліцензія серії НОМЕР_4 від 30.07.2015 надає право здійснювати роздрібну торгівлю тютюновими виробами (а.с. 15, 16).

30.10.2015 на підставі Наказу ДФС України № 641 від 26.10.2015, направлень на перевірку № 505, 506 від 26.10.2015, головними державними ревізорами-інспекторами відділу ліцензування та контролю за обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів управління контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів ГУ ДФС у Житомирській області було проведено фактичну перевірку з питань додержання фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами. Перевірка проводилась в приміщенні магазину за адресою: АДРЕСА_1.

За наслідками перевірки було складено Акт № 155/21/НОМЕР_2 від 02.11.2015 (а.с. 35), який було підписано фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 без зауважень.

У висновках перевірки зазначено порушення ст. 15 ЗУ від 19.12.95 № 481/95-ВР (зі змінами) в частині роздрібної торгівлі алкогольними напоями без ліцензії, порушено постанови КМУ від 30.10.09 № 957, від 17.06.2015 № 426 в частині роздрібної торгівлі горілкою за ціною, нижчою від встановленої мінімальної роздрібної ціни.

Судом, при перевірці юридичної та фактичної обґрунтованості обставин та мотивів, покладених суб'єктом владних повноважень в основу спірного рішення на відповідність вимогам ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено наступне.

Щодо позовної вимоги про визнання незаконною фактичну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, яка була проведена згідно наказу ДФС України від 28.10.2015 № 641, суд зазначає наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Спосіб дій органів державної податкової служби України при реалізації владної управлінської функції - контролю за правильністю та повнотою справляння податкових зобов'язань платників податків визначений нормами Податкового кодексу України.

Положеннями ст. 20 ПК України визначені права контролюючих органів, зокрема, право проводити перевірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до статті 75 ПК України, органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Посилання позивача на п. 8 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України" №76-VIII, що перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців контролюючими органами (крім Державної фіскальної служби України та Державної фінансової інспекції України) мають здійснюватися протягом січня-червня 2015 року виключно з дозволу Кабінету Міністрів України за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, є помилковими, оскільки відповідно до пункту 3 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28 грудня 2014 року № 71-VIII у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України. Зазначене обмеження не поширюється, зокрема, з 1 липня 2015 року на перевірки платників єдиного податку другої і третьої (фізичні особи - підприємці) груп, крім тих, які здійснюють діяльність на ринках, продаж товарів у дрібнороздрібній торговельній мережі через засоби пересувної мережі, за винятком платників єдиного податку, визначених пунктом 27 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, з питань дотримання порядку застосування реєстраторів розрахункових операцій.

Тобто обмеження, визначені Законами № 71-VIII, № 76-VIII, не поширюється на дану перевірку, оскільки вона була поведена органом Державної фіскальної служби України в жовтні 2015 року щодо позивача, який реалізує підакцизні товари.

Окрім того, матеріалами справи підтверджується, що фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 здійснено допуск посадових осіб ГУ ДФС в Житомирській області, у встановленому податковим законодавством порядку, до проведення фактичної перевірки, отже, податковим органом фактично реалізована його компетенція на проведення перевірки та оформлення результатів такої перевірки шляхом складання Акту у порядку, визначеному Податковим кодексом України.

Згідно позиції Верховного Суду України, висловленій в постанові від 24 грудня 2010 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Fооds аnd Gооds LTD» до Державної податкової інспекції у Калінінському районі м. Донецька, третя особа - Державна податкова адміністрація в Донецькій області про скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій, платник податків, який вважає порушеним Порядок та підстави призначення податкової перевірки щодо нього, має захищати свої права шляхом не допуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Якщо ж допуск до проведення перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється контролюючими органами.

Тобто, згідно з правовою позицією Верховного Суду України, саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення податкового контролю щодо себе. Водночас, допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні податкової перевірки.

Отже, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги про визнання незаконною фактичну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, яка була проведена згідно наказу ДФС України від 28.10.2015 № 641 задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог про скасування рішення Коростишівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 10000,00 грн № від 19.11.2015, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» імпорт, експорт і оптова торгівля алкогольними напоями та тютюновими виробами можуть здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності за наявності ліцензій.

При цьому, в ході проведення перевірки податковим органом встановлено, що згідно фіскальних чеків від 04.08.2015 фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 реалізовано: пиво "Бочкове" 2л. за ціною 32,00 грн; пиво "Жигулі" 0,5 л за ціною 23,00 грн, горілка "Хлібний Дар" 0,5 л. за ціною 65,00 грн. Даний факт підтверджується копіями вказаних контрольних стрічок та поясненнями позивача, наданими в судовому засіданні.

Однак, щодо порушення законодавства України в частині реалізації підакцизних товарів за ціною, нижчою від встановленої мінімальної ціни Позивач в судовому засіданні зазначила, що алкогольні вироби були закуплені до набрання чинності постанови № 426 від 17.06.2015, а тому роздрібна ціна на момент здійснення перевірки була визначена з врахуванням норм законодавства, що діяли на момент закупки, а не на день реалізації.

Суд вважає дане твердження позивача хибним з огляду на наступне.

Постановою КМ України, від 30.10.2008 № 957 "Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв" встановлено, що мінімальні оптово-відпускні і роздрібні ціни під час реалізації (продажу) горілки та лікеро-горілчаних виробів, інших зброджених напоїв, суміші із зброджених напоїв та суміші зброджених напоїв з безалкогольними напоями, коньяку (бренді) три зірочки, коньяку (бренді) чотири зірочки, коньяку (бренді) п'ять зірочок, бренді ординарного, горілки виноградної та інших спиртових дистилятів і спиртних напоїв різного вмісту спирту в тарі різної місткості визначаються як добуток відповідних затверджених мінімальних цін, міцності за об'ємом (у відсотках) і місткості тари (у літрах), поділений на 100 відсотків.

Отже, визначальним є час реалізації підакцизних товарів, а не час їх придбання у постачальника.

Враховуючи, що станом на день реалізації горілки (14.07.2015, 20.07.2015, 21.07.2015, 22.07.2015, 27.07.2015) чинними були мінімальні роздрібні ціни, визначені Постановою КМ України, від 17.06.2015, № 426 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2008 р. N 957, суд вважає, що відповідачем правомірно визначено реалізацію позивачем горілки за ціною, нижчою від встановленої мінімальної роздрібної ціни.

Так, відповідно до ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягуються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Окрім того, вказаною статтею визначено, що до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: оптової або роздрібної торгівлі коньяком, алкогольними напоями, горілкою, лікеро-горілчаними виробами та вином за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої - 100 відсотків вартості отриманої партії товару, розрахованої виходячи з мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін, але не менше 10000 гривень.

Відповідно до ст.ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінюючи надані у справу докази, виходить із принципів адміністративного судочинства - змагальність, диспозитивність та офіційне з'ясування всіх обставин справи, згідно із яким розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись статтями158-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

постановив:

В задоволенні позову Фізичної особа-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області, Коростишівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області про визнання незаконною фактичної перевірки, скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № від 19.11.2015 р - відмовити.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя І.Е.Черняхович

Повний текст постанови виготовлено: 26 лютого 2016 р.