Справа № 446/252/16-а
Суддя: Котормус Т. І.
Дата ухвалення: 2016-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 446/252/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2016 року м. Камянка-Бузька

17:40 год.

Камянка-Бузький районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Котормуса Т.І.;

за участі секретаря судового засідання Коваль В.А.;

позивачки ОСОБА_1;

представника позивача ОСОБА_2;

представника відповідача ОСОБА_3;

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Камянка-Бузької міської ради Львівської області про скасування постанови ,

ВСТАНОВИВ:

02 лютого 2016 року до Камянка-Бузького районного суду Львівської області надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до виконавчого комітету Камянка-Бузької міської ради Львівської області, в якому позивачка просить суд скасувати постанову №1 адміністративної комісії виконавчого комітету Камянка-Бузької міської ради від 22.01.2016р. про накладення штрафу у розмірі 510,00 грн. на ОСОБА_1, 24.08.1991р.н.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 22.01.2016р. було виконавчим комітетом Камянка-Бузької міської ради було винесено постанову про накладення на неї штрафу у розмірі 510,00 грн. і відповідно до цієї постанови зазначено, що ОСОБА_1 24.11.2015р. близько 17:00 год. перебуваючи в магазині "Дельта" ФОП ОСОБА_2 у м. Камянка-Бузька по вул. Незалежності продала пачку сигарет "ЛМ" червоного кольору неповнолітньому ОСОБА_4 06.06.2001р.н. Вважає таку постанову незаконною, так як жодних обєктивних та достовірних доказів які б зафіксували момент продажу сигарет неповнолітньому і свідчили б про її винуватість не існує, а члени адміністративної комісії не були присутні в момент продажу і відповідно не могли бачити даний факт, а із постанови видно, що протиправна поведінка позивачки не доведена, і що при складанні протоколу їй не було розяснено її права та обовязки, а відмітка про це у протоколі не відповідає дійсності. Вказує, що вона мала право вимагати документи про вік особи тільки у разі виникнення у неї сумніву щодо повноліття, якого у неї не виникало. Також вказує на наявність провокації з боку працівників міліції, яка полягала в залученні до оперативної закупки неповнолітнього, що вважає протиправним всупереч практиці ЄСПЛ. Окрім того, наголошує, що оскаржувана постанова повинна була бути прийнята у формі рішення.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 свої вимоги підтримала та пояснила суду, що 24.11.2015р. в магазин, в якому вона працює зайшли дві жінки, які нічого не купляли, а просто стояли, згодом зайшов ОСОБА_4, який їй був незнайомий, і попросив продати їй пачку цигарок "ЛМ" чорного кольору, який не було, тоді він попросив продати "ЛМ" червоного кольору, які були і вона йому продала. Ці дві жінки повідомили, що йому немає 18 років і коли прийшли працівники міліції, то був складений протокол, який вона підписала, але він був пустий, а згодом вже його дописали працівники міліції. Після цього її повідомляли про засідання комісії, вона туди прибула і пояснила, що не вважає, що вчинила адміністративне правопорушення, але не зважаючи на такі пояснення комісія склала оскаржувану постанову, якою її притягнули до відповідальності у виді штрафу.

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 також підтримав доводи позовної заяви та просив її задовольнити, оскільки вважає дії працівників міліції та РДА незаконними та упередженими відносно магазину, в якому здійснювалась торгівля. Зокрема вказав, що ОСОБА_4 на його думку не виглядає на 14 років, а йому можна із впевненістю дати 22-24 роки, що не могла знати продавець. Також наголошував, що дії працівників, які склали протокол свідчать про їх спланованість та є по своїй суті провокацією.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, оскільки вважає його необґрунтованим. Так, зокрема повідомив суду, що органами кримінальної міліції щодо неповнолітніх спільно із працівниками РДА регулярно проводяться рейди щодо виявлення адміністративних та кримінальних порушень відносно неповнолітніх. 24.11.2015р. таке правопорушення було зафіксовано у магазині в якому працює позивачка та яка продала тютюнові вироби особі, якій є лише 14 років. У звязку із цим, відносно неї був складений протокол, з яким вона погодилась при його складанні, а згодом була винесена постанова, де вже позивачка заперечувала факт своєї вини. Зазначив, що всі права позивачці були розяснені, а постанова розглядалась у її присутності із врахуванням її думки та всіх обставин справи.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали адміністративної справи у їх сукупності та взаємозвязку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини.

Відповідно до цивільно-правової угоди про виконання замовлення з фізичною особою, яка укладена 01.12.2014р. між МПП "Дельта" в особі директора ОСОБА_2 та ОСОБА_1, остання зобов'язувалась виконувати певні роботи, зокрема реалізацію товарів у магазині, і їй відповідно до п. 1.2. цієї угоди заборонено було здійснювати продаж алкогольних, слабоалкогольних напоїв та пива, тютюнових виробів особам, які не досягли 18 років (а.с. 44-46).

Спільним наказом №45 Служби у справах дітей, відділу освіти Камянка-Бузької РДА, Камянка-Бузького районного центру соціальної служби для сімї, дітей та молоді, Камянка-Бузького РА ГУМВС України у Львівській області від 28 травня 2015р. затверджено план заходів щодо запобігання правопорушень серед дітей та наслідків негативних явищ на 2015 рік (а.с. 71). Пунктом 7 цього Плану визначено, що необхідно посилити заходи щодо недопущення продажу неповнолітнім алкоголю та тютюнових виробів, попередження пияцтва та вживання наркотичних засобів дітьми та молоддю. Виконавцем якого визначено Відділ кримінальної міліції у справах дітей Камянка-Бузького ГУМВС України у Львівській області (а.с. 72).

Дорученням начальника Камянка-Бузького відділу поліції ГУ НП У львівській області від 19.11.2015р. №3, з метою зокрема недопущення несанкціонованої торгівлі, продажу алкогольних та тютюнових виробів неповнолітнім та території м. Камянка-Бузька доручено задіяти 20.11.2015р. та 24.11.2015р. з 07:00 до 18:00 год. особовий склад Камянка-Бузького ВП ГУНП у Львівській області. Пунктом 2 цього доручення визначено, що Інспектору ювенальної поліції сектору превенції капітану поліції ОСОБА_5 спільно з працівниками служби у справах дітей, центру сімї та молоді Камянка-Бузької РДА провести рейд на території м. Камянка-Бузька з метою виявлення торгівельних закладів, які здійснюють продаж алкогольних та тютюнових виробів особам, які не досягли 18 років. У разі виявлення порушень торгівлі згідно ч. 2 ст. 156 КУпАП винних притягувати до адміністративної відповідальності. (а.с. 62).

24 листопада 2015 року в приміщенні магазину "Дельта", що на вул. Шевченка, 59/2 у м. Камянка-Бузька Львівської області ОСОБА_1 здійснила продаж тютюнових виробів "ЛМ" червоного кольору, неповнолітньому ОСОБА_4 2001р.н.

Дана обставина підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, в якому ОСОБА_1 власноручно написала, що із протоколом згідна (а.с. 28); квитанцією про продаж 24.11.2015р. тютюнових виробів "ЛМ" червоного кольору за ціною 16,80 грн. (а.с. 29 зв.); письмовими поясненнями ОСОБА_1 (а.с. 17); показами свідків допитаних в судовому засіданні та поясненнями сторін по справі.

Допитаний в судовому засіданні неповнолітній свідок ОСОБА_4 в порядку ст. 142 КАС України, в судовому засіданні пояснив, що він дійсно 24.11.2015р. після 16:00 год. із своїм другом після чергування в школі вирішили купити сигарети, для чого зайшли в магазин, де здійснювала продаж позивачка. Він спитав спочатку сигарети "ЛМ" чорного кольору, якого не було в продажу, а потів "ЛМ" червоного кольору, який йому продали і не спитали скільки йому років. Згодом до нього підійшли не знайомі йому люди, які спитали скільки йому років, а згодом склали протокол та поїхали разом у відділок поліції. При чому свідок ОСОБА_6 зазначив, що він не домовлявся з працівниками поліції чи будь-ким іншим про таку купівлю сигарет, а це було його рішення.

Як видно із свідоцтва про народження серії 1-ИД №039952 ОСОБА_4 народився 06.06.2001р., тобто йому на момент продажу було повних 14 років (а.с. 31).

Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що вона працює у центрі сімї та молоді Камянка-Бузької РДА і 24.11.2015р. також була долучена до проведення рейду. Оскільки магазин, де здійснює продаж позивачка є неподалік від школи, то вони вирішили зайти туди. Коли зайшов неповнолітній і йому продали тютюнові вироби, то вони склали протокол відповідно до процедури, яка визначена законом. Зазначила, що раніше ніколи не знала цього неповнолітнього та його ніхто туди не відправляв спеціально для купівлі сигарет.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що вона працює у службі у справах дітей Камянка-Бузької РДА і вони щомісяця проводять рейди з метою виявлення порушень прав дітей. 24.11.2015р. вони також відповідно до наказу проводили рейд, для чого зайшли в магазин, де здійснювала продаж позивачка. З цією метою, вони провели в магазині деякий час біля вітрин, і побачили, як підійшов хлопець, який спитав продати йому сигарет, і після короткої розмови, позивачка продала йому такі тютюнові вироби. Після цього вони одразу звернули увагу продавцю на його вік і склали протокол. На запитання суду повідомила, що не домовлялась спільно із неповнолітнім щодо його залучення до рейду.

Свідок ОСОБА_5 суду повідомила, що вона є працівником кримінальної поліції у справах дітей Камянка-Бузького ВП і також 24.11.2015р. була в приміщенні магазину де працює позивачка та де зайшов неповнолітній і йому позивачка продала тютюнові вироби після чого був складений протокол. Вона також підтвердила, що ніяких домовленостей щодо залучення неповнолітнього до рейду не було.

Відтак, суд при винесенні даного рішення відзначає, що обставина продажу позивачкою ОСОБА_1 24.11.2015р. неповнолітньому ОСОБА_4 тютюнових виробів підтверджується зібраними по справі доказами, показами свідків та не заперечується сторонами по справі, а тому є беззаперечно встановлено.

Відповідно до ст. 15-3 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів особам, які не досягли 18 років.

Згідно з п. 11 Наказу Міністерство економіки та з питань європейської інтеграції України "Про затвердження Правил роздрібної торгівлі тютюновими виробами" №218 від 24.07.2002р. продаж тютюнових виробів забороняється особам, які не досягли 18 років.

Таким чином, з матеріалів справи судом встановлено факт продажу позивачкою тютюнових виробів неповнолітньому, а тому в її діях є склад адміністративного правопорушення передбаченого за ч. 2 ст. 156 КУпАП.

Голова адміністративної комісії Камянка-Бузької міської ради, у звязку із попередніми неявками позивачки на засідання адміністративної комісії повторно повідомив позивачку про засідання комісії 22.01.2016р. о 11:00 год., про що є підпис позивачки від 14.01.2016р. і що вона не заперечує (а.с. 24).

22 січня 2016 року адміністративна комісія виконавчого комітету Камянка-Бузької міської ради винесла постанову №1 якою наклала на гр. ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн. (а.с. 13).

Оцінюючи доводи позивачки про незаконність притягнення її до адміністративної відповідальності, суд дійшов до висновку, що такі не спростовують факту вчинення нею адміністративного правопорушення та правомірного притягнення її до адміністративної відповідальності.

Так, зокрема посилання позивачки на той факт, що відсутні докази, які б зафіксували факт продажу нею сигарет є безпідставним, так як такий факт доводиться як письмовими доказами (товарний чек) так і показами свідків, та й не заперечується самою позивачкою в судовому засіданні. Її посилання на те, що члени комісії не були присутні в момент продажу та не могли бачити такий продаж суд відхиляє як безпідставні, оскільки до повноважень комісії входить виключно вирішення питання щодо відповідальності осіб, які допустили правопорушення, а не щодо його фіксації.

Посилання позивачки на не розяснення їй прав при складанні протоколу суд також не бере до уваги, оскільки на самому протоколі міститься відмітка про розяснення необхідного обсягу прав позивачці, і де міститься її підпис. А доводи позивачки про те, що такий протокол вона підписала, коли він був не заповнений, суд вважає таким, що не доведений та відповідно не бере до уваги.

Вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності сумніву позивачки стосовно віку покупця ОСОБА_4 суд відзначає, що згідно ст. 15-3 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" визначає, що продавець пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових або тютюнових виробів зобов'язаний отримати у покупця, який купує пиво (крім безалкогольного), алкогольні напої, слабоалкогольні напої, вина столові або тютюнові вироби, паспорт або інші документи, які підтверджують вік такого покупця, якщо у продавця виникли сумніви щодо досягнення покупцем 18-річного віку.

Проте, така законодавча норма не дає продавцю права здійснювати продаж неповнолітнім тютюнових виробів у випадку відсутності такого сумніву, позаяк відсутність у продавця сумніву щодо віку покупця та продаж у звязку із цим забороненого товару неповнолітній особі не може бути підставою для звільнення від відповідальності (Ухвала ВАСУ від 20.11.2014р. №К800/31782/14).

Також, оцінюючи доводи позивачки щодо відсутністю у неї сумніву щодо віку покупця суд відзначає, що покупець ОСОБА_4 на момент такого продажу мав лише 14 років, а місце продажу товарів, де працює позивачка знаходиться неподалік біля загальноосвітньої школи, що в своїй сукупності для продавця заборонених товарів є достатнім для наявності у нього сумніву щодо віку особи покупця. Тому, такі посилання позивачки суд вважає такими, що спрямовані на уникнення від відповідальності встановленої законом.

Щодо посилань позивачки на наявність провокації з боку працівників поліції, і відповідно порушення її прав, з посиланням на практику ЄСПЛ, то суд відзначає, що за прийнятою практикою ЄСПЛ визнає, що якщо поліція «приєдналася» до злочинної діяльності, а не ініціювала її, то дії поліції, таким чином, можна охарактеризувати як таємну роботу, але не як провокацію, яка порушувала б п. 1 ст. 6 Конвенції. Така модель боротьби була законно прийнята і застосована. (Рішення у справі «Мілінііне проти Литви»).

Тому, враховуючи той факт, що в даному випадку судом не встановлено факту ініціювання працівниками поліції купівлі неповнолітнім тютюнових виробів у приміщенні магазину, де здійснює продаж позивачка, а навпаки, встановлено факт належно виконання працівниками поліції своїх безпосередніх функцій, то суд вважає, що в даному випадку відсутні порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Крім того, суд вирішуючи дану справу керується задекларованими у ч. 3 ст. 3 Конвенції про права дитини, яка визначає, що держави-учасниці забезпечують, щоб установи, служби і органи, відповідальні за піклування про дітей або їх захист, відповідали нормам, встановленим компетентними органами, зокрема, в галузі безпеки й охорони здоров'я та з точки зору численності і придатності їх персоналу, а також компетентного нагляду.

За таких обставин, враховуючи, що метою адміністративного стягнення відповідно до ст. 23 КУпАП є зокрема запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, то суд дійшов до переконання, що у задоволенні позову слід відмовити.

Посилання позивачки на процедурні порушення при притягненні її до від повільності також не можуть бути підставою для задоволення позову, оскільки не призвели до порушення будь-яких прав позивачки та не вплинули на правильність прийнятого рішення щодо притягнення позивачки до відповідальності.

Так, зокрема посилання позивачки на порушення строку розгляду органом уповноваженим розглядати такий протокол не перебуває у причинному звязку із порушенням прав позивачки, так як таке порушення строку відбулось у звязку із повторним викликом особи, яка притягується до відповідальності та в межах строку накладення адміністративного стягнення, який встановлений у ст. 38 КУпАП.

Посилання позивачки на те, що за наслідками вирішення цього питання повинно прийматись рішення, а не постанова суд відзначає, що таке посилання також є безпідставним виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

Разом з тим, аналіз статей 218 і 219 КУпАП свідчить, що органом уповноваженим розглядати справи про адміністративні правопорушення є зокрема адміністративні комісії при виконавчих комітетах міських рад та виконавчі комітети сільських, селищних, міських рад. Тобто, ці два органи є самостійними субєктами при вирішенні питань щодо накладення адміністративних стягнень, а тому спеціальне положення ч. 1 ст. 283 КУпАП щодо складання рішення за наслідками розгляду справи стосується виключно, якщо справу розглядає виконавчий комітет відповідної ради, на адміністративні комісії ж таке право не поширюється, так як вони керуються загальними правилами і відповідно приймають постанову, як вірно вчинено у даному випадку відповідачем.

Відтак, суд проаналізувавши всі доводи позивачки, які вона навела у своєму адміністративному позову дійшов до висновку, що жоден із наведених нею аргументів не знайшов свого підтвердження у процесі розгляду справи, а тому у задоволенні такого позову слід відмовити повністю.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 8, 9-11, 69-71, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до виконавчого комітету Камянка-Бузької міської ради Львівської області про скасування постанови відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через Камянка-Бузький районний суд Львівської області. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя