Справа № 811/1782/13-а
Суддя: О.В. Кравчук
Дата ухвалення: 2016-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2016 року Справа № 811/1782/13-а

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кравчук О.В. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агромет і К"

до відповідача - Олександрійської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Кіровоградській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

До Кіровоградського окружного адміністративного суду звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Агромет і К" (далі - позивач) з адміністративним позовом до Олександрійської ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області (далі - відповідач), у якому, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог (Т. 4, а.с. 167-168), просить суд:

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення №/0 від 08 жовтня 2009 року та №/1 від 29 жовтня 2009 року в частині визначення податкового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 2063806,70 грн., у тому числі за основним платежем - 1049654,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 1014152,70 грн.;

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення №/0 від 08 жовтня 2009 року та №0/1 від 29 жовтня 2009 року, в частині визначення податкового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 1250830,50 грн., у тому числі за основним платежем 833887,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 416 943,50 грн.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2010 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15 листопада 2010 року, адміністративний позов ТОВ "Агромет і К" до Олександрійської об'єднаної державної податкової інспекції про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень було задоволено повністю: вказані податкові повідомлення-рішення визнані протиправними та скасовані (Т.2, а.с.208-211, 313-316).

Однак, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23 квітня 2013 року ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15 листопада 2010 року та постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2010 року у справі №2а-12/10/1170 скасовано, а відповідну адміністративну справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції (Т. 3, а.с.98-100).

Так, Вищий адміністративний суд України вказав, що процесі розгляду даної справи судами не було витребувано та досліджено належних та допустимих доказів, як то відповідних первинних документів та пояснень відповідальних осіб, з метою підтвердження, або спростування доводів відповідача щодо періоду та обсягу вчинення позивачем порушень вимог чинного законодавства у межах спірних правовідносин. При цьому, в процесі розгляду даної справи, судами не були досліджені реальність здійснення господарських операцій, факти придбання та подальшого використання товару. Також залишено поза увагою необхідність встановлення у подібних випадках юридично значимих фактів, з метою підтвердження зміни активів, зобов'язань чи власного капіталу платника податку, з урахуванням власне причинно-наслідкового зв'язку таких фактів.

Разом з тим, колегія суддів Вищого адміністративного суду України звернула увагу, що вироком Олександрійського міськрайонного суду від 01.11.2010 року, який за наслідками апеляційного перегляду набрав законної сили 18.01.2011 року та яким засуджено ОСОБА_1 за скоєння злочинів, передбачених ч.5 ст.27. ч.3 ст.212, ч.2 ст.27, ч.2 та ч.3 ст.358, ч.5 ст.27, ч.2 ст.3бб Кримінального Кодексу України, по кримінальній справі відносно ОСОБА_2 При цьому предметом дослідження судів у межах кримінального судочинства були у тому числі обставини, що були предметом доказування у межах спірних правовідносин та повинні були досліджуватись судами при розгляді даної адміністративної справі.

При новому розгляді адміністративної справи у суді першої інстанції позивач зменшив позовні вимоги, однак наполягав на протиправності рішень податкового органу в частині, що оскаржується (Т.4, а.с. 167-168, Т.8, а.с. 204-206).

Так, згідно з позицією ТОВ «Агромет і К», позивач підтвердив правомірність формування податкового кредиту та валових витрат за взаємовідносинами з ФОП ОСОБА_1 усіма первинним документами, які фіксують факти здійснення господарських операцій та надав докази використання придбаної сільськогосподарської продукції у межах власної господарської діяльності.

Відповідач адміністративного позову не визнав та просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на те, що податковим органом встановлено порушення ТОВ «Агромет і К» податкового законодавства внаслідок формування валових витрат та включення до складу податкового кредиту суму податку на додану вартість вартості придбаної сільськогосподарської продукції у ФОП ОСОБА_2, не спрямованої на використання у господарській діяльності (Т.1, а.с. 87-88, Т. 8, а.с. 222).

Прокурор Кіровоградської області, який брав участь у справі, позицію відповідача підтримав (Т.8, а.с.222).

На підставі частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, беручи до уваги подані представниками сторін клопотання про розгляд справи без їх участі, враховуючи відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд розглянув справу у письмовому провадженні (Т.8, а.с.203, 222).

Розглянувши у письмовому провадженні наявні у справі документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно і неупереджено оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агромет і К" зареєстроване як юридична особа виконавчим комітетом Олександрійської міської ради Кіровоградської області 02 березня 2004 року (Т.1, а.с.71).

З 07 по 25 вересня 2009 року посадовими особами Олександрійської об'єднаної державної податкової інспекції була проведена документальна планова виїзна перевірка ТОВ "Агромет і К" з питань дотримання вимог податкового законодавства, валютного та іншого законодавства за період з 01 липня 2006 року по 30 червня 2009 року.

За результатами перевірки податковим органом складено Акт документальної планової виїзної перевірки від 30 вересня 2009 року №311/2310/32744668, згідно якого контролюючий орган дійшов висновку про порушення позивачем: пп.4.1.1 п.4.1 статті 4, п.5.1, п.5.2.1, п.п. 5.3.9 п. 5.3 статті 5, пп.11.2.1 п.11.2, пп.11.3.1, п.11.3 статті 11 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" (чинного на час виникнення спірних правовідносин), п.3.1 Порядку складання декларації з податку на прибуток, затвердженої наказом Державної податкової адміністрації України від 29 березня 2003 року за № 143 в результаті чого занижено податок на прибуток у періоді, що перевірявся на загальну суму 1 097 825 грн., у тому числі за 2007 рік в сумі 26955 грн.,за 4 квартал 2007 року в сумі 26955грн.; за 2008 рік в сумі 1069728 грн., у тому числі за 1 квартал 2008 року -3294 грн.,3 квартал 2008 року - 673269 грн, 4 квартал 2008 року - 395570 грн., 11 місяців 2008 року-990666 грн. та занижено відє'мне значення за 2 квартал 2008 року в сумі 2405 грн.,за перше півріччя 2009 року занижено податок на прибуток в сумі 1142 грн.,у тому числі занижено за 2 квартал 2009 року в сумі 1435 грн. та занижено від'ємне значення за 1 квартал 2009 року в сумі 293 грн. внаслідок неправильного визначення розміру валових витрат та віднесення до складу таких витрат, витрат без підтвердження здійснення господарських операцій відповідними первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку; п.п. 7.4.1, п.7.4 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість" (чинного на час виникнення спірних правовідносин), в результаті чого занижено, податок на додану вартість в перевіряємому періоді на загальну суму 852 965 грн., а саме: липень 2008 року - 273 898 грн., серпень 2008 року - 235 095 грн., вересень 2008 року - 28960 грн., жовтень 2008 року - 210 694 грн., листопад 2008 року - 41068 грн., грудень 2008 року - 63250 грн., внаслідок включення до складу податкового кредиту суму податку на додану вартість з вартості придбаної сільськогосподарської продукції у ФОП ОСОБА_2, не спрямованої на використання у господарській діяльності; пп.8.1.2 п.8.1 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" від 22 травня 2003 року (зі змінами та доповненнями) (Т.1, а.с.25-70).

На підставі висновків вказаного Акта перевірки податковим органом було винесено податкові повідомлення-рішення:

- №/0 від 08 жовтня 2009 року, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) за платежем податок на додану вартість у розмірі 1279447 грн. 50 коп.

- №/0 від 08 жовтня 2009 року, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) за платежем податок на прибуток у розмірі 2109750 грн. 70 коп. (Т.1, а.с. 8-9).

Позивач, не погодившись з вказаними рішеннями, подав до податкового органу скарги на зазначені податкові повідомлення-рішення.

Скарги позивача, подані в межах процедури адміністративного оскарження спірних рішень залишені без задоволення. Згідно пункту 5.3 чинного на той час Порядку направлення органами державної податкової служби України податкових повідомлень платникам податків та рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 21 червня 2001 року №253 з метою доведення нового граничного строку сплати податкового зобов'язання, відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення №/1 та №/1 від 29 жовтня 2009 року (Т.1, а.с.10-11).

Як вбачається матеріалів справи, оскаржувані податкові повідомлення-рішення в частині, що оскаржується позивачем, базуються на висновках Акту перевірки про завищення позивачем валових витрат та податкового кредиту за липень 2008 року, за серпень 2008 року, за вересень 2008 рок, за жовтень 2008 року, за листопад 2008 року та за грудень 2008 року в результаті безпідставного віднесення до таких витрат та кредиту господарських операцій з ФОП ОСОБА_2 по виконанню договору купівлі-продажу сільськогосподарської продукції №2-07-08 від 10 липня 2008 року.

Так, наголошує відповідач, позивачем до складу валових витрат віднесено витрати без підтвердження здійснення господарських операцій та не підтверджених відповідними первинними документами, розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами податкового обліку, а податковий кредит сформовано внаслідок включення до його складу сум податку на додану вартість з вартості придбаної сільськогосподарської продукції у ФОП ОСОБА_2, не спрямованої на використання у господарській діяльності позивача. Фактично податковий орган заперечує реальність господарських операцій між ТОВ "Агромет і К"та ФОП ОСОБА_2

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з такого.

Пунктом 1.7 статті 1 Закону України "Про податок на додану вартість" від 03 квітня 1997 року № 168/97-ВР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) (далі - Закон № 168/97) податковий кредит визначається як сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.

Згідно з підпунктом 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону № 168/97 податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Підпунктом 7.5.1 пункту 7.5 ст. 7 Закону № 168/97 передбачено, що датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків; або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Разом з тим, згідно з абзацом 1 підпункту 7.4.5 пункту 7.5 статті 7 Закону № 168/97, не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункт).

Так само, регулюючи порядок формування платником податків валових витрат, чинний на час виникнення спірних правовідносин Закон України «Про оподаткування прибутку підприємств» наголошував, що не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку (підпункт 5.3.9 пункту 5.3 статті 5).

В свою чергу, статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", який діяв у весь період діяльності позивача, що підлягав перевірці, встановлені вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку.

Так, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до підпункту 2.4 пункту 2 Положення "Про документальне забезпечення записів в бухгалтерському обліку", затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 168/704 від 05 червня 1995 року, первинні документи (на паперових і машинозчитувальних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному вираженні), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійсненні господарської операції і складання первинного документа.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

Враховуючи викладене, суд з'ясував такі обставини.

10 липня 2008 року між ТОВ "Агромет і К" (покупець) та ФОП ОСОБА_2 (продавець) було укладено договір купівлі-продажу сільськогосподарської продукції (зернових культур, рапсу, гороху, соняшнику, кукурудзи) №2-07-08, предметом якого була передача продавцем у власність покупця сількогосподарської продукції у строки та кількості, що визначені таким договором та додатками до нього (Т.1, а.с.153-154, 182-186).

Визначаючись із предметом та обсягом позовних вимог, у заяві про уточнення позовних вимог, позивач послався на вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17 червня 2013 року, яким ОСОБА_3 - засновника Товариства з обмеженою відповідальністю «Агромет і К» визнано винним та засуджено за ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 212, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 358 КК, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 358 КК України, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України, а тогочасного директора ТОВ «Агромет і К» Анохіна В.Г. - за ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 212 КК України, за ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 358 КК України, за ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 358 КК України, за ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України, та зменшив позовні вимоги в частині, що стосується встановлених таким вироком обставин формування позивачем податкового кредиту та валових витрат на підставі недостовірних даних (Т.4, а.с. 112-135, 167-168; Т. 8, а.с. 204-206, 208-212).

За таких умов суд не надає правової оцінки правомірності формування позивачем податкового кредиту та витрат за наявними у матеріалах справи податковими накладними №5 від 22.07.2008р. на суму 117343,18грн., в т.ч. ПДВ 19 557,31грн., №12 від 30.07.2008р. на суму 59857,12 грн., в т.ч. ПДВ 9976,19грн., №17-1 від 05.08.2008р. на суму 15239,69грн., в т.ч. ПДВ 2 539,95грн.; №29 від 02.10.2008р. на суму 25298,26грн., в т.ч. ПДВ 4 216,38грн.; №30 від 03.10.2008р. на суму 104190,3грн., в т.ч. ПДВ 17 365,05грн.; №31 від 06.10.2008р. на суму 137304,1грн., в т.ч. ПДВ 22 884,01грн., №33 від 10.10.2008р. на суму 16409,75грн., в т.ч. ПДВ 2 734,96грн. як таким, що не стосуються предмету спору.

Водночас, на посвідчення факту виконання договірних зобов'язань та правомірності формування витрат і податкового кредиту в частині, що підлягає доказуванню, позивач надав до суду податкові накладні: №1 від 15.07.2008р. на суму 317478,79грн., в т.ч. ПДВ 52 913,13грн.; №2 від 16.07.2008р. на суму 32010,68грн., в т.ч. ПДВ 5 335,11грн.; №4 від 17.07.2008р. на суму 96842,5грн., в т.ч. ПДВ 16 140,42грн.;; №6 від 23.07.2008р. на суму 86881,91грн., в т.ч. ПДВ 14 480,32грн.; №7 від 24.07.2008р. на суму 244019,4грн., в т.ч. ПДВ 40 669,90грн.; №8 від 25.07.2008р. на суму 174840,5грн., в т.ч. ПДВ 29 140,08грн.; №9 від 26.07.2008р. на суму 68039,14грн., в т.ч. ПДВ 11 339,86грн.; №10 від 28.07.2008р. на суму 302873,44грн., в т.ч. ПДВ 50 478,91грн.; №11 від 29.07.2008р. на суму 34802,76грн., в т.ч. ПДВ 5 800,46грн.; №13 від 31.07.2008р. на суму 104851,48грн., в т.ч. ПДВ 17 475,25грн.; №14 від 31.07.2008р. на суму 3547,9грн., в т.ч. ПДВ 591,32грн.; №15 від 01.08.2008р. на суму 114241,97грн., в т.ч. ПДВ 19 040,33грн.; №16 від 04.08.2008р. на суму 236416,5грн., в т.ч. ПДВ 39 402,75грн.; №17 від 05.08.2008р. на суму 133490,83грн., в т.ч. ПДВ 22 248,47грн.; №18 від 06.08.2008р. на суму 93249,24грн., в т.ч. ПДВ 15 541,54грн.; №18-1 від 06.08.2008р. на суму 9888,91грн., в т.ч. ПДВ 1 648,15грн.; №19 від 07.08.2008р. на суму 59896,28грн., в т.ч. ПДВ 9 982,71грн.; №20 від 08.08.2008р. на суму 57530,71грн., в т.ч. ПДВ 9 588,45грн.; №21 від 11.08.2008р. на суму 328314,98грн., в т.ч. ПДВ 54 719,16грн.; №22 від 12.08.2008р. на суму 138173,98грн., в т.ч. ПДВ 23 028,96грн.; №23 від 15.08.2008р. на суму 151467,58грн., в т.ч. ПДВ 25 244,60грн.; №24 від 18.08.2008р. на суму 58192,15грн., в т.ч. ПДВ 9 698,69грн.; №24-1 від 18.08.2008р. на суму 6850,27грн., в т.ч. ПДВ 1 141,71грн.; №25 від 20.08.2008р. на суму 7615,61грн., в т.ч. ПДВ 1 269,27грн.; №26 від 04.09.2008р. на суму 63492,26грн., в т.ч. ПДВ 10 582,04грн.; №27 від 11.09.2008р. на суму 14136,04грн., в т.ч. ПДВ 2 356,01грн.; №28 від 15.09.2008р. на суму 96130,91грн., в т.ч. ПДВ 16 021,82грн.; №32 від 06.10.2008р. на суму 436191,7грн., в т.ч. ПДВ 72 698,62грн.; №34 від 10.10.2008р. на суму 52825,1грн., в т.ч. ПДВ 8 804,18грн.; №35 від 13.10.2008р. на суму 71419,4грн., в т.ч. ПДВ 11 903,23грн.; №36 від 13.10.2008р. на суму 188799,6грн., в т.ч. ПДВ 31 466,60грн.; №37 від 15.10.2008р. на суму 9222,49грн., в т.ч. ПДВ 1 537,08грн.; №38 від 15.10.2008р. на суму 44318,3грн., в т.ч. ПДВ 7 386,38грн.; №40 від 17.10.2008р. на суму 51501,23грн., в т.ч. ПДВ 8 583,54грн.; №41 від 21.10.2008р. на суму 42261,94грн., в т.ч. ПДВ 7 043,66грн.; №42 від 24.10.2008р. на суму 30387,02грн., в т.ч. ПДВ 5 064,50грн.; №44 від 31.10.2008р. на суму 46538,33грн., в т.ч. ПДВ 7 756,39грн.; №45 від 31.10.2008р. на суму 7497,54грн., в т.ч. ПДВ 1 249,59грн.; №46 від 03.11.2008р. на суму 80914,28грн., в т.ч. ПДВ 13 485,71грн.; №47 від 05.11.2008р. на суму 1576,44грн., в т.ч. ПДВ 262,74грн.; №48 від 10.11.2008р. на суму 116502,7грн., в т.ч. ПДВ 19 417,12грн.; №50 від 18.11.2008р. на суму 7743,26грн., в т.ч. ПДВ 1 290,54грн.; №51 від 19.11.2008р. на суму 36827,98грн., в т.ч. ПДВ 6 138,00грн.; №52 від 26.11.2008р. на суму 2844,52грн., в т.ч. ПДВ 474,09грн.; №53 від 01.12.2008р. на суму 60471,84грн., в т.ч. ПДВ 10 078,64грн.; №54 від 04.12.2008р. на суму 47464,16грн., в т.ч. ПДВ 7 910,69грн.; №55 від 05.12.2008р. на суму 20974,37грн., в т.ч. ПДВ 3 495,73грн.; №56 від 05.12.2008р. на суму 50768,21грн., в т.ч. ПДВ 8 461,37грн.; №57 від 08.12.2008р. на суму 37782,18грн., в т.ч. ПДВ 6 297,03грн.; №58 від 10.12.2008р. на суму 8192грн., в т.ч. ПДВ 1 365,33грн.; №59 від 12.12.2008р. на суму 3902,35грн., в т.ч. ПДВ 650,39грн.; №60 від 16.12.2008р. на суму 2601,14грн., в т.ч. ПДВ 433,52грн.; №61 від 22.12.2008р. на суму 18503,1грн., в т.ч. ПДВ 3 083,85грн.; №64 від 26.12.2008р. на суму 128840,1грн., в т.ч. ПДВ 21 473,35грн., видані від імені ФОП ОСОБА_2, а також відповідні рахунки та видаткові накладні (Т.1, а.с.158-208).

З метою засвідчення факту здійснення оплати придбаного у ФОП ОСОБА_2 товару ТОВ "Агромет і К" надало до суду відповідні платіжні доручення (Т.1, 209-214).

Водночас, суд наголошує, що надані позивачем докази на підтвердження реальності вищевказаних господарських операцій не мають юридичної сили та доказовості у спірних правовідносинах з огляду на обставини, встановлені вироком Олександрійського міськрайонного суду від 01 листопада 2010 року (набрав законної сили 18 січня 2011 року за наслідками апеляційного перегляду), яким ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених частиною 5 статті 27, частиною 3 статті 212, частиною 2 статті 27, частиною 2 та частиною 3 статті 358, частиною 5 статті 27, частиною 2 статті 366 Кримінального Кодексу України (Т.3, а.с. 52-73).

У вказаному судовому рішенні зазначено, що ОСОБА_2 будучи пособником, являючись приватним підприємцем, здійснював за вказівками осіб, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження, підписання складених з внесенням недостовірних даних первинних документів по неіснуючих фактично взаємовідносинах з ТОВ «Агромет і К», проводив зняття зі своїх рахунків готівкових коштів для їх використання не у власній діяльності, а іншими особами для закупівлі сільгосппродукції, безпідставно декларував в своїй звітності дані про начебто наявність операцій з продажу товарів на ТОВ «Агромет і К», створюючи тим самим умови для доведення до кінця спільного злочинного плану, направленого на умисне ухилення від сплати податків в особливо великих розмірах.

Так, зокрема, суд встановив, що ОСОБА_2 з метою подальшого використання для безпідставного формування в обліках та звітності ТОВ «Агромет і К» сум податкового кредиту та витрат з метою ухилення від сплати податків, протягом липня 2008 - 31 грудня 2009 року здійснив складання та видачу завідомо підроблених документів з недостовірними даними, а саме рахунків, накладних, податкових накладних, у тому числі й вказаних вище накладних, якими позивач посвідчує наявність підстав для формування податкового кредиту й валових витрат у спірних правовідносинах (Т.3, а.с. 80-84).

Відтак, в силу частини четвертої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, за наявності вироку суду, яким встановлені обставини складення контрагентом позивача завідомо підроблених документів з недостовірними даними, товарність господарських операцій з відповідним суб'єктом господарювання нівелюється, а отже - виключається і правомірність формування позивачем податкового кредиту та витрат за операціями з ФОП ОСОБА_2 у липні-грудні 2008 року.

Принагідно суд зазначає, що у сув'язі з викладеним вище та зважаючи на відсутність індивідуально-визначених ознак товару, які дозволяють достеменно встановити його походження, наявні в матеріалах справи податкові накладні, акти приймання-передачі, договори складського зберігання, приймання, сушки, очистки та відпуску зерна, акти прийняття-передачі виконаних робіт, договори купівлі-продажу, поставки товару, складські квитанції на зерно щодо передачі на зберігання та подальшого продажу позивачем сільськогосподарської продукції іншим суб'єктам господарювання не можуть розглядатися як докази фактичного здійснення господарських операцій саме між ТОВ «Агромет і К» та ФОП ОСОБА_2 (зокрема, Т.6, а.с.139-250, Т.7, а.с.1-250, Т.8, а.с.1-176).

Викладене обумовлює висновок суду про те, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті відповідачем обґрунтовано та правомірно, в межах повноважень податкового органу та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Отже, позовні вимоги ТОВ «Агромет і К» задоволенню не підлягають.

У зв'язку з ухваленням судового рішення на користь суб'єкта владних повноважень та відсутністю з його сторони судових витрат, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати, які підлягали б розподілу відповідно до частини другої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні.

Керуючись статтями 86, 94, 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили у порядку, встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Кіровоградський окружний адміністративний суд в десятиденний строк з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду О.В. Кравчук