Справа № 812/440/15
Суддя: Загородній А.Ф.
Дата ухвалення: 2016-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2016 року м. Київ К/800/53311/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді - Загороднього А.Ф.,

суддів: Білуги С.В., Заїки М.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2015 року

та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 02 грудня 2015 року

у справі № 812/440/15

за позовом ОСОБА_1

до Кабінету Міністрів України, Територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області

третя особа: Державна казначейська служба України

про визнання неправомірною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Кабінету Міністрів України, Територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області, третя особа: Державна казначейська служба України, в якому просив:

- визнати неправомірною бездіяльність ТУ ДСА України в Луганській області та Кабінету Міністрів України щодо неприведення посадового окладу позивача у відповідність до статті 44 Закону України «Про статус суддів», який діяв на час проведення виплат, та неусуненню порушення фінансування, нарахування і виплати заробітної плати у період з 01 червня 2005 року по 31 грудня 2005 року;

- зобов'язати ТУ ДСА України в Луганській області провести нарахування та виплату заробітної плати у порядку, встановленому статтею 44 Закону України «Про статус суддів», який діяв на час проведення виплат, визначивши її розмір з урахуванням посадового окладу у розмірі 7.5 мінімальних заробітних плат.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 02 грудня 2015 року, в задоволенні позовних вимог відмовлено.

ОСОБА_1 не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, подав касаційну скаргу в якій посилаючись на допущені судами порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати зазначені судові рішення та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Перевіривши доводи касаційної скарги, рішення судів першої та апеляційної інстанцій щодо застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що в період з листопада 2002 року по серпень 2011 року ОСОБА_1 працював суддею Кам'янобрідського районного суду м. Луганська Луганської області.

11 лютого 2014 року позивач звернувся до ТУ ДСА України в Луганській області із заявою про виплату йому заборгованості по заробітній платі за період з 01 червня 2005 року до 01 січня 2006 року відповідно до статті 44 Закону України «Про статус суддів».

Проте, ТУ ДСА України в Луганській області листом від 28 лютого 2014 року, відмовило позивачу у виплаті, зазначивши, що виплати здійснювались згідно діючого законодавства на час виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до частин першої, другої статті 44 Закону України «Про статус суддів» заробітна плата суддів складається з посадового окладу, премій, доплат за кваліфікаційні класи, надбавок за вислугу років та інших надбавок. Розміри посадових окладів суддів встановлюються у відсотковому відношенні до посадового окладу Голови Верховного Суду України і не можуть бути меншими від 50 % його окладу. Посадовий оклад судді не може бути меншим від 80 % посадового окладу голови суду, в якому працює суддя.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30 червня 2005 року № 513 «Про оплату праці Голови та заступників Голови Конституційного Суду України» та постановою № 514 «Про оплату праці Голови, першого заступника Голови та заступника Голови Верховного Суду України», з 1 червня 2005 року підвищено розміри посадових окладів, встановлено надбавки, доплати та порядок преміювання, зокрема, Голови Конституційного Суду України та Голови Верховного Суду України.

Постановою № 865 Кабінет Міністрів України затвердив схеми посадових окладів, встановив надбавки, доплати та порядок преміювання інших керівників та суддів Конституційного Суду України, керівників та суддів інших судів загальної юрисдикції. У початковій редакції постанови № 865 пунктом 5 було передбачено, що вона набирає чинності з 1 січня 2006 року.

В подальшому, Кабінет Міністрів України постановою від 31 грудня 2005 року № 1310 вніс зміни до постанови № 865, зокрема пункт 5 якої виклав у такій редакції: «ця постанова набирає чинності з дня втрати чинності Указів Президента України від 10 липня 1995 року № 584, від 19 вересня 1996 року № 856, від 5 березня 2002 року № 220, від 25 листопада 2002 року № 1061, статей 3 та 4 Указу Президента України від 11 грудня 2002 року № 1150, абзацу першого статті 1 Указу Президента України від 23 лютого 2002 року № 173 у частині встановлення надбавки суддям військових місцевих та військових апеляційних судів».

Вказаними указами Президента України суддям встановлювались надбавки за високі досягнення у праці або виконання особливо важливої роботи тощо, виплата матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань. Зазначені укази Президента України повністю або в частині оплати праці суддів втратили чинність з 1 січня 2006 року.

З огляду на викладене, Кабінет Міністрів України постановою № 865 не просто підвищив посадові оклади, а визначив нові розміри та умови оплати праці суддів, і відповідно, нові посадові оклади могли бути застосовані лише з одночасною втратою чинності зазначеними указами Президента України в частині оплати праці суддів.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 03 листопада 2015 року № 21-527а15.

Враховуючи викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають, оскільки ТУ ДСА України в Луганській області, при нарахуванні та виплаті заробітної плати позивачу, діяло з дотриманням вимог передбачених Конституцією та законами України, які діяли на час проведення виплат.

Отже, доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального права, що призвело або могло б призвести до невірного вирішення спору, а тому оскаржувані судові рішення є законними та обґрунтованими, і підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2015 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 02 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала підлягає перегляду Верховним Судом України у порядку, строки та з підстав, передбачених главою третьою розділу ІV Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий А.Ф. Загородній

Судді С.В. Білуга

М.М. Заїка