Справа № 357/14358/15-а
Суддя: Карпушова О.В.
Дата ухвалення: 2016-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

02 березня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Епель О.В., Аліменка В.О., секретар судового засідання Самсонова М.М., за участі позивача ОСОБА_2, представника позивачів ОСОБА_3 , представника третьої особи (ОСОБА_4.) ОСОБА_5, представника третьої особи (ОСОБА_6.) ОСОБА_7, представника третьої особи (ОСОБА_8) ОСОБА_9, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_7, який діє в інтересах третьої особи ОСОБА_6, на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 грудня 2015 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_2 до Білоцерківської міської ради Київської області, треті особи - ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_8, про визнання незаконним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В :

01.10.2015р. до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшов позов ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_2 до Білоцерківської міської ради Київської області, треті особи - ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_8, про визнання незаконним та скасування рішення від 20.12.2012 року №823-34-У1 «Про оформлення правовстановлюючих документів на земельні ділянки громадянам».

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач 20.12.2012року прийняв рішення №823-34-У1 «Про оформлення правовстановлюючих документів на земельні ділянки громадянам», яким було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та передачі земельної ділянки у власність громадян:

- п.9.2 - ОСОБА_14 для будівництва та обслуговування жилого будинку , господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1, загальною площею 0,1000га за рахунок земель населеного пункту м. Біла Церква кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1:);

- п.9.3 - ОСОБА_12 для будівництва та обслуговування жилого будинку , господарських будівель і споруд в АДРЕСА_2, загальною площею 0,1000га за рахунок земель населеного пункту м. Біла Церква кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1:);

- п.9.4 - ОСОБА_13 для будівництва та обслуговування жилого будинку , господарських будівель і споруд в АДРЕСА_3, загальною площею 0,1000га за рахунок земель населеного пункту м. Біла Церква кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1:);

- п.9.5 - ОСОБА_8 для будівництва та обслуговування жилого будинку , господарських будівель і споруд в АДРЕСА_4, загальною площею 0,1000га за рахунок земель населеного пункту м. Біла Церква кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1:).

Позивачі вважають, що зазначене рішення суб'єкта владних повноважень прийнято з порушеннями ст.ст.19,21 Земельного Кодексу України щодо передачі земельної ділянки рекреаційного призначення під житлову забудову, ст.1 Закону України «Про мораторій на зміну цільового призначення окремих земельних ділянок рекреаційного призначення в містах та інших населених пунктах», ст. 16 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» щодо відведення земельної ділянки громадянам під житлову забудову без оприлюднення рішення про розроблення містобудівної документації, проекту містобудівної документації, без врахування пропозицій громадськості міста.

Крім того, на думку позивачів, вказаним рішенням мешканці міста будуть позбавлені своїх прав на відпочинок біля річки Рось, оскільки саме в зоні зелених насаджень, безпосередньо на території парку, який планувалося розташувати уздовж берегу річки «Рось», виділені земельні ділянки 4-м громадянам міста під житлову забудову, а тому, задовольняючи інтереси лише 4-х громадян міста, не було враховано інтереси всіх мешканців міста Біла Церква.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 грудня 2015 р. позов задоволено: визнано протиправними та скасовано підпункти 9.2; 9.3; 9.4; 9.5 пункту 9 рішення Білоцерківської міської ради від 20.12.2012року № 823-34-У1 «Про оформлення правовстановлюючих документів на земельні ділянки громадянам», а саме: Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та передачі земельної ділянки у власність:

- ОСОБА_14 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1, загальною площею 0,1000га за рахунок земель населеного пункту м. Біла Церква кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1:);

- ОСОБА_12 для будівництва та обслуговування жилого будинку , господарських будівель і споруд в АДРЕСА_2, загальною площею 0,1000га за рахунок земель населеного пункту м. Біла Церква кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1:);

- ОСОБА_13 для будівництва та обслуговування жилого будинку , господарських будівель і споруд в АДРЕСА_3, загальною площею 0,1000га за рахунок земель населеного пункту м. Біла Церква кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1:);

- ОСОБА_8 для будівництва та обслуговування жилого будинку , господарських будівель і споруд в АДРЕСА_4, загальною площею 0,1000га за рахунок земель населеного пункту м. Біла Церква кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1:).

Суд першої інстанції виходив з того, що відповідач прийняв рішення без додержання норм законодавства, отже діяв за межами своїх повноважень.

Представник ОСОБА_7, який діє в інтересах третьої особи ОСОБА_6, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 грудня 2015 р. як таку, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, та закрити провадження у справі.

Апеляційну скаргу вмотивовано тим, що даний спір не підсудний адміністративному суду.

Колегія суддів, заслухавши думку учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Зокрема, згідно ч.2 вказаної статті, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори:

1) спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності;

2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби;

3) спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень;

4) спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів;

5) спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України;

6) спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму;

7) спори фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації.

З матеріалів справи вбачається, що позивачі оскаржують підпункти 9.2; 9.3; 9.4; 9.5 пункту 9 рішення Білоцерківської міської ради від 20.12.2012року № 823-34-У1 «Про оформлення правовстановлюючих документів на земельні ділянки громадянам», яке в даній частині є правовим актом індивідуальної дії.

Постановляючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що даний спір належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Проте, колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції не погоджується виходячи з наступного.

Згідно з вимогами частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У розумінні пункту 1 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, справа адміністративної юрисдикції (адміністративна справа) -це публічно-правовий спір, у якому хоча б однією із сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Пунктом 7 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, основними критеріями відмежування справ підсудних адміністративним судам та судам іншої юрисдикції є суб'єктний склад та характер спірних правовідносин, тобто, обов'язковим учасником публічно-правового спору має бути суб'єкт владних повноважень, а предметом судового розгляду у адміністративному провадженні має бути публічно-правовий спір.

Згідно п.2 Пленуму Вищого адміністративного суду України № 8 від 20.05.2013р. за змістом частини другої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України від 6 липня 2005 року № 2747-IV (далі - КАС України) юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до п.3 Пленуму Вищого адміністративного суду України № 8 від 20.05.2013р. вирішуючи питання про віднесення норми до публічного права, а спору до публічно-правового, суди повинні враховувати загальнотеоретичні та законодавчі критерії. Зокрема, за змістом пункту 1 частини першої статті 3 КАС України у публічно-правовому спорі, як правило, хоча б однією стороною є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Зазначено, що суди повинні звертати увагу на те, що спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб'єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій.

Для цілей і завдань адміністративного судочинства владну управлінську функцію необхідно розуміти як діяльність усіх суб'єктів владних повноважень з виконання покладених на них Конституцією чи законами України завдань.

Згідно п. 4 Пленуму Вищого адміністративного суду України № 8 від 20.05.2003р. вирішуючи питання про визначення юрисдикції адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ, суди повинні враховувати, що КАС України встановлює такі правила відмежування адміністративної юрисдикції від інших видів юрисдикції: понятійно-функціональне, тобто визначення адміністративної справи, що наведене у пункті 1 частини першої статті 3 КАС України; визначення видів публічних правовідносин (управлінські правовідносини та правовідносини, пов'язані з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень), зазначених у частині першій статті 17 КАС України; встановлення переліку публічно-правових спорів, що підпадають під юрисдикцію адміністративних судів (частина друга статті 17 КАС України); встановлення переліку публічно-правових справ, що не належать до предмета адміністративної юрисдикції (частина третя статті 17 КАС України).

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апелянта, що приймаючи оскаржуване рішення Білоцерківська міська рада не здійснювала владні управлінські функції відносно позивачів, тому даний спір має не публічно-правовий, а приватно-правовий характер.

Таким чином, судом першої інстанції не було взято до уваги зазначені вище приписи вимог процесуального закону та не з'ясовано до компетенції якого суду належить розгляд такого спору.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що даний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

За правилами частини 1 статті 203 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції скасовує судові рішення в апеляційному порядку і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі з підстав, встановлених статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Виходячи з наведеного, постановлене у справі рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з закриттям адміністративного провадження у цій справі, та роз'ясненням позивачу до юрисдикції якого суду віднесений розгляд таких справ - у порядку норм Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали виготовлено 02.03.2016р.

Керуючись ст. ст. 157, 195, 196, 203, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_7, який діє в інтересах третьої особи ОСОБА_6, на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 грудня 2015 р. - задовольнити.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 грудня 2015 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_2 до Білоцерківської міської ради Київської області, треті особи - ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_8, про визнання незаконним та скасування рішення, скасувати.

Провадження у справі № 357/14358/15-а за позовом ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_2 до Білоцерківської міської ради Київської області, треті особи - ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_8, про визнання незаконним та скасування рішення, закрити.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

О.В. Епель

В.О. Аліменко

.

Головуючий суддя Карпушова О.В.

Судді: Епель О.В.

Аліменко В.О.