Справа № 344/12541/15-а,2-а/344/489/15
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2016-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2016 р. Справа № 876/12091/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.

суддів: Большакової О.О., Макарика В.Я.

за участю секретаря судового засідання: Гнідець Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14.09.2015 р. по справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,-

встановив:

26.08.2015 року позивач - ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до відповідача - управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області (далі - УПФУ в м. Івано-Франківську) про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що в серпні 2015 року ОСОБА_1 стало відомо, що при призначенні пенсії відповідач не включив до розрахунку заробітку, з якого визначається пенсія, суми допомоги на оздоровлення та на соціально-побутові потреби, із яких було сплачено страхові внески. 20.08.2015 року позивач звернулася до УПФУ в м. Івано-Франківську із заявою про перерахунок пенсії з врахуванням суми допомоги на оздоровлення та на соціально-побутові потреби, але листом від 20.08.2015 року в проведенні перерахунку було відмовлено.

З таким твердженням відповідача ОСОБА_1 не згідна, відтак просить визнати неправомірними дії УПФУ в м. Івано-Франківську щодо невключення до складу заробітної плати для призначення пенсії державного службовця матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, зобов`язати здійснити перерахунок з 29.05.2009 року та в подальшому виплачувати пенсію державного службовця, включивши до складу заробітної плати для призначення пенсії матеріальну допомогу на оздоровлення та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, у відсотковому відношенні на час призначення пенсії.

Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14.09.2015 р. позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України в місті Івано-Франківську Івано-Франківської області щодо невключення до складу заробітної плати для призначення пенсії державного службовця ОСОБА_1 матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в місті Івано-Франківську Івано-Франківської області здійснити з 26 лютого 2015 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1, включивши до складу заробітної плати для призначення пенсії матеріальну допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач - ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку. Вважає, що постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає зміненню з підстав, викладених в апеляційній скарзі. Просить змінити постанову, доповнивши абзац третій резолютивної частини словами «зі збереженням відсоткового проценту нарахування пенсії станом на час призначення пенсії».

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що, як вбачається із змісту оскаржуваної постанови, суд першої інстанції зобов`язав відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 26.02.2015 року, що слід розуміти як нове нарахування пенсії з 26.02.215 року, а не відновлення порушеного відповідачем 29.05.2009 року права.

Апелянт наголошує на тому, що порушення її прав мало місце саме 29.05.2009 року і його відновлення повинно відбутись у відповідності до вимог закону, який діяв на час порушення, відтак у резолютивній частині оскаржуваної постанови повинно бути зазначено про зобов`язання відповідача провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 зі збереженням відсоткового нарахування на час призначення пенсії.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін, з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 знаходиться на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу».

З довідки про виплачені матеріальні допомоги державного службовця, виданої Головним управлінням Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області 05.05.2015 року №13-33/33 вбачається, що позивачу за період 2007-2009 років виплачено матеріальну допомогу на оздоровлення та матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань.

Так, колегією суддів встановлено, що в розрахунок для обчислення пенсії відповідачем не було включено виплачені позивачу суми матеріальних допомог на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань, тому позивач 20.08.2015 року звернувся до відповідача із заявою про проведення перерахунку призначеної їй пенсії з врахуванням зазначених вище матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань.

Проте, на подану позивачем заяву листом від 20.08.2015 року № 262/Г-15 відповідач відмовив у проведенні зазначеного перерахунку, мотивуючи тим, що чинним законодавством не передбачено врахування зазначених виплат при обчисленні пенсії.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів виходить з наступного.

Зі змісту ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Згідно статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) пенсія державним службовцям виплачується за рахунок держави. На одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності загального трудового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, без обмеження граничного розміру пенсії, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі. Пенсія державному службовцю виплачується у повному розмірі незалежно від його заробітку (прибутку), одержуваного після виходу на пенсію. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати, без обмеження граничного розміру пенсії.

Згідно ст. 37-1 Закону України "Про державну службу" у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Згідно ч.1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 р. № 108/95-ВР (із змінами та доповненнями) заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 Закону України «Про оплату праці», визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Згідно з п. 2.3.3 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13 січня 2004 року №5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за №114/8713 до інших заохочувальних та компенсаційних виплат включаються суми матеріальної допомоги, що має систематичний характер, надана всім або більшості працівників (на оздоровлення, у зв'язку з екологічним станом).

Частиною другою статті 33 Закону України «Про державну службу», передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Беручи до уваги вищевикладені правові норми, колегія суддів приходить до висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення та допомога для вирішення соціально-побутових питань входила до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 р. № 1788-XII врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Згідно ч. 1 ст.66 Закону України № 1788-XII, до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

В силу статті 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. № 1058-IV, до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються, зокрема: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим самим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до

законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Як наслідок, отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

В даному випадку при вирішенні спірних правовідносин перевагу у застосуванні мають спеціальні норми, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, зокрема, ст. 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та ст. 41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", а не положення Законів України "Про державну службу" та "Про оплату праці", які до спірних правовідносин є загальними.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом України у постанові від 14.05.2013 року в справі № 21-125а13, яка з врахуванням вимог ст.244-2 КАС України є обов'язковою для врахування судами при розгляді справ у подібних правовідносинах.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що при перерахунку пенсії ОСОБА_1 повинна враховуватися отримана нею при перебуванні на державній службі матеріальна допомога на оздоровлення та матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, оскільки на вищезазначені виплати нараховувались страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Стосовно доводів апелянта щодо необхідності доповнення оскаржуваної постанови абзацом про зобов`язання відповідача провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 зі збереженням відсоткового нарахування на час призначення пенсії, то такі, на переконання колегії суддів, не можуть братись до уваги з огляду на наступне.

Відповідно до частин 1-2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, позивач звернулась до суду із адміністративним позовом 26.08.2015 року, тому відповідач зобов`язаний здійснити перерахунок та виплату пенсії державного службовця ОСОБА_1, включивши до складу заробітної плати для призначення пенсії матеріальну допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, з 26.02.2015 року, оскільки позивач не зазначила поважні причини пропуску строку звернення до суду і не надала суду доказів, що підтверджують поважність причини пропуску.

Окрім цього, ОСОБА_1 у поданій апеляційній скарзі зазначила, що визнає факт пропуску нею процесуального строку та не заперечує проти задоволення її позовних вимог з 26.02.2015 року, а не з 29.05.2009 року.

Таким чином, оскільки зазначений адміністративний позов є підставним починаючи із 26.02.2015 року, відтак суд не в праві зазначати у судовому рішенні про збереження відсоткового нарахування на час призначення пенсії та неправомірно брати до уваги норми законодавства, чинні на час такого призначення.

Відповідно до частини першої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.

Керуючись ч.3 ст.160 КАС України, ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд -

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14.09.2015 р. по справі № 344/12541/15-а, 2-а/344/489/15 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя І.В. Глушко

Судді О.О. Большакова

В.Я. Макарик

Ухвала складена в повному обсязі 01.03.2016 року.