Справа № 805/78/16-а
Суддя: Шишов Олег Олексійович
Дата ухвалення: 2016-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Куденков К.О.
Суддя-доповідач - Шишов О.О.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2016 року справа №805/78/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі: головуючого судді Шишова О.О., суддів Сіваченка І.В.,Чебанова О.О., при секретарі судового засідання Куленко О.Д., за участю позивача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 02 лютого 2016 р. у справі № 805/78/16-а (головуючий І інстанції Куденков К.О.) за позовом ОСОБА_2 до Міністерства внутрішніх справ України, Добропільського міського відділу (з обслуговування міста Добропілля та Добропільського району) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування наказу від 06.11.2015 №357 о/с, поновлення в органах внутрішніх справ, зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі позивач, апелянт) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Міністерства внутрішніх справ України (надалі - відповідач-1, МВС), Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області (надалі - відповідач-2, ГУ МВС України в Донецькій області), Добропільського міського відділу (з обслуговування міста Добропілля та Добропільського району) Головного управління МВС України в Донецькій області (надалі - відповідач-3, Добропільський МВ ГУ МВС України в Донецькій області) про визнання протиправним та скасування наказу ГУ МВС України в Донецькій області від 06.11.2015 року №357 о/с про звільнення позивача; поновлення позивача в органах внутрішніх справ МВС; зобов'язання ГУ МВС України в Донецькій області врахувати час вимушеного прогулу до вислуги років позивача на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, яка зараховується для призначення пенсії, до вислуги років позивача в спеціальному званні "підполковник", а також безперервної вислуги років позивача на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, яка враховується для виплати грошового забезпечення та надання відпусток; зобов'язання відповідача-3 виплатити позивачу грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 02 лютого 2016 року у задоволені адміністративного позову ОСОБА_2 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Добропільського міського відділу (з обслуговування міста Добропілля та Добропільського району) Головного управління МВС України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування наказу від 06.11.2015 року №357 о/с, поновлення в органах внутрішніх справ, зобов'язання вчинити певні дії - було відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з того, що спірним наказом позивача правомірно звільнено на підставі 10 та 11 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" та п.п. "г" п.64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ особи рядового і начальницького складу.

Не погодившись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що постанова суду першої інстанції є необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим підлягає скасуванню та просив прийняти нове рішення, яким скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги апелянт посилається на те, що Закон України "Про Національну поліцію" набрав чинності з 07.11.2015р., а наказ про звільнення позивача був прийнятий 06.11.2015р. Позивач зазначає, що 05.11.2015р. він подав рапорт про звільнення його з посади у зв'язку з переходом на роботу (службу) до Національної поліції України. Крім того, апелянт у своїй апеляційній скарзі зазначає, що можливість його подальшого використання на службі не розглядалась.

У судовому засіданні позивач підтримав вимоги апеляційної скарги в повному обсязі.

Представники відповідачів у судове засідання не з'явились, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання. Колегія суддів вважає можливим розглянути справу у відсутність осіб, які не з'явились.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне.

Судом встановлено, що згідно з копією паспорту громадянина України НОМЕР_2, виданого 23.12.2014р. Добропільським МВ ГУ ДМС України в Донецькій області, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до копії доручення ГУ МВС України в Донецькій області від 12.08.2015р. №6130/Аб, начальникам управлінь та самостійних відділів апарату, начальникам МУ, МВ, РВ, МУПППМ, командиру СБСМ "Грифон" ГУ МВС області доручено ознайомити підпорядкований особовий склад зі змістом Закону України "Про Національну поліцію" під підпис, зокрема особливу увагу звернути на пункти 8-11 Прикінцевих та перехідних положень (розділ 11) щодо звільнення зі служби через скорочення штатів.

Згідно відомості, позивач ознайомився з зазначеним дорученням 13.08.2015р. (а.с.36)

Відповідно копії витягу з наказу начальника ГУ МВС України в Донецькій області від 06.11.2015р. №357 о/с, згідно з пунктами 10 та 11 розділу ХІ Закону України "Про національну поліцію" та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, звільнено (із постановкою на військовий облік) за п.64 "г" (через скорочення штатів) підполковника міліції ОСОБА_2, - заступника начальника міськвідділу - начальника міліції громадської безпеки Добропільського міського відділу (з обслуговування м.Добропілля та Добропільського району) з 06.11.2015р.

З копії акта від 06.11.2015р., позивача проінформовано про звільнення за вказаним наказом шляхом здійснення телефонного зв'язку на мобільний телефон НОМЕР_1, який зазначено позивачем у позовній заяві.

Також, до суду наданий дублікат трудової книжки позивача НОМЕР_3, в якій відсутні відомості щодо прийняття позивача на службу в поліцію.

Згідно з ч.1 ст.7 Закону України від 20 грудня 1990 року №565-XII "Про міліцію", який діяв до 07.11.2015р., визначено, що міліція є єдиною системою органів, яка входить до структури Міністерства внутрішніх справ України, виконує адміністративну, профілактичну, оперативно-розшукову, кримінальну процесуальну, виконавчу та охоронну (на договірних засадах) функції. Вона складається з підрозділів: кримінальної міліції; міліції громадської безпеки; державної автомобільної інспекції; міліції охорони; судової міліції; спеціальної міліції; внутрішньої безпеки; особливого призначення.

Частиною першою ст.18 вказаного Закону передбачено, що порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Підпунктом "г" п.64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ особи рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991р. №114, встановлено, що особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.

За приписами п.70 вказаного Положення передбачено, що звільнення осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу в запас і відставку провадиться до полковника міліції, полковника внутрішньої служби включно - начальниками головних управлінь, управлінь МВС в Автономній Республіці Крим, областях, м.Києві та Севастополі і рівними їм начальниками, яким таке право надано Міністром внутрішніх справ.

Пунктом 5 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII "Про Національну поліцію" визнано такими, що втратили чинність: Закон України "Про міліцію" (Відомості Верховної Ради УРСР, 1991 р., № 4, ст. 20 із наступними змінами); Постанову Верховної Ради Української РСР "Про порядок введення в дію Закону Української РСР "Про міліцію" (Відомості Верховної Ради УРСР, 1991 р., № 4, ст. 21).

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015 р. №730 "Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ" утворені як юридичні особи публічного права територіальні органи Національної поліції за переліком згідно з додатком 1 до вказаної Постанови та ліквідовані як юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства внутрішніх справ за переліком згідно з додатком 2 до вказаної Постанови, у тому числі Добропільський міський відділ (з обслуговування міста Добропілля та Добропільського району) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області.

Частиною першою ст.1 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що Національна поліція України (далі - поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

За приписами п.8 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Пунктами 10 та 11 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Указані в цьому пункті особи можуть бути звільнені зі служби в органах внутрішніх справ до настання зазначеного в цьому пункті терміну на підставах, визначених Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Перебування працівників міліції на лікарняному чи у відпустці не є перешкодою для їх звільнення зі служби в органах внутрішніх справ відповідно до "Прикінцевих та перехідних положень" цього Закону.

Відповідно до пп.1 п.1 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що цей Закон набирає чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування, крім пунктів 1, 2, 3, 7-13, 15, 17-18 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону, які набирають чинності з дня, наступного за днем його опублікування.

Закон України "Про Національну поліцію" опубліковано 06.08.2015р. (Голос України № 141-142).

Таким чином, пункти 8, 10 та 11 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" набрали чинності 07.08.2015р.

При таких обставинах, колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на те, що положення Закону України «Про Національну поліцію», які стосуються вимог про звільнення працівників міліції, набрали чинності 07.11.2015.

У позовній заяві позивач зазначив, що 05.11.2015р. він подав рапорт про звільнення з посади у зв'язку з переходом до поліції. Суд першої інстанції правильно зазначив, що правовідносини щодо проходження служби в поліції не є спірними в цій справі.

За приписами абзацу першого п.10 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" позивач підлягає звільненню у разі не прийняття на службу до поліції.

До суду не надано доказів прийняття позивача на службу в поліцію на момент прийняття спірного наказу.

На підставі наведеного, суд дійшов висновку, що спірним наказом позивача правомірно звільнено на підставі 10 та 11 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" та п.п. "г" п.64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ особи рядового і начальницького складу.

Колегія суддів вважає безпідставним посилання апелянта на приписи Кодексу законів про працю України, оскільки, правовідносини, що виникають при звільненні публічного службовця у зв'язку зі скороченням штатів юридичної особи, за наявності спеціального законодавства, регулюються останнім, яким у спірних правовідносинах є Закон України "Про міліцію", Закон України "Про Національну поліцію" та Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ особи рядового і начальницького складу.

Крім того, колегія суддів зазначає, що в даному випадку спеціальне законодавство повністю визначає порядок звільнення працівника міліції.

Також колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, який зазначив, що звільнення позивача на підставі пунктів 10 та 11 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" та п.п. "г" п.64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ особи рядового і начальницького складу не позбавляє його права на участь у доборі на посаду поліцейського у порядку, який встановлено Законом України "Про Національну поліцію".

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Статтею 200 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв'язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення а постанову суду першої інстанції без змін.

В повному обсязі ухвалу виготовлено 02 березня 2016 року.

Керуючись статтями 24, 160, 167, 184, 195, 196, 197, 198, 200, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 02 лютого 2016 р. у справі № 805/78/16-а - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 02 лютого 2016 р. у справі № 805/78/16-а-залишити без змін.

На підставі частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України складення рішення у повному обсязі відкласти на строк - до 5 днів.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів з дня її складення в повному обсязі.

Колегія суддів: О.О.Шишов

І.В.Сіваченко

О.О.Чебанов