Справа № 807/3735/13-а
Суддя: Сірош М.В.
Дата ухвалення: 2016-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2016 року м. Київ К/800/18388/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: Сіроша М.В.,

суддів: Голубєвої Г.К.,

Юрченко В.П.

розглянувши у порядку попереднього розгляду касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Ужгороді Головного управління Міндоходів у Закарпатській області (далі - ДПІ) на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2015 року у справі № 807/3735/13-а за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МІОР» (далі - Товариство) до ДПІ,

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2013 року Товариство звернулося до суду з адміністративним позовом про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ДПІ № від 19.09.2013 щодо накладення штрафу.

Зазначило, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення спростовується наявними в матеріалах адміністративної справи документами.

20 листопада 2013 року постановою Закарпатського окружного адміністративного суду, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2015 року, позов задоволено частково.

Податкове повідомлення-рішення ДПІ № від 19.09.2013 в частині накладення штрафу у розмірі 850,00 грн. визнане протиправним та скасоване.

В іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

ДПІ звернулася із касаційною скаргою про скасування постанови Закарпатського окружного адміністративного суду та ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду і ухвалення нової постанови про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами, 12.08.2013 ДПІ була здійснена перевірка податкової звітності Товариства, за наслідками якої того ж дня був складений акт перевірки № 952/07-01-17-05/22084233, відповідно до якого Товариством у порушення вимог пп. 49.18.2 п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України була несвоєчасно подана податкова декларація платника єдиного податку.

18 вересня 2013 року ДПІ прийняла податкове повідомлення-рішення № щодо накладення на Товариство штрафу у розмірі 510,00 грн.

12 серпня 2012 року ДПІ була здійснена камеральна перевірка даних задекларованих Товариством у податковій звітності з єдиного податку за 2-й квартал 2013 року, за наслідками якої того ж дня був складений акт перевірки № 953/07-01-22-02/22089233, згідно з яким Товариством у порушення вимог пп. 49.18.2 п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України несвоєчасно подана податкова декларація платника єдиного податку.

19 вересня 2013 року ДПІ прийняла податкове повідомлення-рішення № щодо накладення на Товариство штрафу у розмірі 1 020,00 грн.

Колегія суддів вважає висновки судів першої та апеляційної інстанцій про часткове задоволення позову обґрунтованими з таких підстав.

Відповідно до пп. 16.1.3 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний: подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Згідно з п. 49.1 ст. 49 Податкового кодексу України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків.

Підпунктом 49.18.2 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України передбачено, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює, в тому чисті, календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя).

Відповідно до п. 120.1 ст. 120 Податкового кодексу України неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов'язаними нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків), - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке порушення, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Суди правильно зазначили, що підставою для прийняття ДПІ оскарженого податкового повідомлення-рішення стало те, що податковим повідомленням-рішенням № від 18 вересня 2013 року, яке прийняте на підставі акту перевірки № 952/07-01-222/22089233 від 12 серпня 2013 року, були встановлені порушення Товариством вимог пп. 49.18.2 п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України, у зв'язку з чим на підставі п. 119.2 ст. 119 Податкового кодексу України на Товариство був накладений штраф у розмірі 510,00 грн.

Таким чином, податковий орган дійшов висновку про повторність неподання або несвоєчасне подання податкової декларації (розрахунку) платником податків у зв'язку із чим застосувало до Товариства штраф у розмірі 1 020,00 грн.

Однак, повторним порушенням, за яке передбачено штраф у розмірі 1 020,00 грн. згідно із пунктом 120.1 статті 120 Податкового кодексу України, буде неподання або несвоєчасне подання податкової декларації (розрахунку) платником податків незалежно від виду податку, за яке до такого платника протягом року вже було застосовано штраф за неподання (несвоєчасне подання) податкової декларації (розрахунку) та у період до одного року винесено податкове повідомлення-рішення.

Суди обґрунтовано зазначили, що неподання або несвоєчасне подання податкової декларації платником податків або іншими особами, зобов'язаними нараховувати та сплачувати податки, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170,00 грн. за кожне таке неподання або несвоєчасне подання. Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке порушення, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1 020,00 грн. за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Тобто, повторним порушенням, за яке передбачено штраф у розмірі 1 020,00 грн. згідно із пунктом 120.1 ст. 120 Податкового кодексу України буде несвоєчасне подання саме податкової декларації (розрахунку) платником податків, незалежно від виду податку, за яке до такого платника протягом року вже було застосовано штраф за неподання (несвоєчасне подання) податкової декларації (розрахунку) у період до одного року (до 365 або 366 днів - для високосного року) винесено податкове повідомлення-рішення.

Також, обов'язковою умовою накладення штрафу у розмірі 1 020,00 грн. згідно із п. 120.1 ст. 120 Податкового кодексу України є повторність, якій передує накладення стягнення у сумі 170,00 грн. за кожне порушення, згідно ст. 120 цього Кодексу.

Таким чином, податковий орган у даному випадку повинен був застосувати до Товариства штраф у розмірі 170,00 грн., а не 1 020,00 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права під час ухвалення судових рішень чи вчинення процесуальних дій.

Колегія суддів дійшла висновку, що судові рішення ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана правильно, підстав для їх скасування з мотивів, викладених в касаційній скарзі, немає.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Ужгороді Головного управління Міндоходів у Закарпатській області відхилити.

Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, визначених ст. 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: Сірош М.В.

Голубєва Г.К.

Юрченко В.П.