Справа № 826/15795/15
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2016-02-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

29 лютого 2016 року № 826/15795/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Іщука І.О., вирішив у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "МБА Плюс"
доДПІ у Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві
провизнання не чинним податкового повідомлення-рішення від 03.03.2015р. №

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

Товариство з обмеженою відповідальністю "МБА Плюс" звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до ДПІ у Оболонському районі м. Києва ГУ ДФС у м. Києві про визнання не чинним податкового повідомлення-рішення від 03.03.2015р. № .

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що податковим органом необґрунтовано прийнято податкове повідомлення-рішення 03.03.2015р. № , висновки акту перевірки від 14.02.2015 р. № 155/26-54-22-02-34345317, про порушення позивачем вимог податкового законодавства, щодо недоведеності реальності виконання договору, укладеного позивачем з ТОВ "Парус-2014" не відповідають дійсності, оскільки, у позивача наявні документи, що підтверджують виконання зазначеного договору, висновки акта перевірки є неправомірними.

До служби діловодства суду відповідачем було подано заперечення на позов, мотивація яких співпадає з викладеним в акті перевірки від 14.02.2015 р. № 155/26-54-22-02-34345317.

В судовому засіданні 15.10.2015 року відповідно ч.6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв'язку з неявкою представника відповідача в судове засідання, судом було ухвалено подальший розгляд справи у письмовому провадженні.

До служби діловодства суду 21.10.2015 року позивачем було подано додаткові докази, а саме копії актів внутрішнього переміщення товару придбаного у ТОВ "Парус-2014", копія балансу за 2014 р., копії штатних розкладів, калькуляції на вироби датовані березнем 2014 р.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

Податковим повідомленням-рішенням ДПІ у Оболонському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 03.03.2015р. № позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ у розмірі 212 727,00 грн. та штрафні санкції з цього податку у розмірі 106 364,00 грн.

За результатами адміністративного оскарження у позасудовому порядку, податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а скарги позивача без задоволення.

Зазначене податкове повідомлення-рішення прийнято на підставі висновків Акта від 14.02.2015 р. № 155/26-54-22-02-34345317 про результати позапланової невиїзної документальної перевірки позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства при взаємовідносинах з ТОВ "Парус-2014" за травень 2014 р.

За результатами перевірки податковим органом було встановлено порушення позивачем вимог п. 44.1 ст. 44, 185.1 ст. 185, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.2 ст. 200 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість за травень 2014 р. у сумі 212 727,00 грн.

Так, перевіркою було встановлено, що позивачем податковий кредит з ПДВ за травень 2014 р. у сумі 212 727,00 грн. сформовано на підставі податкових накладних, виписаних ТОВ "Парус-2014" на виконання договору поставки №12 від 04.04.2014 р.

Під час проведення перевірки перевіряючими було використано податкову інформацію ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м. Києві, зокрема, Акт від 23.07.2014 р. № 1655/26-59-22-12/38926681 про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання ТОВ "Парус-2014" щодо підтвердження господарських відносин з платниками податків за період з 01.05.2014 р. по 31.05.2014 р.

Так, відповідно до інформації ІС Податковий блок» станом на день проведення зустрічної звірки ТОВ "Парус-2014" має стан « 8» - до ЄДР внесено запис про відсутність за місцезнаходженням. ДПІ у Шевченківському районі м. Києва 01.04.2014 р. ТОВ "Парус-2014" було видано Свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість №200164523, індивідуальний податковий номер 99, однак, станом на дату складання акту про проведення звірки (23.07.2014 р.) дане свідоцтво ПДВ анульовано.

Посилаючись на те, що ТОВ "Парус-2014" виписано декілька податкових накладних на користь контрагента в один день у сумі ПДВ до 10 000,00 грн., що відображені в податковій звітності та не зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, продавець не має права при одній поставці товару виписувати декілька податкових накладних на одну партію товару.

Перевіряючими Акті перевірки зроблено висновок про те, що ТОВ "Парус-2014" має ознаки нереальності здійснення операцій, а саме, відсутній рух активів, зобов'язань чи власного капіталу у процесі здійснення господарських операцій, відсутні фізичні, технічні та технологічні можливості до вчинення задекларованих операцій: відсутній кваліфікований персонал; незначний штат працюючих осіб при тому, що статутна діяльність потребує участі більшої кількості людей, в тому числі за спеціальною освітою; наявність у штаті тільки керівних посад; відсутні основні фонди (за умови, що вони необхідні для здійснення операцій), у тому числі неможливість здійснення операцій з відповідною кількістю певного товару та надання послуг у відповідні строки з урахуванням терміну його придатності, доступності на ринку тощо; відсутність за місцем знаходження (фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку) при відсутності укладених договорів оренди інших приміщень.

Враховуючи вищевикладене, податковий орган дійшов висновку про безтоварність господарських операцій та відсутність фактичного відвантаження товарів ТОВ "Парус-2014" на користь позивача під час їх документального оформлення згідно договору поставки №12 від 04.04.2014 р.

Суд бере до уваги, що висновки ДПІ щодо фіктивності діяльності контрагента позивача, не знайшли свого підтвердження, оскільки належні та допустимі докази на підтвердження нікчемності правочину, укладеного між позивачем та ТОВ "Парус-2014" відповідачем суду не надано. Відповідачем також не надано суду вироку суду щодо посадових осіб контрагента позивача.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства, суд прийшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог, виходячи з наступного.

На підтвердження правомірності віднесення до податкового кредиту сум податку на додану вартість при здійсненні господарських операцій з ТОВ "Парус-2014" позивачем суду надано договір поставки від 04.04.2014р.

Відповідно до п.1. даного договору постачальник - ТОВ "Парус-2014" зобов'язується передати (поставити) в обумовлені строки другій стороні покупцеві комплектуючі матеріали - надати товар, а покупець - позивач зобов'язується прийняти вказаний товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно п. 2.1. договору поставка товару здійснюється на умовах ФРАНКО ЗАВОД, місце поставки - склад постачальника: м. Київ.

Відповідно до п.3. договору загальна кількість товарів, що підлягають поставці, їх часткове співвідношення (асортимент, номенклатура) за сортами, групам, підгрупами, видами, типами, розмірами визначаються за згодою сторін, якщо інше не передбачено законом. Кількість товару, який підлягає поставці за цим договором, може встановлюватися або в одиницях вимірювання, або у грошовому вираженні. Сторони мають право в період дії договору за погодженням змінювати загальну кількість товарів, що підлягають поставці.

Договір вступає в дію з дати його підписання і діє протягом одного року (п.4.1. договору).

Додатком №9 від 05.05.2014 р. до договору поставки від 04.04.2014 р. №12 сторонами погоджено специфікацію щодо асортименту товару: стрічка світлодіодна у силіконовому захисті 120/3528/64 сw, кількість у грошовому виразі становить 16 398,00 грн.

Додатком №10 від 05.05.2014 р. до договору поставки від 04.04.2014 р. №12 сторонами погоджено специфікацію щодо асортименту товару: кронштейн стальний штампований оцинкований правий, кількість у грошовому виразі становить 216 432,00 грн.; кронштейн стальний штампований оцинкований лівий, кількість у грошовому виразі становить 216 432,00 грн.

Додатком №11 від 05.05.2014 р. до договору поставки від 04.04.2014 р. №12 сторонами погоджено специфікацію щодо асортименту товару: магніт D=5 2мм круг, кількість у грошовому виразі становить 50 778,00 грн.; магніт D=5 3мм круг, кількість у грошовому виразі становить

339,84 грн.

Додатком №12 від 07.05.2014 р. до договору поставки від 04.04.2014 р. №12 сторонами погоджено специфікацію щодо асортименту товару: магніт D=5 3мм круг, кількість у грошовому виразі становить 165 714,48 грн.

Додатком №13 від 07.05.2014 р. до договору поставки від 04.04.2014 р. №12 сторонами погоджено специфікацію щодо асортименту товару: діодна стрічка у Cool White 1210 (модуль), кількість у грошовому виразі становить 114 393,60 грн.

Додатком №14 від 08.05.2014 р. до договору поставки від 04.04.2014 р. №12 сторонами погоджено специфікацію щодо асортименту товару: діодна стрічка у Cool White 1210 (модуль), кількість у грошовому виразі становить 97 314,00 грн.

Додатком №15 від 08.05.2014 р. до договору поставки від 04.04.2014 р. №12 сторонами погоджено специфікацію щодо асортименту товару: світлодіодна смуга 120/3528/33 сw подвійної щільності, кількість у грошовому виразі становить 32 425,92 грн.

Додатком №16 від 12.05.2014 р. до договору поставки від 04.04.2014 р. №12 сторонами погоджено специфікацію щодо асортименту товару: кронштейн стальний штампований оцинкований правий, кількість у грошовому виразі становить 183 065,40 грн.; кронштейн стальний штампований оцинкований лівий, кількість у грошовому виразі становить 183 065,40 грн.

На підтвердження отримання товарів за договором від 04.04.2014 р. №12 позивач надав суду видані ТОВ "Парус-2014" видаткові накладні:

№505/011 від 05.05.2014 р. на суму 16 398,90 грн. (в т.ч. ПДВ 2 733,15 грн.) стрічка світлодіодна у силіконовому захисті 120/3528/64 сw у кількості 95 шт.;

№505/012 від 05.05.2014 р. на суму 432 864,00 грн. (в т.ч. ПДВ 72 144,00 грн.) кронштейн стальний штампований оцинкований правий у кількості 21 600 шт. та кронштейн стальний штампований оцинкований лівий у кількості 21 600 шт.;

№505/013 від 05.05.2014 р. на суму 51 117,84 грн. (в т.ч. ПДВ 8 519,64 грн.) магніт D=5 2мм круг у кількості 9 300 шт. та магніт D=5 3мм круг у кількості 48 шт.;

№705/004 від 07.05.2014 р. на суму 165 714,48 грн. (в т.ч. ПДВ 27 619,08 грн.) магніт D=5 3мм круг у кількості 23 406 шт.;

№705/005 від 07.05.2014 р. на суму 114 393,60 грн. (в т.ч. ПДВ 19 065,60 грн.) діодна стрічка у Cool White 1210 (модуль) у кількості 1 152 м.п.;

№805/004 від 08.05.2014 р. на суму 97 314,00 грн. (в т.ч. ПДВ 16 219,00 грн.) діодна стрічка у Cool White 1210 (модуль) у кількості 980 м.п.;

№805/005 від 08.05.2014 р. на суму 32 425,92 грн. (в т.ч. ПДВ 5 404,32 грн.) світлодіодна смуга 120/3528/33 сw подвійної щільності у кількості 216 м.п.;

№1205/009 від 12.05.2014 р. на суму 366 130,80 грн. (в т.ч. ПДВ 61 021,80 грн.) кронштейн стальний штампований оцинкований правий у кількості 18 270 шт. та кронштейн стальний штампований оцинкований лівий у кількості 18 270 шт.;

податкові накладні: №22 від 05.05.2014 р. на суму 16 398,90 грн. (в т.ч. ПДВ 2 733,15 грн.) стрічка світлодіодна у силіконовому захисті 120/3528/64 сw у кількості 95 шт.;

№23 від 05.05.2014 р. на суму 432 864,00 грн. (в т.ч. ПДВ 72 144,00 грн.) кронштейн стальний штампований оцинкований правий у кількості 21 600 шт. та кронштейн стальний штампований оцинкований лівий у кількості 21 600 шт.;

№24 від 05.05.2014 р. на суму 51 117,84 грн. (в т.ч. ПДВ 8 519,64 грн.) магніт D=5 2мм круг у кількості 9 300 шт. та магніт D=5 3мм круг у кількості 48 шт.;

№25 від 07.05.2014 р. на суму 165 714,48 грн. (в т.ч. ПДВ 27 619,08 грн.) магніт D=5 3мм круг у кількості 23 406 шт.;

№26 від 07.05.2014 р. на суму 114 393,60 грн. (в т.ч. ПДВ 19 065,60 грн.) діодна стрічка у Cool White 1210 (модуль) у кількості 1 152 м.п.;

№27 від 08.05.2014 р. на суму 97 314,00 грн. (в т.ч. ПДВ 16 219,00 грн.) діодна стрічка у Cool White 1210 (модуль) у кількості 980 м.п.;

№28 від 08.05.2014 р. на суму 32 425,92 грн. (в т.ч. ПДВ 5 404,32 грн.) світлодіодна смуга 120/3528/33 сw подвійної щільності у кількості 216 м.п.;

№29 від 12.05.2014 р. на суму 366 130,80 грн. (в т.ч. ПДВ 61 021,80 грн.) кронштейн стальний штампований оцинкований правий у кількості 18 270 шт. та кронштейн стальний штампований оцинкований лівий у кількості 18 270 шт.

Листом від 01.06.2014 р. № 18 ТОВ "Парус-2014" повідомило позивача, що заборгованість позивача перед ТОВ "Парус-2014" у сумі 1 203 718,32 грн. за договором поставки № 12 від 04.04.2014 р. переведено на нового кредитора ТОВ «Креативкомпані» згідно договору б/н від 01.06.2014 р.

Так, відповідно до договору про відступлення права вимоги б/н від 30.05.2014 р. ТОВ "Парус-2014" - первісний кредитор передає, а новий кредитор ТОВ «Креативкомпані» приймає на себе вимоги, що належать первісному кредиторові, і стає кредитором за договором поставки № 12 від 04.04.2014 р., укладеним між первісним кредитором та позивачем. За цим договором новий кредитор одержує право замість первісного кредитора вимагати від боржника належного виконання всіх зобов'язань за основним договором.

На підтвердження здійснення оплати за договором №12 від 04.04.2014 р. позивачем суду надано платіжні доручення, що підтверджують сплату грошових коштів позивачем на користь ТОВ "Парус-2014" на загальну суму 477 364,74 грн. та платіжні доручення про сплату за товар згідно договору №12 від 04.04.2014 р. з урахуванням договору про відступлення права вимоги на користь ТОВ «Креативкомпані» у сумі 1 203 718,32 грн.

Відповідно до видаткових накладних на підставі, яких позивачем було отримано товар від ТОВ "Парус-2014", товар відпущено директором ТОВ "Парус-2014" та отримано директором позивача.

При цьому, слід зазначити, що відповідно до п. 2.3 договору встановлено, що незалежно від базису поставки, разом з товаром постачальник повинен передати позивачу документи: технічний паспорт, документ про якість тощо, які мають відношення до товару і належать до передачі разом з товаром.

Жодної довіреності на отримання позивачем товарно-матеріальних цінностей - товарів у ТОВ "Парус-2014" згідно договору №12 від 04.04.2014 р., ані витягу з книги видачі довіреностей, жодних супутніх документів на отриманий від ТОВ "Парус-2014" товар позивачем суду не надано.

Крім того, позивачем не надано суду доказів на підтвердження отримання та транспортування зазначеного товару - товарно-транспортних накладних, договорів перевезення, складського обліку та відповідно бухгалтерського обліку отриманих позивачем товарів. А тому, позивачем відповідно не доведено належними доказами отримання від ТОВ "Парус-2014" вказаних товарів.

Так, посилаючись на переробку отриманих від ТОВ "Парус-2014" товарів та подальшу реалізацію їх у вигляді продукції, позивачем суду не надано доказів на підтвердження того, що у позивача наявне приміщення та обладнання, де саме і здійснювалася позивачем така переробка, з метою їх подальшої реалізації. Зокрема, позивачем не надано суду відповідних договорів оренди відповідних виробничих площ та обладнання, на яких позивачем оброблялися отримані від ТОВ "Парус-2014" товари, тощо.

Враховуючи викладене, суд критично оцінює надані позивачем роздруківки фото на яких зображено людину, яка ріже лист пластмаси та інші зображення, оскільки, такі роздруківки не доводять, що ця особа є працівником позивача або виконує цю роботу згідно договору, укладеного між позивачем на виконання робіт з переробки товарів, отриманих від ТОВ "Парус-2014" та не доводять, що на них зображено товари отримані від ТОВ "Парус-2014", а тому не є доказами на підтвердження обробки отриманих від ТОВ "Парус-2014" товарів.

Суд також критично оцінює, надані позивачем накладні-вимоги на відпуск (внутрішнє переміщення) товарів, оскільки, з наданих накладних не вбачається, що особа яка отримала товари є працівником позивача, при цьому, частина накладних-вимог на відпуск (внутрішнє переміщення) товарів, зокрема: смуга 120/3528/33 сw подвійної щільності; магніт D=5 3мм круг датовані 30.04.2014 р. тобто до того, як позивач 05.05.2014 р. мав отримати їх від ТОВ "Парус-2014" згідно видаткових накладних.

Враховуючи викладене, суд робить висновок про те, що надані позивачем докази вказують на те, що позивач не міг реалізувати у квітні 2014 р. товари придбані у ТОВ "Парус-2014" у травні 2014 р.

Оскільки, позивачем не надано суду доказів, на підтвердження отримання у ТОВ "Парус-2014" товарів, суд приходить до висновку, що господарської операції з поставки ТОВ "Парус-2014" та відповідно отримання позивачем товарів згідно договору №12 від 04.04.2014 р. не відбулося.

Таким чином, позивачем не доведено, що договір №12 від 04.04.2014 р., укладений з ТОВ "Парус-2014", реально виконувався сторонами, зокрема, у травні 2014 року.

На підтвердження реальності проведення зазначених господарських операцій, позивачем надані суду первинні документи використання зазначеної продукції під час здійснення господарської діяльності позивача та подальшої її реалізації іншим суб'єктам господарювання, зокрема, у вигляді обладнання для виставлення та продажу тютюнових виробів ПрАТ "А/Т Тютюнова компанія "В.А.Т.-Прилуки" у травні 2014 р., зокрема, договір від 03.01.2014 р. №03-01-14/3, видаткові накладні, довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей та виписку банку про рух коштів на рахунку позивача за квітень 2014 р.

Так, позивачем надано договір, укладений з ПрАТ "А/Т Тютюнова компанія "В.А.Т.-Прилуки" (надалі по тексту компанія) від 03.01.2014 р. №03-01-14/3, відповідно до якого позивач поставляє компанії обладнання для виставлення та продажу тютюнових виробів та іншу продукцію, погоджену у специфікаціях. На підтвердження здійснення поставок у виконання даного договору позивачем надано суду видаткові накладні, довіреності на одержання товарно-матеріальних цінностей уповноваженою особою компанії.

Однак, з вказаних документів не можливо встановити, що позивачем було поставлено компанії комплектуючі матеріали та товари, придбані у ТОВ "Парус-2014", оскільки, асортимент придбаних позивачем товарів у ТОВ "Парус-2014" та поставлених компанії відрізняються.

Крім того, надані позивачем докази оплати компанією на користь позивача грошових коштів за договором від 03.01.2014 р. №03-01-14/3, які на думку позивача свідчать про подальшу реалізацію позивачем придбаних у ТОВ "Парус-2014" товарів, суд відзначає, що така виписка про рух коштів на рахунку позивача не підтверджує продаж товарів отриманих позивачем від ТОВ "Парус-2014" за договором №12 від 04.04.2014 р., оскільки, у графі призначення платежу вказано «оплата за обладнання для виставлення та продажу тютюнових виробів згідно рахунку-фактури від 30.04.2014 р., в той час, як позивачем згідно оформлених документів товар у ТОВ "Парус-2014" придбано у травні 2014 р.

При цьому, відповідно до п. 2.2 договору від 03.01.2014 р. №03-01-14/3 визначено, що оплата вартості продукції за цим договором здійснюється шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на рахунок продавця на підставі рахунку-фактури продавця, який надається покупцеві - компанії при доставці продукції разом із видатковими документами (накладною, актом прийому-передачі тощо).

Тобто, оплата товару здійснюється після поставки позивачем продукції на адресу компанії.

Таким чином, суд дійшов висновку, про те, що позивач не міг продати ПрАТ "А/Т Тютюнова компанія "В.А.Т.-Прилуки" у квітні 2014 р. товар, придбаний у ТОВ "Парус-2014" у травні 2014р., отже, надані позивачем докази не доводять подальшу реалізацію товарів отримання, яких оформлено договором №12 від 04.04.2014 р., видатковими накладними та податковими накладними виданими ТОВ "Парус-2014" у травні 2014 р.

Отже, первинні документи надані позивачем на підтвердження здійснення господарських операцій згідно договору від 04.04.2014 р. №12 є такими, що не відповідають дійсним обставинам справи та не підтверджують здійснення таких господарських операцій.

Таким чином, позивачем не доведено, що договір від 04.04.2014 р. №12 укладений з ТОВ "Парус-2014" реально виконувався сторонами, зокрема, у травні 2014 року.

Частиною 1 статті 42 Господарського кодексу України (далі - ГК України) передбачено, що підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Згідно з п. 138.2 ст. 138 Податкового кодексу витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно з п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності).

У п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

У разі якщо частка товарів/послуг, послуг не містить відокремленої вартості, перелік (номенклатура) частково поставлених товарів/послуг зазначається в додатку до податкової накладної у порядку, встановленому центральним органом державної податкової служби, та враховується при визначенні загальних податкових зобов'язань».

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Згідно п.19 ст. 2 та ст.9 Бюджетного кодексу України доходи бюджету - усі податкові, неподаткові та інші надходження на безповоротній основі, справляння яких передбачено законодавством України (включаючи трансферти, дарунки, гранти); доходи бюджету класифікуються за такими розділами: податкові надходження, неподаткові надходження, доходи від операцій з капіталом, трансферти; податковими надходженнями визнаються передбачені податковими законами України загальнодержавні і місцеві податки, збори та інші обов'язкові платежі.

Законом України "Про бухгалтерський обік та фінансову звітність в Україні" передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Таким чином, враховуючи викладені законодавчі норми, для підтвердження включення до складу податкового кредиту сум ПДВ, сплачених у складі ціни за придбаний товар (роботи, послуги), необхідні первинні документи (податкові накладні, видаткові накладні, акти здачі-прийняття товару тощо), оформлені відповідно до вимог Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні".

Закон України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні" (далі - Закон) поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, а також на представництва іноземних суб'єктів господарської діяльності, які зобов'язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством (ст. 2).

Частиною 2 ст. 3 Закону визначено, що бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку

Відповідно до ст. 1 Закону, первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно ст. 9 Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 р. за № 168/704, первинні документи (на паперових і машино зчитувальних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Відповідно до п.2.15 та п.2.16 вищевказаного Положення, забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим та нормативним актам.

Таким чином, первинні документи, які складені суб'єктами господарської діяльності на операції, що суперечать законодавчим і нормативним актам, та такі що не відповідають сутності і не несуть доказовості відносно змісту здійсненої операції не є документами, які можуть бути підставою для відображення в облікових регістрах бухгалтерського та податкового обліку.

Будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Як зазначено у постанові Верховного Суду України від 07.02.2012 № 21-425во10, наявність у позивача податкових накладних, виданих контрагентом, за умови встановлення судом факту нездійснення самої господарської операції, не є підставою для віднесення зазначених у цих накладних сум до податкового кредиту

Аналізуючи обставини даної справи та наявні в ній докази, суд приходить до висновку, що укладений позивачем договір не мав на меті настання реальних правових наслідків, що відповідно свідчить про безтоварність господарських операцій позивача з ТОВ "Парус-2014".

У зв'язку з цим, дії платника податку позивача вказують на його недобросовісність, а вчинені ним господарські операції викликають сумнів у їх реальності та відповідності дійсному економічному змісту.

Відповідно до інформаційного листа Вищого адміністративного суду України №742/11/13-11 від 02.06.2011 судам необхідно перевірити фізичні, технічні та технологічні можливості певної особи до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції, як-то: наявність кваліфікованого персоналу, основних фондів, у тому числі транспортних засобів для перевезення або виробництва, приміщень для зберігання товарів тощо, якщо такі умови необхідні для здійснення певної операції; можливість здійснення операцій з відповідною кількістю певного товару у відповідні строки з урахуванням терміну його придатності, доступності на ринку тощо; наявність відповідних ліцензій та інших дозвільних документів, що необхідні для ведення певного виду господарської діяльності.

Отже, виходячи з аналізу наведених норм в сукупності, Податковим кодексом України визначено окремі випадки, за яких неможливе формування податкового кредиту, зокрема, це відсутність зв'язку з господарською діяльністю, фіктивність операцій (відсутність поставок), відсутність податкової правосуб'єктності, відсутність на момент перевірки податкових накладних або видача їх особою, яка не є платником податку на додану вартість. Таким чином, із зазначеного вище також випливає й те, що при дослідженні факту здійснення господарської операції, оцінці підлягають відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.

Відповідно до позиції Вищого адміністративного суду України відсутність реального вчинення господарських операцій та як наслідок, юридична дефектність відповідних первинних документів за змістом пункту 44.1 ПКУ не дозволяє формувати дані податкового обліку незалежно від спрямованості умислу платників податків - учасників відповідних операцій.

Суд вважає за необхідне зазначити, що наявність податкових накладних дійсно є обов'язковою обставиною для визначення правильності формування податкового кредиту, але не вичерпною.

Зокрема, якщо наведені у договорах товари чи послуги фактично не поставлялися, то придбання таких товарів або послуг не відбулося. Відповідно право на податковий кредит у такого платника податків не виникає, оскільки при цьому не дотримано обов'язкових умов для виникнення такого права - придбання товарів (послуг) з метою їх використання у господарській діяльності. Зазначене стосується також і випадків, коли певні товари чи послуги придбаваються не в межах господарської діяльності платника податків.

Таким чином, як випливає з визначень даних термінів, господарська операція є дія або подія, яка викликає зміни в структурі ресурсів, контрольованих підприємством, у результаті минулих подій, виконання яких, як очікується, призведе до отримання економічних вигод у майбутньому, та зобов'язань, у власному капіталі підприємства.

Оскільки, позивачем не доведено належними доказами здійснення реальності операцій на виконання договору з ТОВ "Парус-2014" у травні 2014 р., позовні вимоги є такими, що не підлягають до задоволення у зв'язку їх необґрунтованістю та не доведеністю.

Враховуючи, те що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними конкретними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, суд приходить до висновку, що в позовній заяві наведені обставини, які не підтверджуються достатніми доказами, що свідчить про не обґрунтованість позовних вимог, а отже, податкове повідомлення-рішення від 03.03.2015р. № прийнято з урахуванням всіх обставин.

Пунктом 123.1 статті 123 Податкового кодексу, зокрема, передбачено, що у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: 1) суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; 2) суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням зазначеного, на підставі встановлених судом фактів та обставин, враховуючи, що докази, наведені позивачем не спростовують висновків Акта перевірки, позивачем не доведено суду обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення від 03.03.2015р. № прийнято у відповідності до вимог чинного законодавства.

Згідно частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 цього Кодексу передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, зважаючи на взаємний та достатній зв'язок доказів у їх сукупності, та враховуючи, що докази, наведені податковим органом, спростовують доводи позивача, суд дійшов висновку, що адміністративний не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 52, 69-71, 94, ч. 4 ст. 122, 160-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "МВА Плюс" відмовити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "МБА Плюс" решту суми судового збору у розмірі 4384,80 грн.

3. Стягнення решти суми судового збору доручити ДПІ у Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її отримання особою, яка оскаржує постанову, за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О. Іщук