Справа № 334/10120/15-а
Суддя: Добрєв М. В.
Дата ухвалення: 2016-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 16.02.2016
Провадження № 2-а/334/46/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2016 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючої судді Добрєва М.В., при секретарі Франчук Н.С, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя, в якому просить визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя (далі УПФУ) щодо відмови у поновленні виплати пенсії протиправними, зобовязати відповідача поновити виплату раніше призначеної пенсії за віком із перерахунком її розміру на підставі документів пенсійної справи та положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з 02.10.2012р.

В обґрунтування позову вказує, що до жовтня 1995 року позивач проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1,5,62, отримував пенсію за віком, надалі виїхав на постійне місце проживання до Ізраїлю, у звязку з чим, виплата пенсії була припинена у звязку із виїздом на постійне проживання до Ізраїлю.

08.10.2015 року на адресу відповідача, поштою, надійшла заява представника позивача за довіреністю про поновлення виплати пенсії за віком позивачу, однак відповіддю відповідача від 23.10.2015р. в поновленні виплати пенсії позивачу було відмовлено з тих підстав, що він фактично проживає за межами України та не має реєстрації місця проживання на території України. Позивач вважає вказане рішення незаконним і просить зобовязати відповідача вчинити дії по відновленню її права на пенсійне забезпечення.

Представником відповідача надано письмові заперечення проти позову, в яких вказується, що рішення є правомірним, оскільки прийнято з урахуванням положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», яка встановлює, що пенсія виплачується щомісяця в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України, або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством. З наведених підстав просить у позові відмовити.

В судове засідання позивач не зявився, у позові зазначив, що справу розглядати без його участі.

Представник відповідача проти позову заперечувала, підтримала подані письмові заперечення.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем обставини, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, є громадяном України, який виїхав на постійне місце проживання до Ізраїлю. Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи та не оспорюються сторонами.

ОСОБА_1 була призначена пенсія за віком. У звязку із виїздом на постійне місце проживання до Ізраїлю виплата пенсії була припинена.

08.10.2015р. представник позивача за довіреністю звернувся до відповідача із заявою про поновлення виплати пенсії ОСОБА_1

Відповідачем ОСОБА_1 було відмовлено у поновленні виплати пенсії згідно Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005р. №22-1, та п. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», оскільки вона фактично постійно проживає за межами України в Ізраїлі, реєстрація місця проживання на території України відсутня та в звязку з відсутністю механізму виплати пенсій пенсіонерам, які проживають в країнах з якими не укладено договору про пенсійне забезпечення.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.49 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно з ст. 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від'їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Рішенням Конституційного Суду України № 25-рп/2009 від 7 жовтня 2009 року пункт 2 частини 1 статті 49, другого речення статті 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» щодо припинення виплати пенсії пенсіонерам на час постійного проживання за кордоном у разі, якщо Україна не уклала з відповідною державою міжнародний договір з питань пенсійного забезпечення і якщо згода на обов'язковість такого міжнародного договору не надана Верховною Радою України було визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним).

Відповідно до статті 152 частини 2 Конституції України, закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Отже, з 07.10.2009 року порядок виплати пенсії громадянам, які виїхали на постійне місце проживання за кордон, регулюється нормами Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» з урахуванням рішення Конституційного Суду України щодо неконституційності положень п.2 ч.1 ст. 49, другого речення ст. 51 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування».

Після прийняття даного рішення Конституційного Суду України і на теперішній час інших законів, які регламентують виплату пенсій пенсіонерам, які постійно проживають у державах, з якими Україною не укладено відповідного договору, не прийнято.

Крім того, ч. 2 ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

ОСОБА_1, проживаючи в Ізраїлі, як громадянин України, має такі ж самі конституційні права, як й інші громадяни цієї держави, оскільки Конституція України та пенсійне законодавство України не допускають обмеження права на соціальний захист, зокрема права на отримання пенсії за ознакою місця проживання.

Враховуючи те, що позивач перебував на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя та отримував пенсію за віком, у відповідача відсутні перешкоди щодо поновлення виплати пенсії ОСОБА_1

Відповідно до ч.1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії.

Таким чином, суд вважає, що управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя неправомірно відмовило позивачу у відновленні виплати пенсії з 08.10.2015р. відповідно до його заяви. Порушене право позивача підлягає захисту шляхом зобовязання відповідача поновити виплату належної позивачки пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Разом з тим, позивач просить зобовязати відповідача поновити виплату пенсії, починаючи з 02.10.2012 року.

В цій частині позову вимоги не є обґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню через наступне.

Так, в судовому засіданні встановлено, що з часу виїзду на постійне помешкання до держави Ізраїль, ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Ленінському районі м.Запоріжжя з заявою, яка є підставою для розгляду питання про поновлення пенсійних виплат субєктом владних повноважень, не звертався, і будь-які суми, пенсія йому не нараховувалась, а тому поновлення виплати пенсії позивачу підлягає не з 02.10.2012 року, а з дати звернення до відповідача з заявою про поновлення раніше призначеної пенсії, тобто з жовтня 2015 року, з врахуванням дати подачі заяви.

На підставі ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», керуючись ст. ст. 2, 18, 70 -71, 122, 138, 158-163, 167, 183-2 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м.Запоріжжя щодо відмови в поновленні ОСОБА_1 виплати пенсії за віком.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м.Запоріжжя поновити ОСОБА_1 виплату раніше призначеної пенсії за віком із перерахунком її розміру у передбаченому п.15 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» відповідно до ст..40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», починаючи з 01.10.2015 року.

Постанова може бути оскаржена до адміністративного суду апеляційної інстанції Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду, через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10 - денний строк з дня складання постанови у повному обсязі.

Суддя: Добрєв М. В.