Справа № 2а-10970/09/0470
Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2016-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2016 року м. Київ К/9991/70199/12

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Карася О.В. (головуючого), Лосєва А. М., Олендера І.Я.,

при секретарі судового засідання Калініну О.С.,

за участю представника Генеральної прокуратури України Чубенка В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Дніпродзержинської об'єднаної державної податкової інспекції Дніпропетровської області Державної податкової служби на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07.12.2011 по справі № 2-а-10970/09/0470

за позовом Державного підприємства «Смоли»

до Державної податкової інспекції у м. Дніпродзержинську

до Головного управління Державного казначейства України в Дніпропетровській області

за участі Прокуратури Дніпропетровської області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення ,-

В С Т А Н О В И В:

Підприємством до суду заявлено позов про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 18.08.2008 №/0/25765, яким позивачу зменшено бюджетне відшкодування з податку на додану вартість (далі - ПДВ) на загальну суму 342 269,00 грн. та стягнення з Державного бюджету суми бюджетного відшкодування з ПДВ.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.01.2010 позовні вимоги задоволено в повному обсязі, визнано протиправним та скасовано оскаржуване податкове повідомлення-рішення та стягнуто з Державного бюджету України на користь позивача суму бюджетного відшкодування з ПДВ в розмірі 342 269,00 грн.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07.12.2011 рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нове, яким позов задоволено частково, визнано протиправним та скасовано оскаржуване податкове повідомлення-рішення, в решті позовних вимог відмовлено.

Рішення про скасування податкового повідомлення - рішення обґрунтовано тим, що позивачем цілком правомірно сформовано податковий кредит з огляду на наявність у платника податку (позивача у справі) належним чином оформлених первинних документів, а Закон України "Про податок на додану вартість" не ставить в залежність формування податкового кредиту з ПДВ та його подальше відшкодування від підтвердження сплати податку контрагентами по всьому ланцюгу постачання та від наявності чи відсутності контрагентів за їх юридичними адресами.

Не погодившись із судовим рішенням апеляційної інстанції, Дніпродзержинська об'єднана державна податкова інспекція Дніпропетровської області Державної податкової служби до Вищого адміністративного суду України подала касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить зазначене судове рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити Підприємству у задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Переглянувши матеріали справи і касаційну скаргу, заслухавши доповідь судді, Вищий адміністративний суд України зазначає наступне.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено та підтверджено матеріалами справи, що Державною податковою інспекцією було проведено невиїзну позапланову перевірку позивача з питань правомірності формування податкового кредиту та правильності обчислення, повноти і своєчасності сплати до бюджету ПДВ при здійсненні правовідносин з контрагентами по ланцюгу постачання за листопад - грудень 2006, серпень - грудень 2007, за результатами якої складено акт від 15.08.2008 №2325/131т/23-408/30168850 та прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 18.08.2008 №/0/25765.

Відповідно до висновків контролюючого органу, викладених в акті перевірки Підприємством порушено вимоги п. 1.8 ст. 1, пп.7.2.3 п. 7.2, пп.. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України від 03.04.97 №168/97-ВР "Про податок на додану вартість", в результаті чого позивачем завищено суму бюджетного відшкодування з ПДВ на загальну суму 342 269,00 грн.

Висновки фахівців контролюючого органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства вмотивовано тим, що згідно відповідей на запити про проведення зустрічних перевірок по ланцюгам постачання до виробника, встановлено, що контрагенти позивача у своїх ланках постачання мають господарюючий суб'єктів з ознаками фіктивності та які не знаходяться за юридичною адресою, що унеможливлює підтвердження фактичної сплати податку до бюджету.

Зазначені висновки покладені в основу основних мотивів касаційної скарги.

Так, за визначенням п. 1.8 ст. 1 Закону № 168/97-ВР бюджетне відшкодування - це сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв'язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом.

У п. 1.3 ст. 1 Закону №168/97-ВР платника податку визначено як особу, яка згідно із цим Законом зобов'язана здійснювати утримання та внесення до бюджету податку, що сплачується покупцем.

Згідно з п. 10.2 ст. 10 того самого Закону платники податку, визначені у підпунктах "а", "в", "г", "д" п. 10.1 цієї статті, відповідають за дотримання достовірності та своєчасності визначення сум податку, а також за повноту і своєчасність його внесення до бюджету відповідно до закону.

Податкові зобов'язання з ПДВ у відповідності до положень Закону № 168/97ВР визначаються сальдовим методом, який передбачає необхідність врахування як надходжень сум податку разом із вартістю товарів (послуг), що поставляються платником податку, так і витрат цього платника на сплату сум ПДВ у складі ціни товарів (послуг), що придбані ним з метою використання у господарській діяльності (пп. 7.7.1 п. 7.7 ст. 7 цього Закону).

Не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пп. 7.2.6 цього пункту) (пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 цього Закону).

Виходячи зі змісту пп. 7.7.1 та пп. 7.7.2 п. 7.7 ст. 7 Закону № 168/97-ВР, бюджетному відшкодуванню підлягає частина податку, сплачена платником податку, що придбав товари та послуги, їх постачальникам.

Тобто, факт надмірної сплати товару повинен розумітися як сплата ПДВ у складі ціни товарів (послуг), що придбані платником податку, і розрахунки за які є здійсненими.

Аналізуючи зазначені вище норми та фактичні обставини справи суд касаційної інстанції приходить до висновку, що податкове законодавство, чинне на момент виникнення спірних правовідносин, не ставить в залежність право позивача на формування податкового кредиту з ПДВ та його подальше бюджетне відшкодування від встановлення факту сплати контрагентами податку до бюджету по всьому ланцюгу постачальників - від виробника до особи, що заявила своє право на відшкодування ПДВ, як не залежить таке право і від проведення чи не проведення зустрічних перевірок контрагентів по всьому ланцюгу постачання, так і від фактичного перебування господарюючих суб'єктів за їх юридичною адресою.

Крім того, позивач, як платник податку, самостійно несе відповідальність за достовірність і своєчасність обчислення та внесення ним податку до бюджету відповідно до законодавства України і не може нести відповідальність за порушення контрагентами правил здійснення господарської діяльності та/або податкової дисципліни. У разі якщо контрагентами були допущені порушення норм податкового чи норм іншого законодавства, у тому числі по декларуванню податкових зобов'язань чи по їх сплаті, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цих осіб.

Враховуючи викладене та з огляду на те, що відповідачем не ставиться під сумнів добросовісність дій позивача та реальність вчинених господарських операцій, а також враховуючи встановлені судами факти сплати коштів за отриманий товар, зокрема суми ПДВ, наявність у позивача належним чином оформлених податкових накладних, що були видані на користь Підприємства зареєстрованими платниками ПДВ, суди попередніх інстанцій дійшли правомірного висновку про правомірність включення позивачем сум ПДВ, сплачених у ціні придбаних товарів, до податкового кредиту, які у подальшому приймали участь у визначенні суми бюджетного відшкодування.

З огляду на зазначене у суду відсутні правові підстави для висновку про законність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Отже, в межах касаційної скарги порушень судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено, правова оцінка обставин у справі дана вірно, а тому касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210 - 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Дніпродзержинської об'єднаної державної податкової інспекції Дніпропетровської області Державної податкової служби залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07.12.2011 по справі № 2-а-10970/09/0470 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає, крім як з підстав, у строк та в порядку, визначеними ст. ст. 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий О.В. Карась

Судді А.М. Лосєв

І.Я. Олендер