Справа № 810/5446/15
Суддя: Собків Я.М.
Дата ухвалення: 2016-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/5446/15 Головуючий у 1-й інстанції: Панова Г.В. Суддя-доповідач: Собків Я.М.
У Х В А Л А

Іменем України

23 лютого 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді: Собківа Я.М.,

суддів: Борисюк Л.П., Петрика І.Й.,

за участю секретаря: Присяжної Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на постанову Київського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2015 року у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Інспекції з питань захисту прав споживачів у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернулася до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Інспекції з питань захисту прав споживачів у Київській області, в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 11.11.2015 № 26 про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу.

В своїх доводах позивач зазначає, що не порушувала вимог частини 8 статті 8 Закону України «Про рекламу», оскільки розміщена за місцем її господарської діяльності інформація не вважається рекламою, а є інформацією про послуги, які вона надає.

Крім того, позивач зауважила на тому, що у 2015 році встановлено мораторій на перевірки суб'єктів господарювання, а у вимозі Держспоживінспекції у Київській області не було зазначено чітких підстав для проведення перевірки.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2015 року в задоволенні вимог даного позову відмовлено.

Позивач не погоджуючись з прийнятим рішенням суду звернувся з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що оскаржувана постанова суду не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а саме, судом першої інстанції неповно з'ясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, в зв'язку з чим просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити вимоги даного позову.

Заслухавши в судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, які з'явилися до суду апеляційної інстанції, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 зареєстрована як суб'єкт господарювання 17.12.2007р.

Позивач здійснює підприємницьку діяльність з надання послуг продажу туристичного продукту в офісі, що розташований за адресою: АДРЕСА_1

Інспекцією з питань захисту прав споживачів у Київській області під час здійснення контролю за дотриманням законодавства про рекламу фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 було встановлено, що при розповсюдженні реклами за місцем здійснення господарської діяльності останньою було порушено вимоги частини 8 статті 8 Закону України «Про рекламу», де передбачено, що інформація про ціни на товари, тарифи та послуги наведені у рекламі розміщується чи розповсюджується виключно в гривні, у той час як у рекламі позивача ціни були вказані в іноземній валюті.

За фактом виявленого порушення посадовою особою Інспекції з питань захисту прав споживачів у Київській області складено протокол про наявні ознаки порушень законодавства про рекламу від 24.09.2015р.

У відповідності до вимог частини 2 статті 26 Закону України «Про рекламу» на адресу позивача Інспекцією з питань захисту прав споживачів у Київській області було направлено вимогу № 1091 від 24.09.2015 з наданням фотокопій реклами, розміщеної з порушенням вимог чинного законодавства.

На підставі протоколу та доданих до нього матеріалів Інспекцією з питань захисту прав споживачів у Київській області 23.10.2015р. було прийнято рішення розпочати розгляд справи про порушення ФОП ОСОБА_2 вимог законодавства про рекламу у порядку, встановленому пунктом 11 Постанови Кабінету Міністрів «Про порядок накладання штрафів за порушення законодавства України про рекламу» від 26.05.2004 № 693.

28.10.2015 до Інспекції з питань захисту прав споживачів у Київській області надійшла відповідь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на вимогу № 1091 від 24.01.2015р.

Того ж дня, контролюючим органом було сформовано повідомлення про дату, час та місце розгляду справи, яке позивач отримала особисто.

На підставі протоколу засідання від 11.11.2015р. Інспекцією з питань захисту прав споживачів у Київській області було прийнято рішення від 11.11.2015 № 26, яким за недотримання ФОП ОСОБА_2 вимог встановлених законодавством щодо змісту реклами, накладено штраф у розмірі 5083,00 грн.

Вказане стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам вказаної справи колегія суддів зважає на наступне.

Закон України «Про рекламу» від 3 липня 1996 року N 270/96-ВР (з наступними змінами і доповненнями) визначає засади рекламної діяльності в Україні та регулює відносини, що виникають у процесі виробництва, розповсюдження та споживання реклами.

Відповідно до абзацу 10 статті 1 Закону України «Про рекламу», реклама - інформація про особу чи товар, розповсюджена в будь-якій формі та в будь-який спосіб і призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо таких особи чи товару.

Частиною 1 статті 7 Закону України «Про рекламу» визначено основні принципи реклами, а саме законність, точність, достовірність, використання форм та засобів, які не завдають споживачеві реклами шкоди.

Відповідно до частини 8 статті 8 Закону України «Про рекламу», інформація про ціни на товари, тарифи на послуги, наведені у рекламі, яка розміщується чи розповсюджується на території України, зазначається виключно у гривні.

Відповідно до положень пункту 1 частини другої статті 27 Закону України "Про рекламу", відповідальність за порушення законодавства про рекламу несуть, зокрема, рекламодавці, винні у порушенні порядку розповсюдження реклами, якщо реклама розповсюджується ними самостійно; у недотриманні встановлених законом вимог щодо змісту реклами.

Частиною шостою статті 27 Закону України "Про рекламу" передбачено, що за неподання або подання завідомо недостовірної інформації щодо вартості розповсюдженої реклами та/або виготовлення реклами та/або вартості розповсюдження реклами центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, необхідної для здійснення ними передбачених цим Законом повноважень, на рекламодавців, виробників реклами та розповсюджувачів реклами накладається штраф у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В силу приписів пункту 8 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 травня 2004 року №693 (надалі - Порядок №693), накладати штрафи на рекламодавців, виробників та розповсюджувачів реклами мають право Голова Держспоживінспекції, його заступники, начальники територіальних органів Держспоживінспекції та їх заступники.

Відповідно до пунктів 9 - 12 Порядку №693, підставою для розгляду справи про порушення законодавства про рекламу є відповідний протокол, складений, зокрема, уповноваженою посадовою особою Держспоживінспекції та її територіальних органів. Протокол про порушення законодавства про рекламу подається Держспоживінспекції або її територіальним органам за місцем вчинення порушення. Протокол розглядається у місячний строк.

За наявності ознак порушення законодавства про рекламу приймається рішення про початок розгляду справи. Справа розглядається у місячний строк з дня прийняття рішення про початок її розгляду. До строку розгляду справи не зараховується час на отримання необхідних доказів і проведення експертизи.

Згідно із пунктом 18 Порядку №693, за результатами розгляду справи приймається рішення, що оформляється у двох примірниках, один з яких залишається у Держспоживінспекції або її територіальному органі, другий - у 10-денний строк надсилається особі, стосовно якої було прийнято рішення, або видається її представникові під розписку.

Рішення у справі може бути оскаржено в установленому порядку (пункт 19 Порядку №693).

Як вбачається зі змісту протоколу про наявні ознаки порушень законодавства про рекламу від 24.09.2015р., посадовою особою відповідача в ході здійснення контролю за дотриманням законодавства про рекламу фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 було зафіксовано факт порушення нею вимог частини восьмої статті 8 Закону України "Про рекламу" в частині розповсюдження реклами за місцем здійснення господарської діяльності із зазначенням інформації про ціни на послуги в іноземній валюті.

На виконання вимог частини 2 статті 26 Закону України «Про рекламу» на адресу позивача було направлено вимогу № 1091 від 24.09.2015 з наданням фотокопій реклами розміщеної з порушенням вимог законодавства.

Рішенням Інспекції з питань захисту прав споживачів у Київській області від 23 жовтня 2015 року розпочато розгляд справи про порушення ФОП ОСОБА_2 вимог законодавства про рекламу у порядку, встановленому пунктом 11 Постанови Кабінету Міністрів «Про порядок накладання штрафів за порушення законодавства України про рекламу» від 26.05.2004 № 693.

11.11.2015р. Інспекцією з питань захисту прав споживачів у Київській області в присутності позивача було проведено засідання відносно розгляду справи про порушення останньою законодавства про рекламу та складено протокол, зі змісту якого вбачається, що позивач заперечувала проти висновків протоколу лише в частині накладення на неї штрафу, оскільки вважає що надала до контролюючого органу достатні докази на підтвердження вартості інформації розміщеної на стенді в приміщенні її офісу.

За результатом розгляду справи про порушення вимог законодавства про рекламу, посадовою особою відповідача стосовно позивача було прийнято рішення від 11 листопада 2015 № 26 про накладення штрафу у розмірі 5083,00 грн.

Відповідно до пункту 20 Порядку №693, сума штрафів за порушення законодавства про рекламу сплачується добровільно або стягується в судовому порядку відповідно до законодавства.

Заперечуючи правомірність оскаржуваного рішення про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу, позивач в своїх доводах посилається на лист, що надійшов на адресу Інспекції з питань захисту прав споживачів у Київській області 28.10.2015 за вх.№ 721, в якому ФОП ОСОБА_2 вказала на відсутність з її боку порушень вимог частини 8 статті 8 Закону України «Про рекламу», оскільки, за твердженням останньої вартість послуг в туризмі безпосередньо прив'язана до курсу іноземних валют, водночас, Національним Банком України офіційно встановлено плаваючий курс гривні до іноземних валют (який може змінюватися на протязі дня), а відтак визначення вартості туристичних послуг у рекламі в гривні може ввести в оману споживача. Крім того, позивач зауважила на тому, що інформацію про вартість туристичного продукту вона розміщує самостійно, а тому будь-яких інших витрат, крім паперу і тонера для принтеру, вона не має. Вартість пачки паперу 500 аркушів складає 90 грн., а тонеру 60 грн., отже вартість реклами, на думку позивача, становить 5 грн. На підвердження вказаних доводів позивач надала до Інспекції з питань захисту прав споживачів у Київській області квитанції про оплату паперу та тонеру.

Проте, як було вірно зазначено судом першої інстанції, оскільки позивач самостійно визначила вартість реклами у розмірі п'яти гривень, то остання фактично визнала ту обставину, що розміщена нею інформація є рекламою в розумінні абзацу 10 статті 1 Закону України «Про рекламу», а відтак зображена на знімках фотокопій інформація відноситься саме до її господарської діяльності.

При цьому, колегія суддів знаходить безпідставними твердження позивача, що визначення вартості туристичних послуг реклами у гривні може ввести в оману споживача, оскільки нормами чинного законодавства про рекламу чітко визначено вимоги, що застосовуються до розповсюджувачів реклами в частині зазначення ними інформації про ціни на товари, тарифи на послуги, наведені у рекламі, яка розміщується чи розповсюджується на території України, виключно у гривні.

Крім того, колегія суддів не приймає до уваги посилання позивача на положення пункту 3 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014 N 71-VIII (далі - Закон N 71-VIII), яким передбачено, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України, оскільки застосоване у ньому поняття "контролюючі органи" не стосується усіх контролюючих органів, так як є зміною (доповненням) саме до Податкового кодексу України та не стосується Закону України від 3 липня 1996 року N 270/96-ВР «Про рекламу».

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем доведено факт наявності порушень позивачем законодавства про рекламу, а тому оскаржуване рішення про застосування штрафу відповідачем винесено правомірно, в межах повноважень та на підставі законодавства України.

За таких обставин, заявлені позивачем вимоги колегія суддів знаходить необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення суду першої інстанції ґрунтується на вірно встановлених фактичних обставинах справи, яким дана належна юридична оцінка, правильно застосовані норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, та не допущено порушень матеріального і процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, доводи викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя суддя суддя Я.М. Собків Л.П. Борисюк І.Й. Петрик

Повний текст ухвали виготовлено 29.02.16р.

.

Головуючий суддя Собків Я.М.

Судді: Петрик І.Й.

Борисюк Л.П.