Справа № 805/4915/15-а
Суддя: Галатіна О.О.
Дата ухвалення: 2016-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2016 р. Справа № 805/4915/15-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Галатіної О.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» до Мар'їнської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про скасування податкового повідомлення-рішення №000011/220/1603 від 03.07.2015року, -

В С Т А Н О В И В:

19 листопада 2015 року до суду надійшла позовна заява Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» до Мар'їнської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про скасування податкового повідомлення-рішення №000011/220/1603 від 03.07.2015року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Мар'їнською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Донецькій області було проведено позапланову документальну невиїзну перевірку Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» щодо документального підтвердження господарських відносин із платниками податків ТОВ «Таро Трейд Компані», ТОВ «Арсенал-Дон» за період з 01.10.2014року по 31.10.2014року, ТОВ «Укрстандарт» за період з 01.11.2014року по 30.11.2014року їх реальності та повноти відображення в обліку. За результатами перевірки відповідачем складно акт від 15.06.2015 року №282/05-38/220/34032208, за результатами чого прийняте податкове повідомлення-рішення №000011/220/1603 від 03.07.2015року, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 26 292грн. і застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 13 146грн. Позивач вважає висновки акту перевірки необґрунтованими, а податкове повідомлення-рішення, прийняте на підставі його висновків, протиправним та таким, що підлягає скасуванню. Просив суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №000011/220/1603 від 03.07.2015року.

Представник позивача надав через канцелярію суду заяву, відповідно до якої просив суд справу розглянути в порядку письмового провадження.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, надав суду письмові заперечення проти позову, в яких зазначив, що актом від 15.06.2015 року №282/05-38/220/34032208 встановлені порушення позивачем, зокрема, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст. 198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI із змінами та доповненнями, в результаті чого ним занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 26292грн., в тому числі за жовтень 2014року в розмірі 19418грн. та за листопад 2014року у розмірі 6874грн. за операціям з придбання товарів/послуг у ТОВ «Таро Трейд Компані», ТОВ «Арсенал-Дон», ТОВ «Укрстандарт». Порушення позивачем діючого законодавства, виникли з підстав недотримання законодавства його контрагентами - постачальниками ТОВ «Таро Трейд Компані», ТОВ «Арсенал-Дон», ТОВ «Укрстандарт». Просив відмовити в позовних вимогах в повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, встановив наступне.

Позивач, Державне підприємство «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1», є юридичною особою, зареєстровано в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України 10.04.2006 року за кодом , знаходиться на податковому обліку відповідача з 21.01.2015 року. Є платником податку на додану вартість (надалі ПДВ).

Відповідач, Мар'їнська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Донецькій області, є юридичною особою та у відповідності до норм Податкового кодексу України є органом державної влади, уповноваженим здійснювати функцію контролю за своєчасністю, достовірністю,повнотою нарахування і сплати податків та зборів, установлених цим Кодексом, а також перевіряти достовірність цих документів щодо правильності визначення об'єктів оподаткування і обчислення податків та зборів.

Посадовими особами відповідача у період з 02.06.2015 року по 08.06.2015 року відповідно до ст.20, п.78.1.1 п.78.1, п.78.4 ст.78, ст.79 Податкового кодексу України проводилась позапланова документальна невиїзна перевірка позивача щодо документального підтвердження господарських відносин із платниками податків ТОВ «Таро Трейд Компані», ТОВ «Арсенал-Дон» за період з 01.10.2014року по 31.10.2014року, ТОВ «Укрстандарт» за період з 01.11.2014року по 30.11.2014року їх реальності та повноти відображення в обліку, за результатами чого складено акт від 15.06.2015 року №282/05-38/220/34032208.

Актом перевірки встановлено, зокрема, порушення позивачем:

- п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст. 198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI із змінами та доповненнями, в результаті чого ним занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 26292грн., в тому числі за жовтень 2014року в розмірі 19418грн. та за листопад 2014року у розмірі 6874грн. за операціям з придбання товарів/послуг у ТОВ «Таро Трейд Компані», ТОВ «Арсенал-Дон», ТОВ «Укрстандарт».

Зі змісту акту перевірки вбачається що, порушення позивачем діючого законодавства, виникли з підстав недотримання законодавства його контрагентами - постачальниками ТОВ «Таро Трейд Компані», ТОВ «Арсенал-Дон», ТОВ «Укрстандарт».

Зокрема зазначено, що джерелом встановлення обставин та висновків контролюючого органу стосовно безтоварності господарських операцій позивача та його контрагентів - постачальників ТОВ «Таро Трейд Компані», ТОВ «Арсенал-Дон», ТОВ «Укрстандарт» були податкова інформація від 20.03.2015року за №414/7/05-18-22 по ТОВ «Арсенал - Дон», податкова інформація від 17.03.2015року за №1101/7/26-51-22-01 по ТОВ «Таро Трейд Компані», податкова інформація від 05.03.2015року за №5045/7/05-19-22-09 по ТОВ «Укрстандарт», та дані АС «Податковий блок».

Також, в якості підстав, що свідчать про нереальність здійснення господарських операцій позивача з ТОВ «Таро Трейд Компані», ТОВ «Арсенал-Дон», ТОВ «Укрстандарт» в акті перевірки, зазначено відсутність задекларованих податкових зобов'язань у спірні податкові періоди у ТОВ «Арсенал-Дон», ТОВ «Укрстандарт» з податку на додану вартість, на томість позивачем в зазначені періоди задекларований податковий кредит, сформований по взаємовідносинах з вищезазначеними підприємствами, та не збігання предмету договору, укладеного з позивачем з основним видом діяльності ТОВ «Таро Трейд Компані».

Судом встановлено, що на виконання умов договору поставки № 159 від 20.08.2014р., укладеного між ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» (Покупець) та ТОВ «Арсенал-Дон» (Продавець) у жовтні 2014р. була поставлена продукція на загальну суму 70230,14грн., що підтверджується видатковими накладними №РН-0000581 від 06.10.2014р., РН-0000583 від 06.10.2014р., РН-0000570 від 08.10.2014р., РН-0000598 від 14.10.2014р., РН-0000602 від 16.10.2014р. , РН-0000618 від 29.10.2014р., РН-0000622 від 31.10.2014р., РН-0000617 від 29.10.2014р.

Згідно пункту 1.1. Договору №159 Продавець продає Покупцю продукцію за ціною та в строк згідно Специфікацій, доданих до цих договорів, які є невід'ємною його частиною. Продавець проводить поставку продукції Покупцю у термін 5 календарних днів з моменту надходження грошових коштів на розрахунковий рахунок Продавця. У відповідності до п. 4.1 поставка продукції здійснюється на умовах EXW власним транспортом ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1».

Приписами пункту 5.1 Договору приймання продукції по кількості та якості оформлюється Сторонами в установленому порядку згідно чинного законодавства.

Розрахунки між ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» та ТОВ «Арсенал-Дон» проводились у безготівкової формі, що підтверджується платіжними дорученнями №371 від 06.10.2014р., №386 від 09.10.2014р., №422 від 15.10.2014р., №453 від 22.10.2014р., №492 від 29.10.2014р., №554 від 31.10.2014р.

За наслідками поставки ТОВ «Арсенал-Дон» були виписані на адресу ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» податкові накладні № 603 від 06.10.2014р., № 605 від 06.10.2014р., №596 від 08.10.2014р., №622 від 14.10.2014р., №626 від 16.10.2014р., №642 від 29.10.2014р., №646 від 31.10.2014р., №641 від 29.10.2014р.

Вказані податкові накладні відображені в реєстрі отриманих та виданих податкових накладних за жовтень 2014р. та листопад 2014р., а суми ПДВ включені до складу податкового кредиту у відповідних періодах. Суми податку на додану вартість за вказаними операціями віднесені до показників розділу II «Податковий кредит» податкової декларації за жовтень та листопад 2014р. у сумі 11705,02грн.

На виконання умов договору поставки № 148 від 11.08.2014р., укладеного між ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» (Покупець) та ТОВ «ТАРО ТРЕЙД КОМПАНІ» (Продавець) у жовтні 2014р. була поставлена продукція на загальну суму 7000,80грн., що підтверджується видатковою накладною №236 від 10.10.2014р.

На виконання умов договору поставки № 192 від 23.10.2014р., укладеного між ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» (Покупець) та ТОВ «ТАРО ТРЕЙД КОМПАНІ» (Продавець) у жовтні 2014р. була поставлена продукція на загальну суму 44802,00грн., що підтверджується видатковими накладними №255 від 23.10.2014р. та №270 від 31.10.2014р.

Згідно пункту 1.1. Договорів №148 та №192 Продавець продає Покупцю продукцію за ціною та в строк згідно Специфікацій, доданих до цих договорів, які є невід'ємною його частиною. Продавець проводить поставку продукції Покупцю у термін 10 календарних днів з моменту надходження грошових коштів на розрахунковий рахунок Продавця. У відповідності до п. 4.1 поставка продукції здійснюється на умовах DDP та EXW власним транспортом ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1».

Приписами пункту 5.1 Договору приймання продукції по кількості та якості оформлюється Сторонами в установленому порядку згідно чинного законодавства.

Розрахунки між ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» та ТОВ «ТАРО ТРЕЙД КОМПАНІ» проводились у безготівкової формі, що підтверджується платіжними дорученнями №423 від 15.10.2014р., №456 від 22.10.2014р., №499 від 29.10.2014р. та №561 від 31.10.2014р.

За наслідками поставки ТОВ «ТАРО ТРЕЙД КОМПАНІ» були виписані на адресу ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» податкові накладні № 21 від 10.10.2014р., № 192 від 23.10.2014р. та №54 від 31.10.2014р. Вказані податкові накладні відображені в реєстрі отриманих та виданих податкових накладних за жовтень 2014р., а суми ПДВ включені до складу податкового кредиту у відповідному періоді. Суми податку на додану вартість за вказаними операціями віднесені до показників розділу II «Податковий кредит» податкової декларації за жовтень 2014р. у сумі 8633,8грн.

Суд зазначає про помилковість встановленої невідповідності заповнення податкової накладної №54 від 31.10.2014р., оскільки вона виписана по першій події - при поставці, а не по оплаті, як це зазначив фіскальний орган, тому що в податковій накладній вказана дата поставки - 31.10.2014р., а не 23.10.2014р. Цієї дати не проводилось жодне перерахування коштів на розрахункові рахунки ТОВ «ТАРО ТРЕЙД КОМПАНІ».

На виконання умов договору поставки № 27 від 31.01.2014р., укладеного між ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» (Покупець) та ТОВ «Укрстандарт» (Продавець) у листопаді 2014р. була поставлена продукція на загальну суму 35715,58грн., що підтверджується видатковими накладними №Б002342 від 06.11.2014р., Б002341 від 06.11.2014р., Б002339 від 06.11.2014р., Б002331 від 06.11.2014р., Б002343 від 06.11.2014р., Б002354 від 10.11.2014р., Б002396 від 13.11.2014р., Б002427 від 19.11.2014р., Б002433 від 21.11.2014р., Б002430 від 21.11.2014р., Б002456 від 26.11.2014р., Б002455 від 26.11.2014р.

Згідно пункту 1.1. Договору №27 Продавець продає Покупцю продукцію за ціною та в строк згідно Специфікацій, доданих до цих договорів, які є невід'ємною його частиною. Продавець проводить поставку продукції Покупцю у термін 5 календарних днів з моменту надходження грошових коштів на розрахунковий рахунок Продавця. У відповідності до п. 4.1 поставка продукції здійснюється на умовах EXW власним транспортом ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1».

Приписами пункту 5.1 Договору приймання продукції по кількості та якості оформлюється Сторонами в установленому порядку згідно чинного законодавства.

Розрахунки між ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» та ТОВ «Укрстандарт» проводились у безготівкової формі, що підтверджується платіжними дорученнями №630 від 18.11.2014р., №653 від 21.11.2014р., №732 від 28.11.2014р.

За наслідками поставки ТОВ «Укрстандарт» були виписані на адресу ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» податкові накладні № 31 від 06.11.2014р., № 30 від 06.11.2014р., №28 від 06.11.2014р., №24 від 06.11.2014р., №32 від 07.11.2014р., №47 від 10.11.2014р., №82 від 13.11.2014р., №108 від 19.11.2014р., №115 від 21.11.2014р., №113 від 21.11.2014р., №135 від 26.11.2014р., №134 від 26.11.2014р. Вказані податкові накладні відображені в реєстрі отриманих та виданих податкових накладних за листопад 2014р., а суми ПДВ включені до складу податкового кредиту у відповідному періоді. Суми податку на додану вартість за вказаними операціями віднесені до показників розділу II «Податковий кредит» податкової декларації за листопад 2014р. у сумі 5952,60грн.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, він, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до п.п. 16.1.2 п. 16.1 ст. 16 Податкового Кодексу України платник податків зобов'язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів.

Згідно з п.п. 16.1.3 п. 16.1 ст. 16 Податкового Кодексу України платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Відповідно до п.46.1 ст. 46 Податкового Кодексу України податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках,визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання,чи документ, що свідчить про суми доходу,нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Додатки до податкової декларації є її невід'ємною частиною.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

У відповідності до вимог п. 185.1. ст.. 185 ПК України об'єктом оподаткування є операції платників податку, зокрема, з: постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

П. 188.1. ст.. 188 ПК України визначено, що база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пункт 198.3 статті 198 Податкового кодексу України встановлює, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Кодексу не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з абзацом 11 статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Відповідно до абзацу другого пункту 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за номером 168/704, господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Зазначена позиція суду узгоджується із позицією Вищого адміністративного суду України, викладеною у листі від 02.06.2011 №742/11/13-11.

Суд вказує, на те, що відповідачем не надано суду доказу щодо наявності на момент вчинення господарських операцій дефекту у правовому статусі контрагентів позивача. Під час перевірки позивача відповідачем не перевірявся рух активів у процесі здійснення господарських операцій між позивачем та контрагентами - постачальниками.

Суд звертає увагу, що з огляду на принцип персональної відповідальності платника податку, право на податковий кредит позивача не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами.

Відповідно до статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Законодавством України не передбачена відповідальність юридичної особи за зобов'язаннями іншої юридичної особи, в тому числі за податковими зобов'язаннями.

Таким чином, недотримання контрагентами позивача податкової дисципліни (що відповідачем суду не доведено) має правові наслідки саме для цього контрагента, оскільки порушення платником вимог податкового законодавства тягне застосування заходів відповідальності саме до такого платника та не може негативно впливати на податковий облік інших осіб (зокрема, його контрагентів) за відсутності факту причетності останніх до таких правопорушень та за наявності факту здійснення господарської операції.

Аналогічна правова позиція була висловлена також Вищим адміністративним судом України, зокрема, в ухвалах суду від 29.01.2014 №К/9991/81114/11, від 22.01.2014 № К/9991/37637/12, від 17.02.2014 № К/800/50945/13, від 19.02.2014 № К/800/61338/13, від 11.03.2014 №К/800/1128/14, від 03.03.2014 № К/800/12888/13, від 02.06.2014 №К/800/6497/13, від 20.05.2014 №К/800/53111/13, від 05.06.2014 №К/800/1816/13, від 11.11.2014 №К/800/1336/14.

Судом також враховуються рішення Європейського суду з прав людини у справах Інтерсплав проти України (2007 рік, заява № 803/02), "Булвес" АД проти Болгарії (2009 рік, заява № 3991/03) і Бізнес Супорт Центр проти Болгарії (2010 рік, заява № 6689/03), які відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" підлягають застосуванню судами як джерела права, у яких визначено, що платника податку не може бути позбавлено права на бюджетне відшкодування ПДВ за відсутності доказів того, що його було залучено до протиправної діяльності, пов'язаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування; при цьому платник ПДВ не повинен нести відповідальність за зловживання, вчинені його постачальниками, якщо платник ПДВ не знав про такі зловживання і не міг про них знати.

Висновки щодо отримання платником податків податкових накладних без мети реального настання наслідків та з метою заниження об'єкту оподаткування з податку на додану вартість по договорам укладеним з контрагентами-постачальниками, які грунтуються на даних інформаційних податкових баз, суд не бере до уваги на підставі наступного.

Доводи відповідача щодо встановлення нікчемності правоченів, укладених позивачем з його контрагентами - постачальниками на підставі висновків податкових інформацій, суд оцінює критично, на підставі наступного.

Інформаційні бази даних податкового органу не мають статусу офіційних і можуть містити помилки, які впливають на правовий статус платника податку. Бази даних ДПІ не є належними доказами у справі, чинним законодавством також не передбачена належність таких баз до засобів доказування.

Дана правова позиція підтверджується доводами, що викладені в Постановах ВАСУ від 20.09.2012 року № К9991/574/12; № К 9991/5991/11 та № 9991/24891/11: «Програмне забезпечення (інформаційні бази ДПІ) до первинних або інших документів, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку платника податків не відноситься. Крім того, абсолютно справедливо підкреслюється, що такі дані не є також належним доказом відсутності фактів здійснення господарських операцій безпосередньо платника податків - позивача, та доказом несплати ним податку, якщо спірний період податковим органом перевірено з урахуванням всіх первинних документів та документів податкової звітності».

Відповідно до Листа ВАСУ від 02.06.2011р. № 742/11/13-11 оцінюватися при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.

Суд погоджується з даними висновками Вищого адміністративного суду України та підкреслює, що письмові докази у вигляді первинних документів, які підтверджують здійснення господарських операцій позивача з контрагентами постачальниками спростовують висновки податкового органу, які грунтуються на даних інформаційних податкових баз.

Частиною 4 ст.70 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Водночас, Акт перевірки податкового органу не може свідчити безпосередньо про порушення законодавства без підтвердження жодними доказами, а лише на підставі припущень. Доказів на обґрунтування позиції про неможливість здійснення господарських операцій у спірному періоді позивачем з контрагентами-постачальниками податковим органом не надано.

Щодо висновків акту перевірки в частині неможливості здійснення спірних господарських операцій платника податків з контрагентами-постачальниками через відсутність у останніх необхідних трудових ресурсів, виробничих активів, складських приміщень, суд вважає їх передчасними, оскільки укладення трудового договору не є єдиним способом залучення фізичних осіб до вчинення необхідних дій в процесі виконання робіт чи надання послуг контрагентами. Крім того, податкове законодавство не ставить право платника податків на податковий кредит в залежність від того, за рахунок яких ресурсів (власних або залучених) здійснюється виконання робіт чи надання послуг контрагентами.

Водночас, Акт перевірки податкового органу не може свідчити безпосередньо про порушення законодавства без підтвердження жодними доказами, а лише на підставі припущень. Доказів на обґрунтування позиції про неможливість здійснення господарських операцій у спірному періоді позивачем з контрагентами-постачальниками податковим органом не надано.

За таких обставин, відповідачем не надано суду належних доказів, що фінансово-господарські операції між позивачем та контрагентом - постачальником ТОВ «Темп ЛТД-А» за період січень, лютий 2015 року не були спрямовані на настання реальних наслідків фінансово-господарської діяльності.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статі 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтті 72 цього Кодексу.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що у податкового органу були відсутні підстави для визначення позивачу податкового зобов'язання з податку на додану вартість та нарахування штрафних (фінансових) санкцій.

Відповідачем під час судового розгляду справи не доведено, що оскаржуване податкове повідомлення - рішення №000011/220/1603 від 03.07.2015року було прийнято законно та обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх фактичних обставин.

У відповідності до положень ч.1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись Конституцією України, ст. ст. 2-15, 17-18, 33-35, 45-46, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110-111, 121, 122-143, 151-154, 158, 160, 162, 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» до Мар'їнської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про скасування податкового повідомлення-рішення №000011/220/1603 від 03.07.2015року - задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення - рішення Мар'їнської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області №000011/220/1603 від 03.07.2015року про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 26292грн. та застосування штрафний (фінансових) санкцій в розмірі 13146грн.

Стягнути з Мар'їнської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області на користь Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» судовий збір у розмірі 1218 грн.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Галатіна О.О.