Справа № 749/86/16-а
Суддя: Шаповал З. О.
Дата ухвалення: 2016-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 749/86/16-а
Номер провадження 2-а/749/8/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2016 року Щорський районний суд Чернігівської області в складі :

головуючого - судді Шаповал З.О.

за участю секретаря Мирошниченко А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Щорса адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в Щорському районі Чернігівської області про визнання неправомірними дій УПФ в Щорському районі щодо відмови у нарахуванні та виплаті пенсії та зобов"язання провести нарахування та виплату пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач просить суд визнати протиправними дії Управління Пенсійного Фонду України в Щорському районі Чернігівської області щодо відмови їй у виплаті пенсії по третій групі інвалідності, захворювання повязане з впливом аварії на ЧАЕС з дитинства, та зобов»язати відповідача з 01.06.2015 року по 31.12.2015 року провести нарахування та виплату пенсії, мотивуючи свої вимоги тим, вона перебувала на обліку у відповідача, як отримувач пенсії, однак, з 01.04.2015 року пенсія їй не виплачувалась у зв»язку із внесенням змін до ст.58 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якими було тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, припинено виплату пенсій у період роботи особи на посадах, які дають право на призначення пенсії на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу". Вважає, що зазначене тимчасове обмеження втратило свою силу, оскільки у відповідності до п.5 Прикінцевих положеньЗаконуУкраїни від 02.03.2015року №213-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення"з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне грошове утримання призначаються відповідно до Закону України «Про державну службу». Відтак, з 01.06.2015 року позивач втратила право на призначення їй пенсії на підставі Закону України «Про державну службу», а тому, обмеження щодо тимчасового зупинення виплати пенсії на неї не поширюються.

Позивачка в судове засідання не з»явилась до суду надала заяву відповідно до якої просить розглянути справу без її участі.

Представник відповідача надіслав заперечення проти позову, в якому просить в задоволенні позову відмовити у зв»язку з безпідставністю і необґрунтованістю.

Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов такого висновку.

Позивач працює в управлінні соціального захисту населення Щорської районної державної адміністрації та перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Щорському районі Чернігівської області, як отримувач пенсії по третій групі інвалідності, захворювання повязане з впливом аварії на ЧАЕС з дитинства призначеної за нормами Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що підтверджується копією трудової книжки позивача.

З 01.04.2015 року відповідачем припинено виплату позивачу зазначеної вище пенсії у зв»язку із внесенням змін до ст..58 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» якими було тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, припинено виплату пенсій у період роботи особи на посадах, які дають право на призначення пенсії на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу".

Зазначені обставини підтверджуються листом відповідача №57/03 від 12.01.2016 року (а.с. 10), запереченням на адміністративний позов №421/08 від 11.02.2016 року (а.с. 16-17).

Вирішуючи питання щодо правомірності вимог позивача, суд виходить з таких міркувань.

Статтею 8 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно ч.1 ст.9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Судом встановлено, що призупинення виплати пенсії позивачу було здійснено в зв»язку з тим, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VІІІ від 2 березня 2015 року статтю 58 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" викладено у новій редакції, у відповідності до якої тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України "Про статус народного депутата України", «;Про державну службу», «;Про прокуратуру», «;Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються.

Відповідно до пункту 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII (надалі - Закон № 213) у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу»; «Про прокуратуру»; «Про судоустрій і статус суддів»; «Про статус народного депутата України»; «Про Кабінет Міністрів України»; «Про судову експертизу»; «Про Національний банк України»; «Про службу в органах місцевого самоврядування»; «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Тобто в Законі зазначено, що виплата пенсій призупиняється не тим особам, які працюють на посадах державних службовців, а тим, які працюють на посадах, які дають право на призначення пенсії по Закону України "Про державну службу" та інших спеціальних Законів.

Станом на 1 квітня 2015 року посада, на якій працює позивачка, дійсно, давала право на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу" у зв'язку з чим відповідачем правомірно виплату пенсії позивачці було припинено.

Вказаний в пункті 5 розділу ІІІ «Прикінцевих положень» Закону № 213, Закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 1 червня 2015 року не прийнятий, у зв'язку з чим з вказаної дати втратили чинність, зокрема, норми Закону України "Про державну службу", щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії за цим Законом не призначаються.

У даний час особам, які підпадають під дію Закону України "Про державну службу" пенсія призначається відповідно до Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування".

Таким чином, з 1 червня 2015 року посада, на якій працює позивачка, не дає права на призначення їй пенсії в порядку та на умовах, передбачених Закону України "Про державну службу" у зв'язку з чим відпали, передбачені статтю 58 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", підстави для невиплати позивачці пенсії, призначеної відповідно до цього закону і з 01.06.2015 року перешкоди для виплати позивачці вказаної пенсії відсутні.

Крім того посилання відповідача по справі у своєму запереченні на Закон від 24.12.2015 № 911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», як на одну із підстав відмови в поновленні пенсії з 01.06.2015 року є безпідставним, оскільки даним законом внесені зміни до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а саме у статті 58 вище зазначено закону вказано, що тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, пенсії, призначені відповідно до цього Закону: особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються. Тобто в даному Законі прямо зазначений період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, а позивач звернувся до пенсійного фонду для відновлення раніше призначеної пенсії починаючи з 01.06.2015 року, а тому застосовувати до спірних правовідносин слід норми чинного законодавства станом на 01.06.2015 року.

Суд дійшов даного висновку з урахуванням також і наступного.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Згідно ст.92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Крім того, статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статті 1 Конвенції Високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі I цієї Конвенції.

Стаття 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Париж, 20.III.1952) передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 14 Конвенції визначено, що користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою.

Відповідно до статті 18 Конвенції обмеження, дозволені згідно з цією Конвенцією щодо зазначених прав і свобод, не застосовуються для інших цілей ніж ті, для яких вони встановлені.

Враховуючи викладене, суд вважає, що діями відповідача безпосередньо порушено право позивача на соціальний захист, гарантоване Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Таким чином, суд дійшов переконання, що існує достатньо підстав для визнання протиправними дій відповідача щодо відмови позивачу у виплаті з 01.06.2015 року пенсії, призначеної відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Визнаючи обґрунтованими вимоги позивача, суд вважає за необхідне згідно вимог ч.2. ст.99 КАС України, задовольнити позовні вимоги в межах шестимісячного строку з дня звернення до адміністративного суду (05.02.2016 року), а саме починаючи з 05.08.2015 року, оскільки право позивача було порушено з 01.06.2015 року, а дізнався позивач про своє порушене право лише 12 січня 2016 року отримавши лист відповідь, оскільки посадові особи Пенсійного фонду України в Щорському районі Чернігівської області зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частина 2 статті 100 передбачає, що позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

За викладених обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1, підлягають частковому задоволенню з метою відновлення порушених прав позивача.

Позивач був звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду. Суд вважає, що вказані судові витрати слід віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.ст.8-11, 18, 71, 160-162, 163, КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного Фонду України в Щорському районі Чернігівської області щодо відмови ОСОБА_1 з 01.06.2015 року виплати пенсії по третій групі інвалідності, призначеної відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України в Щорському районі Чернігівської області з 05.08.2015 року по 31.12.2015 року провести нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсіі по третій групі інвалідності, призначеної відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі на момент припинення виплати.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня її проголошення.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через суд, який виніс постанову. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя З.О. Шаповал