Справа № 813/5661/15
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2016-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2016 р. Справа № 876/167/16
Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Гулида Р. М., Улицького В. З.

за участю секретаря Кулик Т. Б.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Хильченко Л. М.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 8 грудня 2015 року про залишення позовної заяви без розгляду по справі № 813/5661/15 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Пустомитіському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про визнання протиправним податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

30 вересня 2015 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Пустомитіському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області, яким просить визнати протиправним податкове повідомлення рішення № /2 від 24 червня 2009 року.

27 жовтня 2015 року позивачем подано клопотання про поновлення строку звернення до суду, позивач просить суд визнати причини пропущення строку на звернення до суду поважними, а також поновити вказаний строк, оскільки був введений в оману рішенням відповідача в частині того, що не вів бухгалтерський облік та не реєстрував транспортні засоби на суб'єкта господарювання. В 2015 році, по аналогічних спорах судами прийняті рішення, де висновки ДПІ щодо відсутності у позивача прав заявляти відшкодування по операціях, які здійсненні ним як фізичною особою визнанні незаконними.

10 листопада 2015 року відповідачем подано суду клопотання про залишення адміністративного позову без розгляду у зв'язку з пропущенням строків звернення до суду з підстав, що за результатами повторної скарги позивача, податкове повідомлення - рішення від 28 січня 2009 року № /0 скасовано та винесене податкове повідомлення - рішення від 24 червня 2009 року № 000441750/2.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 8 грудня 2015 року відмовлено в задоволенні клопотання позивача від 27 жовтня 2015 року про поновлення строку для звернення до суду. Задоволено клопотання представника відповідача від 10 листопада 2015 року про залишення позовної заяви без розгляду. Позовну заяву по справі № 813/5661/15 за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Пустомитівському районі ГУ ДФС у Львівській області про визнання протиправним податкового повідомлення-рішення залишено без розгляду.

Зазначену ухвалу в апеляційному порядку оскаржив позивач. У поданій апеляційній скарзі просить вказану ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги той факт, що позивачем не було отримано оскаржене податкове повідомлення-рішення.

Позивач в судовому засіданні надав пояснення, просив апеляційну скаргу задоволити, рішення суду першої інстанції скасувати та направити справу на продовження розгляду до суду першої інстанції.

Представник відповідача в судовому засіданні надав пояснення, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не належить до задоволення з наступних підстав.

Проаналізувавши матеріали справи, судом встановлено, що за результатами розгляду повторної скарги від 17 червня 2009 року, відповідачем скасовано податкове повідомлення - рішення № /0 від 28 січня 2009 року в частині 1164 грн, та прийнято податкове повідомлення-рішення № /2 від 24 червня 2009 року.

30 вересня 2015 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Пустомитіському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області, яким просить визнати протиправним податкове повідомлення рішення № /2 від 24 червня 2009 року.

Як підставу для поновлення адміністративного строку звернення до суду зазначає, що був введений в оману рішенням відповідача в частині того, що не вів бухгалтерський облік та не реєстрував транспортні засоби на суб'єкта господарювання. В 2015 році, по аналогічних спорах судами прийняті рішення, де висновки ДПІ щодо відсутності у позивача прав заявляти відшкодування по операціях, які здійсненні ним як фізичною особою визнанні незаконними.

Відповідно до частини 1 статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року №1/99-рп, частину першу статті 58 Конституції України щодо дії нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Відповідно зміст суб'єктивного права особи, у тому числі права особи на звернення до суду, слід визначати із застосуванням законодавства, яке діяло на момент виникнення відповідного права.

Водночас неприпустимість зворотної дії нормативно-правового акта полягає в тому, що запроваджені ним нові норми не можуть застосовуватися до правовідносин, які існували до набрання ним чинності. Отже, приписи нового нормативно-правового акта не можуть змінити обсяг прав, який було встановлено попередніми нормативно-правовими актами.

З огляду на викладене тривалість і правила обчислення строку звернення особи до суду визначаються за тими правилами, які були чинними на момент початку перебігу відповідного строку.

Тобто, тривалість строку звернення до суду не змінюється в разі подальших змін законодавства, яке регулює відповідні відносини. Тому строк звернення до суду розпочинається і закінчується з урахуванням тієї тривалості, яка передбачалася на момент початку перебігу відповідного строку.

При цьому тривалість строку звернення до суду не змінюється залежно від того, коли було реалізоване право на позов. Відповідно тривалість строку звернення до адміністративного суду не залежить від того, коли було фактично пред'явлено позов.

Спеціальним законом з питань оподаткування, який встановлював порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), включаючи збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків контролюючими органами, у тому числі за порушення у сфері застосування реєстраторів розрахункових операцій і патентуванні деяких видів підприємницької діяльності, та визначає процедуру оскарження дій органів стягнення був Закон України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетними та цільовими фондами» (чинний на час виникнення спірних правовідносин).

Аналогічна позиція щодо застосування строку звернення до суду з адміністративним позовом висловлена в рішеннях Вищого адміністративного суду К/800/27944/15 від 17 грудня 2015 року, К/800/14391/14 від 7 вересня 2015 року та інших.

Відповідно до підпункту 5.2.5 статті 5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», який діяв на момент прийняття оскарженого податкового повідомлення-рішення, з урахуванням строків давності платник податків має право оскаржити до суду рішення контролюючого органу про нарахування податкового зобов'язання у будь-який момент після отримання відповідного податкового повідомлення. У цьому випадку зазначене рішення контролюючого органу не підлягає адміністративному оскарженню.

Відповідно до статті 15 цього Закону за винятком випадків, визначених підпунктом 15.1.2 цього пункту, податковий орган має право самостійно визначити суму податкових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Законом, не пізніше закінчення 1095 дня, наступного за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, а у разі, коли така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку податковий орган не визначає суму податкових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого податкового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Відповідно до статті 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, то для звернення до адміністративного суду встановлюється місячний строк, який обчислюється з дня, коли позивач дізнався про рішення суб'єкта владних повноважень за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень.

Відповідно до статті 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що в судовому засіданні позивач визнав, що вказане спірне рішення йому бо відомо відразу, однак з таким позивач погодився і його не оскаржував, лише 2015 році у зв'язку із зміною судової практики вирішив звернутись до суду із даним позовом.

Судом також зазначено, що вказані позивачем причини пропущення такого строку, а саме те, що у зв'язку з тим що у 2015 році Львівським окружним адміністративним судом та Львівським апеляційним адміністративним судом прийнято рішення по аналогічних справах, не є поважними причинами пропущення строку звернення до суду.

Позивач мав реальну можливість та міг вчасно звернутися до суду без жодних причин які не залежали від його волі. Поважні причини пропуску строку звернення до суду слід розуміти обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтвердженні належними доказами. Оскільки позивачу було відомо про спірне податкове повідомлення рішення ще у червні 2009 році, то він мав реальну можливість звернутися до адміністративного суду протягом 1095 днів, а саме до червня 2012 року.

Проаналізувавши матеріали справи та наведені вище законодавчі положення, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити, що твердження апелянта про те, що йому було невідомо про оскаржене податкове повідомлення-рішення є беззмістовним та не ґрунтується на матеріалах справи.

Так з аналізу наявної в матеріалах справи копії податкової декларації зрозуміло, що позивач відобразив суми спірного податкового повідомлення-рішення в такій декларації, а отже станом на день подання декларації йому було відомо про існування податкового повідомлення рішення № /2 від 24 червня 2009 року.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а постанову суду - без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 8 грудня 2015 року про залишення позовної заяви без розгляду по справі № 813/5661/15 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий Кузьмич С. М.

Судді Гулид Р. М.

Улицький В. З.

Повний текст ухвали складено 26 лютого 2016 року