Справа № 813/5960/15
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2016-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

з питань ухвалення додаткового судового рішення

01 березня 2016 року № 813/5960/15

Львівський окружний адміністративний суд у складі судді Клименко О.М., за участю секретаря судового засідання Дорош Х.Р. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: ОСОБА_1, представник ОСОБА_2;

відповідача 1: представник ОСОБА_3;

відповідача 2: представник не прибув;

розглянувши в судовому засіданні заяву представника відповідача 1 про постановлення додаткового судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, Головного управління Національної поліції України у Львівській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області звернулось до Львівського окружного адміністративного суду із заявою про постановлення додаткового судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, Головного управління Національної поліції України у Львівській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Заява обґрунтована тим, що судом при постановленні рішення не взято до уваги факту перебування Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області у процесі ліквідації та факту створення ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області. Вважає, що судом не визначено порядок подальшого проходження служби ОСОБА_1 після поновлення на роботі з урахуванням скасування всіх штатних посад апарату Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області та його структурних підрозділів.

Представник відповідача 1 в судовому засіданні заяву про постановлення додаткового судового рішення підтримала, додатково зазначила, що судом не було враховано вимог п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України та п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.1992 року.

Позивач та представник позивача у судовому засіданні проти заяви про постановлення додаткового судового рішення заперечили, просили в її задоволенні відмовити.

Представник відповідача 2 в судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду був належним чином повідомлений.

При постановленні ухвали суд враховує наступне.

Відповідно до ст. 168 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи прийняти додаткову постанову чи постановити додаткову ухвалу у випадках, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

15.01.2016 року Львівським окружним адміністративним судом прийнято постанову у справі № 813/5960/15 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, Головного управління Національної поліції України у Львівській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, якою адміністративний позов задовольнити частково; визнано протиправним та скасовано наказ начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області № 542 о/с від 30.07.2015 року; поновлено ОСОБА_1 на посаді фельдшера медичного пункту батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Львів» Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області з 31 липня 2015 року; стягнено з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області (пл. Ген. Григоренка, 3, м. Львів, 79007, ) на користь ОСОБА_1 (пл. Авіації, 17/54, м. Новий Калинів, Самбірський район, Львівська область, 81464, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) грошове забезпечення за час вимушеного прогулу в розмірі 22185 (двадцять дві тисячі сто вісімдесят пять) грн. 54 коп. без урахування сум обовязкових до сплати податків та внесків; в решті позовних вимог відмовлено.

Судом встановлено, що відповідно до наказу Міністерства внутрішніх справ України № 1322 від 30.10.2015 року створено ліквідаційні комісії та затверджено голів ліквідаційних комісій територіальних органів МВС по Львівській області. Наказом Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області № 60 від 06.11.2015 року затверджено персональний склад ліквідаційної комісії ГУМВС України у Львівській області.

Відповідач 1 вважає, що суду при постановленні рішення слід було врахувати вимоги п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України та п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.1992 року та визнати позивача звільненим за п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України у звязку із ліквідацією відповідача 1.

Представник відповідача 1 в судовому засіданні зазначив, що станом на 01.03.2016 року ліквідаційна комісія Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області не припинила свою роботу, запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про припинення юридичної особи Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області у звязку з ліквідацією не внесено. Також зазначив про тотожність понять перебування юридичної особи в стані припинення та припинення юридичної особи.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 104 Цивільного кодексу України юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Згідно зі ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Відповідачем 1 не додано до заяви про постановлення додаткового судового рішення доказів внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців запису про припинення юридичної особи Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області. Не надано таких доказів представником відповідача 1 і у судовому засіданні.

З урахуванням встановлених обставин та вимог ст. 104 Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання позивача звільненим за п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України у звязку із ліквідацією відповідача 1. Щодо твердження представника відповідача 1 про тотожність понять перебування юридичної особи в стані припинення та припинення юридичної особи, таке на переконання суду є безпідставним, необґрунтованим та таким, що не відповідає нормам закону.

Суд зазначає, що відповідачем 1 у заяві про постановлення додаткового судового рішення не зазначено жодної із перелічених у ч. 1 ст. 168 КАС України підстав для винесення додаткового судового рішення та не обґрунтовано необхідності прийняття додаткової постанови у справі.

Стосовно твердження відповідача 1 про неврахування під час прийняття рішення у справі факту перебування відповідача 1 в стані припинення та факту скасування всіх штатних посад апарату відповідача 1 та його структурних підрозділів суд зазначає, що таким фактам було надано оцінку під час прийняття рішення у справі, однак не було взято до уваги у звязку з тим, що вказані факти не мають відношення до предмета доказування у даній справі.

Також суд враховує те, що постанову суду від 15.01.2016 року виконано відповідачем 1 в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді фельдшера медичного пункту батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Львів» Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області з 31 липня 2015 року та виплати грошового забезпечення за один місяць в сумі 4171,49 грн.

З огляду на наведене та з урахуванням встановлених обставин суд дійшов висновку про безпідставність заяви відповідача 1 про постановлення додаткового судового рішення у справі, а у її задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 160, 165, 168 КАС України, суд,

у х в а л и в:

В задоволенні заяви представника відповідача 1 про постановлення додаткового судового рішення відмовити.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання нею законної сили за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 КАС України, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено 03.03.2015 року.

Суддя Клименко О.М.