Справа № 125/1993/15-а
Суддя: Матохнюк Д.Б.
Дата ухвалення: 2016-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 125/1993/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Переверзєв С.В.

Суддя-доповідач: Матохнюк Д.Б.

25 лютого 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Матохнюка Д.Б.

суддів: Білої Л.М. Гонтарука В. М. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Стаднік Л.В.,

представника позивача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Барського районного суду Вінницької області від 19 листопада 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до начальника реєстраційної служби Барського районного управління юстиції Вінницької області Бензюри І.Ю. про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до начальника реєстраційної служби Барського районного управління юстиції Вінницької області Бензюри І.Ю. про визнання дій протиправними при розгляді звернення позивача від 11 травня 2015 року щодо державної реєстрації майнових прав та зобов'язання відповідача провести державну реєстрацію права приватної власності позивача на приміщення старої майстерні АДРЕСА_1

19 листопада 2015 року Барський районний суд Вінницької області прийняв постанову про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Не погоджуючись з судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану постанову та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

У судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ст. 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, на підставі рішення Барського районного суду від 22 грудня 2010 року визнано правочин купівлі-продажу нерухомого майна приміщення старої майстерні АДРЕСА_1 який укладено між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 дійсним.

Так, 07 червня 2012 року виготовлено технічну документацію на приміщення старої майстерні АДРЕСА_1

При цьому, у довідці №339 від 02 вересня 2014 року виданій сільським головою с.Маньківці Зброжеком М.Б. зазначено, що будівлі старої майстерні надано юридичну (поштову) адресу: АДРЕСА_1

На підставі рішенням Барського районного суду від 10 квітня 2015 року було встановлено факт володіння ОСОБА_3 на праві приватної власності приміщенням старої майстерні АДРЕСА_1

За таких обставин, позивач 11 травня 2015 року звернувся до реєстраційної служби щодо проведення державної реєстрації майнових прав на об'єкт нерухомого майна, а саме: приміщення старої майстерні, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 До заяви було додано технічну документацію на будівлю, довідку Маньковецької сільської ради №339 від 02.09.2014р., рішення Барського районного суду від 22 грудня 2010 року, рішення Барського районного суду від 10.04.2015р., квитанції про сплату коштів за Витяг з Державного реєстру прав та про сплату адміністративного збору.

Неотримавши свідоцтва про право власності, 03 червня 2015 року ОСОБА_3 звернувся із заявою до реєстраційної служби Барського районного управління юстиції Вінницької області в якій просив надати інформацію про обставини, які перешкоджають видати йому свідоцтво про право власності.

За результатами розгляду вказаної заяви, 11 червня 2015року відповідач надав відповідь наступного змісту: «Оскільки приміщення старої майстерні АДРЕСА_1 до переліку адрес Державного реєстру речових прав на нерухоме майно Інформаційним центром не внесено, тому у реєстраційної служби Барського РУЮ відсутня технічна можливість зареєструвати подану Вами заяву. Для вирішення вказаного питання пропонуємо звернутись до органу місцевого самоврядування за місцезнаходженням нерухомого майна».

16 червня 2015 року позивач звернувся до начальника реєстраційної служби Бензюри І.Ю. з проханням роз'яснити, які саме дії слід вчинити Маньковецькій сільській раді для державної реєстрації майнових прав на об'єкт нерухомого майна : приміщення старої майстерні, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

Так, 23 червня 2015 року відповідач надав відповідь наступного змісту: «З причин відсутності адреси в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме: АДРЕСА_1 Вам необхідно звернутися до органу місцевого самоврядування за місцем знаходженням нерухомого майна для вирішення даного питання. Крім того, повноваженнями щодо вчинення вищезазначеної дії органами місцевого самоврядування реєстраційна служба Барського РУЮ не наділена».

Не погодившись з такими діями, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач в даному випадку діяв на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" №1952-VI від 01 липня 2004 року (Закон №1952), починаючи з 01 січня 2013 року єдиною державною інформаційною системою, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав є Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (Державний реєстр прав).

При цьому, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з ст. 6 Закону №1952 систему органів державної реєстрації прав становлять: Міністерство юстиції України; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації прав; органи державної реєстрації прав, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку.

Згідно із ч. 1 ст. 15 №1952 державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Відповідно до ч. 3 ст. 17 вказаного Закону документи, що встановлюють виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно та їх обтяжень і подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 13 ст. 15 Закону №1952 передбачено, що порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а також порядок надання інформації з Державного реєстру прав встановлює Кабінет Міністрів України.

Так, відповідно до п. 15 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року №868 (Порядок) під час розгляду заяви і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема щодо: 1) обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у встановлених законом випадках); 2) повноважень заявника; 3) відомостей про нерухоме майно, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; 4) наявності обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до закону; 5) наявності факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

При цьому, статтею 19 Закону №1952 визначено перелік підстав для державної реєстрації прав та їх обтяжень.

Так, державна реєстрація прав проводиться на підставі: договорів, укладених у порядку, встановленому законом; свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; рішень судів, що набрали законної сили; інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Так, згідно із п. 34 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року №1141, з метою дотримання єдиного порядку внесення та пошуку відомостей у Державному реєстрі речових прав використовуються словники Державного реєстру прав, перелік та порядок ведення яких встановлює Міністерство юстиції України.

Пунктом 1.15 розділу І Порядку ведення словників Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 06 липня 2012 року №1014/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 09 липня 2012 року за №1151/21463, визначено, що словник вулиць населених пунктів та вулиць іменованих об'єктів містить назви вулиць, провулків, площ, бульварів, проспектів, проїздів тощо кожного населеного пункту України та назви вулиць іменованих об'єктів.

Так, інформація до словника іменованих об'єктів та словника вулиць вноситься на підставі повідомлення органу місцевого самоврядування, оформленого відповідно до законодавства, на території адміністративно-територіальної одиниці якого розташовані відповідні вулиці або іменовані об'єкти, до якого додається копія відповідного рішення щодо найменування (перейменування) вулиці або найменування (перейменування), уточнення, зміни, ліквідації тощо іменованого об'єкта. Контроль за повноту інформації, що вноситься до словника іменованих об'єктів та словника вулиць, здійснюють посадові особи органів місцевого самоврядування, які надали відповідну інформацію. Крім того, при упорядкуванні назв об`єктів нерухомого майна органи місцевого самоврядування у своїй діяльності керуються Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Враховуючи те, що Маньковецькою сільською радою Барського району не було подано даних про присвоєння адреси, остання не була внесена до словника іменованих об'єктів та словника вулиць, що призвело до неможливості здійснити відповідачем державну реєстрацію майнових прав позивача на об'єкт нерухомого майна, а саме: приміщення старої майстерні, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідач в даному випадку діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбаченні Конституцією та законами України.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на апелянта на те, що відповідачем не було прийнято рішення про відмову у державній реєстрації, а лише надано відповідь на його звернення, а тому після усунення перешкод для державної реєстрації прав та їх обтяжень відповідач розгляне подані позивачем документи та прийме відповідне рішення.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Барського районного суду Вінницької області від 19 листопада 2015 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 29 лютого 2016 року.

Головуючий Матохнюк Д.Б.

Судді Біла Л.М. Гонтарук В. М.