Справа № 806/8472/13-а
Суддя: Моторний О.А.
Дата ухвалення: 2016-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2016 року м. Київ К/800/23786/14; К/800/25037/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого Моторного О.А.,

Суддів Борисенко І.В.,

Кошіля В.В.,

за участю секретаря - Калініна О.С.

та представників сторін:

від позивача - не з'явився,

від відповідача 1 - Чернюк О.В.,

від відповідача 2 - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційні скарги Малинського управління Державної казначейської служби України Житомирської області, Малинської ОДПІ Головного управління Міндоходів у Житомирській області

на постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 27.03.2014

у справі № 806/8472/13-а

за позовом Приватного акціонерного товариства "Детвілер Ущільнюючі технології Україна"

до Малинської ОДПІ Головного управління Міндоходів у Житомирській області, Малинського управління Державної казначейської служби України Житомирської області

про визнання протиправною бездіяльності, стягнення коштів, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 22.01.2014 позов задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність та зобов'язано Малинську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Житомирській області підгодовувати та подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми податку на додану вартість, що підлягає автоматичному відшкодуванню Приватному акціонерному товариству "Детвілер Ущільнюючі Технології Україна" з бюджету за травень - листопад 2009 року та за січень 2010 року; в задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 27.03.2014 скасовано постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 22.01.2014 в частині зобов'язання Малинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області підготувати та подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням сум податку на додану вартість, що підлягає автоматичному бюджетному відшкодуванню Приватному акціонерному товариству "Детвілер Ущільнюючі Технології Україна" з бюджету за травень-листопад 2009 року та за січень 2010 року та прийнято в цій частині нову постанову, якою стягнуто з Державного бюджету України через Малинське управління Державної казначейської служби України в Житомирській області на користь Приватного акціонерного товариства "Детвілер Ущільнюючі Технології Україна" бюджетну заборгованість з податку на додану вартість за травень-листопад 2009 року та січень 2010 року у сумі 1 173 138 грн. та пеню по бюджетній заборгованості у сумі 44 392,83 грн., а також зобов'язано Малинське управління Державної казначейської служби України в Житомирській області подати звіт про виконання судового рішення в строк не пізніше трьох місяців з дня набрання законної сили постанови суду.

В касаційних скаргах відповідачі просять скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального і процесуального права.

В поданих запереченнях на касаційну скаргу позивач з доводами та вимогами скаржників не погоджується, просить скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення - без змін.

Крім того, відповідачем-1 було заявлене клопотання про заміну Малинської ОДПІ Головного управління Міндоходів у Житомирській області на її правонаступника - Малинську ОДПІ Головного управління ДФС у Житомирській області.

Згідно зі ст. 55 КАС України, заявлене клопотання підлягає задоволенню.

В судове засідання з'явився представник відповідача, представник позивача не з'явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що за результатами проведеної податковим органом позапланової перевірки щодо правомірності визначення позивачем сум бюджетного відшкодування за травень - листопад 2009 року та січень 2010 року, за результатами якої прийнято податкове повідомлення - рішення № /3 про зменшення суми такого бюджетного відшкодування податку на додану вартість на 1 173 138,00 грн.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 08.04.2013, яка залишена без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 27.05.2013 у справі № 2-а/10113/10/0670, зазначене податкове повідомлення - рішення № /3 визнано не чинним та скасовано та одночасно зазначено про закінчення процедури судового оскарження такого рішення податкового органу.

Однак, податковим органом не був підготовлений та не був поданий органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню позивачу з бюджету, навіть після звернень позивача від 06.06.2013 та від 02.09.2013.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки прийняті податковим органом рішення за результатами звернень позивача, викладених в листах від 27.06.2013та від 19.08.2013, не порушують права позивача, як платника, на перерахування відповідник коштів у вигляді бюджетного відшкодування сум податку на додану вартість за травень - листопад 2009 року та січень 2010 року, позовні вимоги в частині безпосереднього стягнення бюджетного відшкодування податку на додану вартість в сумі 1 173 138,00 грн. та 44392,83 грн. пені є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Суд апеляційної інстанції не погодився з наведеними висновками суду першої інстанції, зазначивши про помилковість позиції суду першої інстанції щодо способу захисту порушеного права у формі зобов'язання податкового органу надати органу державного казначейства документи, передбачені ст.200 Податкового Кодексу України, щодо суми, яка підлягає відшкодуванню з бюджету, оскільки така вимога не забезпечує повного захисту порушеного права платника, у зв'язку із чим дійшов висновку про необхідність стягнення з Державного бюджету України через Малинське управління Державної казначейської служби України в Житомирській області на користь Приватного акціонерного товариства "Детвілер Ущільнюючі Технології Україна" бюджетної заборгованості з податку на додану вартість за травень-листопад 2009 року та січень 2010 року у сумі 1 173 138,00 грн. та пені по бюджетній заборгованості у сумі 44 392,83 грн.

Колегія суддів, переглядаючи оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій в касаційному порядку, погоджується з наведеними висновками суду апеляційної інстанції, враховуючи наступне.

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків встановлено статтею 200 Податкового кодексу України.

Так, за правилами пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до пункту 200.4 даної статті Податкового кодексу України, при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 2001.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації (підпункт «б»).

Згідно з пунктами 200.12, 200.13 статті 200 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний у п'ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

На підставі отриманого висновку відповідного контролюючого органу орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п'яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу.

Частиною другою пункту 200.15 статті 200 Податкового кодексу України визначено, що після закінчення процедури адміністративного або судового оскарження контролюючий орган протягом п'яти робочих днів, що настали за днем отримання відповідного рішення, зобов'язаний подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету. На підставі отриманого висновку відповідного органу державної податкової служби орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування або шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку, або шляхом оформлення (випуску) казначейського фінансового векселя (за згодою платника податків) протягом п'яти операційних днів після отримання висновку органу державної податкової служби.

Пунктом 200.23 статті 200 ПК передбачено, що суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Таким чином, після закінчення встановлених чинним законодавством строків для адміністративної процедури перевірки наявності у платника права на бюджетне відшкодування у результаті невчинення компетентними органами належних дій невідшкодовані суми перетворюються на бюджетну заборгованість.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011р. № 845 затверджено Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, згідно з яким стягувач, на користь якого прийняті судові рішення про бюджетне відшкодування податку на додану вартість та/або пені, нарахованої на заборгованість державного бюджету з відшкодування такого податку, подає документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку, до органу Казначейства за місцем реєстрації стягувача в органі державної податкової служби (пункт 23).

Таким чином, наведеним підзаконним нормативно-правовим актом безпосередньо передбачено можливість ухвалення на користь особи судового рішення про стягнення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість і встановлено особливості процедури такого стягнення; у рамках цієї процедури особа зобов'язана подати до казначейства документи, наведені у пункті 6 зазначеного Порядку, якими є, зокрема, відповідна заява, судові рішення про стягнення коштів (у разі наявності).

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 04.02.2016 у справі №806/2256/15.

За наведених обставин, враховуючи те, що судовим рішенням, яке набрало законної сили, підтверджено правомірність заявленої позивачем суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, але не відшкодованої у встановленому законом порядку, суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку про стягнення з Державного бюджету України на користь Приватного акціонерного товариства "Детвілер Ущільнюючі Технології Україна" бюджетної заборгованості з податку на додану вартість у сумі 1 173 138,00 грн. та пені по бюджетній заборгованості у сумі 44392,83 грн.

Доводи, наведені скаржниками в касаційних скаргах, колегією суддів відхиляються, оскільки вони не спростовують обставин, що на підставі належних та допустимих доказів встановлені судом апеляційної інстанції.

Враховуючи викладене, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку, що судом апеляційної інстанції належним чином з'ясовані обставини справи та дано їм відповідну правову оцінку. Порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до зміни чи скасування рішення суду не встановлено.

Керуючись ст. ст. 221, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Здійснити заміну Малинської ОДПІ Головного управління Міндоходів у Житомирській області на її правонаступника - Малинську ОДПІ Головного управління ДФС у Житомирській області.

Касаційні скарги Малинського управління Державної казначейської служби України Житомирської області та Малинської ОДПІ Головного управління Міндоходів у Житомирській області залишити без задоволення.

Постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 27.03.2014 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України у випадках, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: (підпис)О.А. Моторний
Судді(підпис)І.В. Борисенко
(підпис)В.В. Кошіль