Справа № 813/1683/13а
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2016-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2016 року Справа № 876/9806/13

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Обрізко І.М.

суддів Левицької Н.Г.,Сапіги В.П.

за участю секретаря судового засідання Сідельник Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Дрогобицької ОДПІ Львівської області ДПС на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2013 року по справі за позовом суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 до Дрогобицької ОДПІ Львівської області ДПС про скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В :

приватний підприємець ОСОБА_1 (надалі - Підприємця) звернувся з адміністративним позовом до Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Львівської області Державної податкової служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 19.02.2013 року №.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що за наслідком проведеної позапланової невиїзної перевірки Підприємця з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаєморозрахунках з ПП ОСОБА_2 за період квітня 2010 року податковий орган безпідставно прийшов до висновку про заниження податку на додану вартість (далі - ПДВ), що підлягає сплаті до бюджету з підстав, що по факту поставки не було надано товарно-транспортних накладних на товар, а також і ту обставину, що згідно акта документальної перевірки ПП ОСОБА_2 встановлено відсутність поставок товарів по взаєморозрахунках з ПП «Універсалбуд» у лютому, березні 2010 року, що свідчить про укладення угод без мети настання реальних наслідків. Проте зазначає, що такі висновки є безпідставні, ґрунтуються на припущеннях, спростовуються первинними документами щодо факту придбання товару у ПП ОСОБА_2 та документами по факту оприбуткування придбаного товару в господарській діяльності Підприємця.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2013 року позовні вимоги задоволено. Суд виходив з того, що реальність господарської операції між позивачем та ПП ОСОБА_2 по придбанню «плит ПАГ-18» в кількості 12 штук підтверджується договором, видатковими та податковими накладними, платіжним дорученням про оплату товару, актом приймання товарно-матеріальних цінностей. Первинні документи оформленні без недоліків. Також, не встановлено, що ПП ОСОБА_2 на час укладення договору не знаходився в ЄДРЮО та ФОП та не володів Свідоцтвом платника ПДВ. Факт відсутності у контрагента ПП ОСОБА_2 в особі ПП «Універсалбуд» штату працівників, основних засобів не може складати відповідальності для позивача та підтверджувати фіктивність господарської операції останнього з його контрагентами.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, сторона відповідача подала апеляційну скаргу, з якої із-за порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи просить його скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог.

Покликання маються на те, що товар який придбав позивач мав переміщуватись від ПП «Універсалбуд» через ПП ОСОБА_2 до ПП ОСОБА_1 у квітні 2010 року. Оскільки у першого відсутні трудові ресурси, складські приміщення, виробничі потужності, тому вбачається транзитність фінансових потоків спрямованих на здійснення фінансової вигоди. Щодо наданих первинних документів, то договір поставки та платіжне доручення не скріплені печаткою та не засвідчено підписом, як передбачено п. 85.8 ст. 85 ПК України. Таким чином, в ході перевірки не встановлено факту передачі товарів від продавця до покупця по ланцюгу їх постачання від «податкової ями» (ПП «Універсалбуд»), так як не представлено також товаросупровідних документів. Фактично проведено лише документування операцій по регістрах бухгалтерського обліку.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, що ДПІ проведено документальну позапланову невиїзну перевірку Підприємця з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаєморозрахунках з платником податків фізичною особою ОСОБА_2 за період квітня 2010 року за наслідком якої податковий орган прийшов до висновку, що Підприємець порушив п.п.7.4.1, п.п.7.4.5 п.7.4, п.п.7.5.1 п.7.5 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03 квітня 1997 року №168/97-ВР з наступними змінами та доповненнями (далі - Закон №168) в результаті чого занижено ПДВ, який підлягає нарахуванню до сплати в бюджет на 5 100,00грн. за квітень 2010 року, що викладено в Акті перевірки від 22.01.2013р. №29/17-20/НОМЕР_1

На підставі Акта перевірки ДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення від 19.02.2013р. №, яким Підприємцю збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ за основним платежем - 5 100,00 грн. та штрафні (фінансові) санкції (штрафи) - на суму 1 275,00 грн.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» №996 від 16.07.1999р., підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

У розумінні пункту 1.32 статті 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28.12.1994р. №334 господарська діяльність - будь-яка діяльність особи, направлена на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі, коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою. Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту.

З огляду на викладене, аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. Визначальним фактором для формування податкового кредиту платником податку на додану вартість є подальше використання таких товарів (основних фондів) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності такої особи - платника податку.

Основні твердження апелянта полягають у тому, що вищевказаному акті перевірки досліджувались Договір поставки №5510, податкова та видаткова накладна на одержання товару, платіжне доручення про оплату товару, проте до перевірки не представлено товарно-транспортну накладну, а відтак не засвідчено факт переміщення товару. Окрім того в акті перевірки зазначено, що згідно акта документальної позапланової перевірки від 28.08.2012р. №24/17-2/НОМЕР_2 щодо перевірки взаємовідносин ПП ОСОБА_2 з ПП «Універсалбуд» за період лютого, березня 2012 року встановлено відсутність поставок товарів, що свідчить про укладення угод без мети настання реальних наслідків. В основу висновків про нікчемність правочинів покладено акт невиїзної перевірки ПП «Універсалбуд» з питань дотримання вимог податкового, валютного законодавства за період з 01.07.2009 року по 30.09.2010 року згідно якого не встановлено місцезнаходження ПП «Універсалбуд», жодних фінансово-господарських документів не представлено.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за потрібне зазначити наступне, що в ході судового засідання з'ясовано, що підставою для прийняття оспорюваного податкового повідомлення-рішення стали ряд неточностей в первинних документах позивача, а саме відсутність їх належного оформлення під час здійснення перевірки позивача податковим органом. Однак, після проведеної перевірки на адресу податкового органу було скеровано ряд первинних документів, котрі підтверджують реальність здійснення господарських операцій між позивачем та ПП ОСОБА_2, що не заперечувалось представником податкового органу.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що Підприємець не несе відповідальності за свого контрагента чи контрагента останнього, які не виконали свого обов'язку щодо сплати податків до бюджету, відповідальність за такі негативні наслідки несе саме ця особа-контрагент, зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на податковий кредит у разі якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо цього та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту, що узгоджується з практикою Європейського суду, викладеною в рішенні від 22.01.2009 року у справі «Булвес» АД проти Болгарії.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не складають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також відсутня невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, Львівський апеляційний адміністративний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Дрогобицької ОДПІ Львівської області ДПС залишити без задоволення, постанову Львівського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2013 року по справі № 813/1683/13а, без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня виготовлення ухвали в повному обсязі, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя І.М. Обрізко

судді Н.Г. Левицька

В.П. Сапіга

Повний текст виготовлено 26.02.2016 року