Справа № 823/3097/14
Суддя: Лосєв А.М.
Дата ухвалення: 2016-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2016 року м. Київ К/800/10159/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
Лосєва А.М.,
Бившевої Л.І.,
Карася О.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження

касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 14 січня 2015 року

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2015 року

у справі № 823/3097/14

за позовом Державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління Міндоходів у Черкаській області

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

про стягнення податкового боргу,-

В С Т А Н О В И В:

Державна податкова інспекція у м. Черкасах Головного управління Міндоходів у Черкаській області (надалі - позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (надалі - відповідач) про стягнення з відповідача на користь бюджету через позивача податкового боргу з податку на додану вартість у розмірі 182188,13 грн.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 14 січня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2015 року, адміністративний позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь Державного бюджету України податковий борг з податку на додану вартість у сумі 182188,13 грн. відповідно до: податкових декларацій від 19 травня 2014 року № , від 20 червня 2014 року № , від 21 липня 2014 року № ; податкового повідомлення-рішення від 12 травня 2014 року № . У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вважаючи, що рішення судів попередніх інстанцій прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2015 року, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у разі відсутності клопотань усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю.

У зв'язку із неподанням клопотань особами, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю, колегія суддів розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідач не сплатив самостійно задекларовані зобов'язання з податку на додану вартість згідно з: декларацією від 19 травня 2014 року № за квітень 2014 року (153,00грн.); декларацією від 20 червня 2014 року № за травень 2014 року (192,00 грн.); декларацією від 21 липня 2014 року № за червень 2014 року (129,00 грн.).

Крім того, на підставі акта перевірки від 24 квітня 2014 року № 99/23-01-17-01/ позивачем винесено податкове повідомлення-рішення від 12 травня 2014 року № , яким відповідачу збільшено розмір грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 154195,00грн. Вказане податкове повідомлення-рішення оскаржувалося відповідачем у судовому порядку в адміністративній справі №823/2658/14, однак ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2014 року позов залишено без розгляду, відповідна ухвала суду набрала законної сили 11 грудня 2014 року.

Переглянувши рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 54.1. ст. 54 Податкового кодексу України, сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою, у разі якщо платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Грошове зобов'язання, яке самостійно визначене платником податків, оскарженню не підлягає (п. 56.11 ст. 56 ПК України).

Абзацом 1 п. 57.1 статті 57 Податкового кодексу України встановлено обов'язок платника податків самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з п. 57.3. ст. 57 Податкового кодексу України, у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Підпунктом 14.1.175 п. 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання визнається податковим боргом.

Відповідно до підп.129.1.1. п.129.1. ст.129 ПК України після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня. Нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми грошового зобов'язання контролюючими органами - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного у податковому повідомленні-рішенні згідно із цим Кодексом.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, відповідачу згідно з підп.129.1.1 п.129.1 ст.129 Податкового кодексу України на суму заборгованості з податку на додану вартість нарахована пеня в розмірі 29122,81 грн. за період з 26 травня 2014 року до 10 липня 2014 року.

Враховуючи викладене, колегія погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що відповідні грошові зобов'язання є податковим боргом відповідача.

Відповідно до п.59.1. ст.59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно з п. 59.5 ст. 59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги.

У зв'язку з несплатою узгодженої суми грошового зобов'язання позивачем надіслано відповідачу податкову вимогу від 10 червня 2014 року №1786-25 на суму 10783,25 грн., яка отримана ним 19 червня 2014 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та ним не заперечується. Станом на час розгляду справи судом першої інстанції вказана вимога не скасована, податковий борг не сплачено.

В обґрунтування касаційної скарги відповідач посилається на те, що податкове повідомлення-рішення № від 12 травня 2014 року відповідачем повторно було оскаржене в судовому порядку. Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2015 року відкрито провадження у справі № 823/30/15. Вказане, на думку відповідача, свідчить про те, що процедура судового оскарження зазначеного податкового повідомлення-рішення не закінчена, а тому відповідна сума зобов'язання не є узгодженою.

Колегія суддів не бере до уваги вказані доводи відповідача, оскільки, як вже зазначалось вище, п. 57.3. ст. 57 Податкового кодексу України встановлена імперативна норма, яка надає платнику податків 10 днів для оскарження відповідного рішення у судовому чи адміністративному порядку. Після закінчення такого строку визначена сума має бути оплачена.

Крім того, колегія суддів зазначає, що ухвала Черкаського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2015 року у справі № 823/30/15, якою відкрито провадження щодо скасування податкового повідомлення-рішення № від 12 травня 2014 року, винесена після ухвалення рішення судом першої інстанцій в даній справі.

Враховуючи викладене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про наявність підстав для часткового задоволення адміністративного позову.

Відповідно до частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 210, 214, 215, 220, 222, 223, 224, 230, 231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 залишити без задоволення.

2. Постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 14 січня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2015 року у справі № 823/3097/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у порядку та в строки, встановлені статтями 236 - 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя(підпис)А.М. Лосєв
Судді:(підпис)Л.І. Бившева
(підпис) О.В. Карась