Справа № 826/117/14
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2016-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2016 року м. Київ К/800/40296/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Усенко Є.А.,

суддів: Веденяпіна О.А., Зайцева М.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні
касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві

на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 24.02.2014

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 03.07.2014

у справі № 826/117/14 Окружного адміністративного суду м. Києва

за позовом Публічного акціонерного товариства «Інноваційно-промисловий банк»

до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві

про визнання неправомірним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 24.02.2014, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 03.07.2014, позов задоволено: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві від 25.12.2013 № 2.

У касаційній скарзі ДПІ просить скасувати ухвалені у справі судові рішення та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Позивач не реалізував своє процесуальне право на подання заперечення проти касаційної скарги.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Фактичною підставою для збільшення у податковому обліку позивача грошових зобов'язань із податку на доходи фізичних осіб та застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) згідно з податковим повідомленням-рішенням, з приводу правомірності якого виник спір, стали висновки контролюючого органу, викладені в акті позапланової виїзної перевірки від 16.12.2013 № 776/26-55-22-02/21684161. Згідно висновків цього акту позивачем порушені норми підпункту 168.1.5 пункту 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України (ПК): не сплачено до бюджету податок на доходи фізичних осіб за період з 01.11.2011 по 01.03.2012 на загальну суму 163612,86 грн. при нарахування та виплаті заробітної плати працівникам філії «Київська дирекція ПАТ «Інноваційно-промисловий банк».

На підставі акту перевірки ДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення від 25.12.2013 № 2 про збільшення ПАТ «Інноваційно-промисловий банк» грошового зобов'язання із податку на доходи фізичних осіб на 163612,86 грн. за основним платежем.

У судовому процесі встановлено, що згідно з постановою Правління Національного банку України від 29.02.2012 № 72 «Про відкликання банківської ліцензії та призначення ліквідатора Публічного акціонерного товариства «Інноваційно-промисловий банк» з 02.03.2012 відкликано банківську ліцензію та ініційовано процедуру ліквідації цього банку.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 10.05.2012 по справі №5023/1715/12 було підтверджено відповідність застосування процедури ліквідації ПАТ «Інноваційно-промисловий банк» з боку Національного банку України вимогам Закону України «Про банки і банківську діяльність».

Відокремлений структурний підрозділ юридичної особи - філія «Київська дирекція Публічного акціонерного товариства «Інноваційно-промисловий банк» (ідентифікаційний код - 21684161), закрито 22.08.2012 та виключено із ЄДРПОУ, про що свідчить копія витягу з ЄДРПОУ від 29.08.2012 № 06/3-11/2409 (а.с. 24).

Листом від 25.12.2013 №16598/10/26-54-18-05-55 про надання інформації ДПІ у Оболонському районі ГУ Міндоходів у м. Києві повідомлено, що у зв'язку з припиненням філію «Київська дирекція Публічного акціонерного товариства «Інноваційно-промисловий банк» (податковий номер 21684161) знято з обліку як платника податків.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі - Закон № 2343-XII, у редакції, чинній на час виникнення відносин, з приводу прав і обов'язків у яких виник спір) кредитор - юридична або фізична особа, яка має у встановленому порядку підтверджені документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника, щодо виплати заборгованості із заробітної плати працівникам боржника, а також органи державної податкової служби та інші державні органи, які здійснюють контроль за правильністю та своєчасністю справляння єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів). Конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство. До конкурсних кредиторів відносяться також кредитори, вимоги яких до боржника виникли внаслідок правонаступництва за умови виникнення таких вимог до порушення провадження у справі про банкрутство. Поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство.

Частиною другою ст. 5 цього Закону встановлено, що законодавство про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом при розгляді судом справи про визнання банку неплатоспроможним (банкрутом) застосовується в частині, що не суперечить нормам Закону України "Про банки і банківську діяльність", а про визнання емітента іпотечних облігацій неплатоспроможним (банкрутом) - в частині, що не суперечить Закону України "Про іпотечні облігації".

Згідно з частиною першою ст. 88 Закону України «Про банки і банківську діяльність» (далі - Закон № 2121-III , у редакції, чинній на час виникнення відносин, з приводу прав і обов'язків у яких виник спір) право звернення до суду із заявою про визнання банку неплатоспроможним та його ліквідацію мають: 1) кредитори банку; 2) Національний банк України.

Згідно з частиною одинадцятою цієї статті протягом одного місяця з дня прийняття справи до розгляду суд повинен визначитися стосовно позову про ліквідацію банку. Єдиним питанням, що приймається до розгляду судом у справі про ліквідацію банку, є висновок Національного банку України щодо доцільності ліквідації банку та відповідність застосування процедури ліквідації з боку Національного банку України вимогам цього Закону.

У своєму рішенні суд повинен підтвердити кандидатуру ліквідатора або призначити такого, що відповідає вимогам цього Закону. Єдиною підставою відхилення кандидатури ліквідатора, призначеного Національним банком України, може бути наявність конфлікту інтересів, який став відомий суду (частина дванадцята ст. 88 Закону № 2121-III).

Частиною першою ст. 89 Закону № 2121-III ліквідатором здійснюється опублікування відомостей про відкриття ліквідаційної процедури у газеті "Урядовий кур'єр" чи "Голос України" за рахунок банку у строки, передбачені законами України, з дня прийняття Національним банком України рішення про відкликання ліцензії або власником банку рішення про ліквідацію банку.

Протягом одного місяця з дня опублікування оголошення про відкриття ліквідаційної процедури кредитори мають право заявити ліквідатору про свої вимоги до банку (частина третя цієї статті).

Частиною п'ятою ст. 31 Закону № 2343-XII встановлено, що вимоги, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, не розглядаються і вважаються погашеними.

Суди попередніх інстанцій, встановивши у судовому процесі обставини здійснення публікації в газеті «Урядовий кур'єр» від 06.03.2012 № 43 оголошення про відкриття ліквідаційної процедури ПАТ «Інноваційно-промисловий банк», зробили правильний висновок, що грошові зобов'язання, визначені ДПІ у оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні є неправомірними, оскільки були визначені у процесі ліквідаційної процедури.

Доводи касаційної скарги не спростовують правильність цих висновків, а відтак відсутні підстави для скасування оскаржуваних судових рішень.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий адміністративний суд України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 24.02.2014 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 03.07.2014 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку, передбачених статтями 236-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: підписЄ.А. Усенко
Судді: підписО.А. Веденяпін
підписМ.П. Зайцев