Справа № 2-а-8727/11
Суддя: Троян Т. Є.
Дата ухвалення: 2016-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа 2а-8727/11
Провадження № 8-а/712/1/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2016 року м. Черкаси

Соснівський районний суд міста Черкаси у складі:

головуючого /судді - ОСОБА_1

при секретарі - Шмагайло Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси заяву про перегляд у звязку з нововиявленими обставинами постанови Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 листопада 2014 року у справі №2а-8727/11 за позовом ОСОБА_2 до Черкаської міської ради, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про зобовязання вчинити певні дії , -

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_5 звернулася до суду з заявою про перегляд у звязку з нововиявленими обставинами постанови Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 листопада 2014 року у справі №2а-8727/11 за позовом ОСОБА_2 до Черкаської міської ради, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, заподіяної бездіяльністю у питанні відновлення порушеного права користування проїздом, посилаючись на те, що при постановленні зазначеного рішення суд зробив невідповідні обставинам справи висновки, не застосував закон, який підлягав застосуванню, не взяв до уваги зміст ст.120,125,126 Земельного кодексу України в редакції 2007 року, застосувавши лише ст.120 Земельного кодексу України 2001 року та посилаючись на постанову Соснівського суду м.Черкаси від 03.11.2010 року (справа №2а-2498/10) зробив висновок про перехід у 2008 році до подружжя ОСОБА_6, ОСОБА_7 права користування ділянкою №30 по узв.Дзержинського в місті Черкаси.

Зазначала, що судами при розгляді справ стосовно вирішення питання поновлення права користування проїздом проігноровано відсутність правового документу на земельну ділянку у подружжя ОСОБА_6, ОСОБА_7 Не була витребувана для дослідження довідка з реєстру права власності, яка надається відповідно до умов Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», тому земельний сервітут був скасований незаконно, що в подальшому стало підставою для відмови в задоволенні позову до Черкаської міської ради про зобовязання до встановлення земельного сервітуту (справа №2а-8727/11). Вказувала, що суд постановляючи рішення в порушення процесуальних норм не зібрав всіх необхідних доказів, не дав можливості заявниці заявити відповідне клопотання, застосував закон, який не поширюється на зазначені правовідносини.

Рішенням міської Ради міста Черкаси у 1957 році на зазначеній ділянці був встановлений проїзд до ділянки №13а (32), захоплення якої унеможливило користування квартирою, що належить заявниці ОСОБА_2 та проїздом до неї.

Судом не взято до уваги протест прокурора області від 21.09.1995 року, яким встановлено право заявниці на частину (проїзд) ділянки №30 по узв.Дзержинського. Відповідно до ст.25 Земельного кодексу України 1970 року припинення права користування земельною ділянкою або зменшення її розмірів могло мати місце лише у прямо передбачених законом випадках. Вилучити єдиний проїзд до ділянки №32 можливо лише для державних або громадських потреб, які на цьому проїзді не виникали. Попередня власниця квартири №3 в буд.32 не втратила право користування проїздом до буд.32, оскільки відповідно до ст.91 Земельного кодексу УРСР 1970 року і рішень Черкаської міської ради 1977,1979 року вони виносились з метою збільшення ділянки №32, а не вилучення проїзду для державних потреб.

На думку заявника, важлива обставина в справі щодо наявності зареєстрованих прав на ділянку №30 по узв.Дзержинського, повинна доказуватись довідкою з реєстру прав власності на нерухоме майно. Із довідки №30489603 від 04.12.2014 року вбачається, що права подружжя ОСОБА_6 на зазначену ділянку не зареєстровані, а відтак у них відсутнє право щодо укладання договору земельного сервітуту, оскільки вони не отримали прав на земельну ділянку.

Вказувала, що зазначена обставина (інформація із довідки з реєстру прав власності на нерухоме майно №30489603 від 04.12.2014р. ) є нововиявленою обставиною згідно ст.245 КАС України, просила суд скасувати постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 18.11.2014 року; зобовязати Черкаську міську раду забезпечити право користування проїздом до буд.32 по узв.Дзержинського, який знаходиться на 29/50 частині земельної ділянки №30, яку після знесення відповідної частини аварійного будинку №30 в установленому законом порядку ніхто не отримав, та право обслуговування сараю ОСОБА_2 шляхом встановлення меж вздовж цього проїзду та сараю; заборонити ОСОБА_6, ОСОБА_7 перешкоджати вчиненню зазначених дій; для визначення розмірів заподіяної шкоди призначити судову експертизу, надати можливість збільшити позовні вимоги відповідно до її висновків.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_2, підтримала доводи, викладені в заяві про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, просила задовольнити заяву.

Представник відповідача - Черкаської міської ради ОСОБА_8 заперечував проти задоволення заяви, зазначав, що заявником не зазначено жодної нововиявленої обставини, яка є підставою для перегляду постанови за нововиявленими обставинами.

Треті особи, без самостійних вимог на предмет позову ОСОБА_3, та ОСОБА_4в судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили.

Вислухавши пояснення заявника, відповідача, свідків, дослідивши матеріали адміністративної справи № 2а-8727/11 та перевіривши надані докази, суд встановив наступне.

ОСОБА_2 звернулася до Соснівського районного суду м.Черкаси з адміністративним позовом до Черкаської міської ради про зобовязання виконати постанову президії Черкаського обласного суду №44ц-35 від 25.04.1997р.; зобовязання згідно вимог ДБН 360-92 шляхом встановлення земельного сервітуту на право проїзду на транспортному засобі відновити проїзд до ділянки №32 по узв. Дзержинського та установити межі вздовж нього на 29/50 частини земельної ділянки №30.

Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 18.11.2014р., в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14.01.2015р. зазначена постанова залишено без змін.

Зазначеним рішенням суду було встановлено, що 14.11.1979 року виконавчим комітетом Черкаської міської ради прийняте рішення № 730 "Про впорядкування землекористування індивідуальних домоволодінь", відповідно до якого закріплено земельну ділянку по узвозу Дзержинського № 32 площею 634 кв.м в межах 2,20; 22,50; 4,50; 30,50; 17,25; 6,0; 9,08; 5,0; 8,0; 5,0; 4,0; 12,55; 26,97, а також земельну ділянку по спуску (узвозу) Дзержинського № 30 площею 418 кв.м в межах 2,91; 16,30; 18,35; 4,00; 5,0; 8,0; 9.08; 18,00; 37,50. Додатком до даного рішення затверджена схема вказаних ділянок, для кожної з яких передбачено окремий прохід до спуску Дзержинського.

Постановою президії Черкаського обласного суду №44ц-35 від 25.04.1997 року були скасовані рішення Соснівського райсуду від 27.03.1996 року та ухвала обласного суду від 26.06.1996 року та направлена на новий розгляд справа за позовом ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні спільним проходом між домоволодіннями 30 та 32 по узв.Дзержинського. На виконання даної постанови в ході нового розгляду справи винесено рішення по суті спору. Рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 15.11.1999р. по справі № 2-3-99р. в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено, дане рішення набрало законної сили, залишене без зміни ухвалою судової колегії в цивільних справах Черкаського обласного суду від 22.12.1999р., судами встановлено, що питання проходу може бути вирішено за рахунок земельної ділянки № 32 по узв.Дзержинського, в якому мається частка позивачки і у відповідності до ст.42 ЗК 1991 року встановленням порядку користування ділянки між трьома співвласниками даного домоволодіння ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Ухвалою апеляційного суду від 02.09.2008р. заочне рішення від 09.11.2006р. постановлене в справі № 2-2854-06р. за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_9, виконавчого комітету Черкаської міської ради про встановлення проїзду до частини домоволодіння № 32 по узв.Дзержинського у м.Черкаси, яким зобовязувався міськвиконком встановити проїзд з урахуванням ухвали суду від 02.03.1999р. та встановлений сервітут, було скасоване з закриттям провадження у справі в звязку з тим, що даний спір між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав вирішений рішенням суду від 15.11.1999р., що набрало законної сили. Вказані рішення залишені без зміни ухвалою Верховного Суду України від 04.03.2009р.

Рішенням четвертої сесії Черкаської міської ради № 4 -763 від 25 грудня 2008 року ОСОБА_2 був встановлений земельний сервітут для проходу до належної їй частини будинковолодіння по узвозу Дзержинського, 32 в м.Черкаси та 02.02.2009 року між Черкаською міською радою та ОСОБА_2 укладений Договір про встановлення земельного сервітуту.

Вказані рішення визнані в судовому порядку незаконними та скасовані постановою Соснівського районного суду м.Черкаси від 03.11.2010р., залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 18.10.2012р. Встановлено, що приймаючи рішення про встановлення земельного сервітуту Черкаська міська рада порушила вимоги чинного законодавства та права власників домоволодіння 30 по узв.Дзержинського, які є володільцями земельної ділянки, а тому право укладати договір про встановлення земельного сервітуту надано відповідно до законодавства лише їм.

Таким чином, питання встановлення сервітуту між позивачкою та володільцями суміжної ділянки не вирішено, домовленостей з цього приводу не досягнуто, рішення судів щодо необхідності встановлення такого сервітуту не приймались.

Зазначені обставини в судовому засіданні підтвердили свідки ОСОБА_7, ОСОБА_6 повідомили, що ними державний акт на право власності не оформлений, у звязку із відсутністю згоди з сусідами щодо погодження меж земельної ділянки, житловий будинок за адресою буд.30 по узв.Дзержинського в м.Черкаси придбаний ними 18 січня 2008 року, право власності на будинок зареєстровано в КП «ЧООБТІ», про що в матеріалах справи є договір купівлі продажу, який неодноразово досліджувався в судових засіданнях.

Свідок ОСОБА_10 повідомив, що після придбання частини будинку вони користувалися проїздом, на якому згодом був збудовний сарай після чого користуватися проїздом стало неможливо.

Частиною 1 ст.72 КАС України встановлено, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Заявниця в судовому засіданні неодноразово наголошувала про необхідність перегляду обставин всіх вищезазначених справ, оскільки судами були допущені помилки при їх ухваленні.

Крім того, однією з підстав для перегляду постанови суду за нововиявленими обставинами в справі №2а-8727/11 заявниця вказує на порушення судом першої інстанції матеріальних норм при дослідженні доказів під час винесення постанови від 18.11.2014р. в справі №2а-8727/11, неправдиво викладений зміст ст.120 Земельного кодексу України 2001 року, не взято до уваги вимоги Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та відсутність правовстановлюючих документів та зареєстрованого права на земельну ділянку у ОСОБА_7, ОСОБА_6 в реєстрі прав власності на нерухоме майно.

Оскільки права на земельну ділянку ОСОБА_7, ОСОБА_6 не зареєстровано відповідно до вищезазначеного закону, вирішення питання щодо встановлення земельного сервітуту, на думку заявниці ОСОБА_2 належить до компетенції Черкаської міської ради.

Вирішуючи питання про наявність підстав для перегляду постанови від 18 листопада 2014 року в справі №2а-8727/11 за нововиявленими обставинами суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 245 КАС України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення;

3) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення;

4) скасування судового рішення, яке стало підставою для прийняття постанови чи постановлення ухвали, що належить переглянути;

5) встановлення Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконано.

До нововиявлених обставин належать факти обєктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного розвязання спору. Необхідними та загальними ознаками нововиявлених обставин є:

- існування цих обставин під час розгляду та вирішення справи і ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява;

- на час розгляду справи ці обставини обєктивно не могли бути відомі ні заявникові, ні суду;

- істотність цих обставин для розгляду справи (тобто коли врахування цих обставин судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Під нововиявленою обставиною мається на увазі фактична обставина, яка має істотне значення і яка обєктивно існувала на час розгляду справи, але не була і не могла бути відома усім особам, які брали участь у справі, та суду.

На відміну від перегляду судового рішення в порядку апеляційного та касаційного оскарження, підставою такого перегляду не є недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники судового розгляду не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї. Тобто перегляд справи у звязку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд уже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення.

Тобто для визнання обставини нововиявленою недостатньо, щоб особа просто не знала про наявність певної істотної обставини, а потрібно, щоб вона і не могла знати про неї. Якщо вона все-таки могла знати про певну обставину за умови добросовісного ставлення до справи, тоді така підстава для перегляду судового акта відсутня. (аналогічна позиція наведена в Ухвалі Вищого адміністративного суду України від 25.11.2010 в справі № К-45458/09).

Нововиявлені обставини це факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення прав і обовязків осіб, що беруть участь у справі, тобто юридичні факти. Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх врахування судового рішення.

Процесуальні недоліки розгляду справи (неналежне повідомлення учасників судового розгляду, що перешкодило їм взяти участь у судовому засіданні; неналежне дослідження обставин справи; неналежне сприяння всебічному і повному зясуванню обставин справи тощо) не можуть вважатися нововиявленими обставинами, і є підставою для перегляду судового рішення в апеляційному чи касаційному порядку.

Таким чином, під час вирішення питання про те, чи могли певні обставини бути відомі на час вирішення справи, необхідно враховувати, що заявники не обмежені у засобах доказування і можуть під час судового провадження збирати і подавати докази на підтвердження існування цих обставин або їх відсутності, особливо коли йдеться про отримання інформації, яка міститься в загальнодоступних офіційних електронних базах даних.

Заявниця не була обмежена в суді першої та апеляційної інстанції щодо збирання та подання доказів (справа розглядається з 2011 року). Крім того, в зазначених судових провадженнях неодноразово досліджувались докази та обставини, на які посилається заявниця щодо переходу прав на земельну ділянку по №30 по узв. Дзержинського в місті Черкаси.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи позивачкою заявлялися клопотання про витребування доказів, в тому числі щодо документів, що підтверджували права власності або користування земельною ділянкою ОСОБА_7, ОСОБА_6 (т.1. а.с. 179-183). Тобто, зазначене питання вирішувалося, а отже не може бути нововиявленою обставиною в розумінні ст.245 КАС України.

Ну думку суду, заявником в судовому засіданні не надано доказів, які можуть вважатися істотними обставинами, а також не доведено, що відомості, на які вона посилається не були і не могли бути їй відомі або здобуті нею під час розгляду справи № №2а-8727/11.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність залишити без задоволення заяву ОСОБА_2 про перегляд постанови Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 листопада 2014 року в справі № №2а-8727/11.

Крім того, як вбачається з самої заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами заявник ОСОБА_2 фактично оскаржує постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 листопада 2014 року.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заява не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 245 КАС Українисуд, -

У Х В А Л И В:

Заяву про перегляд у звязку з нововиявленими обставинами постанови Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 листопада 2014 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Черкаської міської ради, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, заподіяної бездіяльністю у питанні відновлення порушеного права користування проїздом залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду протягом пяти днів з дня її проголошення, а у разі постановлення ухвали без участі особи, яка її оскаржує, протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий: Т.Є. Троян