Справа № 331/891/16-а
Суддя: Жукова О. Є.
Дата ухвалення: 2016-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2а/331/42/2016
Справа № 331/819/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2016 року Суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя Жукова О.Є. розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в Жовтневому районі м. Запоріжжя про зобов»язання поновити виплату пенсії ,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача , в якому просив суд зобов»язати відповідача поновити їй з 01.04.2015 року виплату пенсії за віком .

Ухвалою суду від 24 лютого 2016 року у справі відкрито скорочене провадження .

У встановлений статтею 183-2 КАС України строк відповідачем подані письмові заперечення проти позову.

Суть спірних правовідносин полягає у правомірності припинення відповідачем нарахування та виплати ОСОБА_1 пенсії за віком на підставі Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» , як особі, що працює в органах місцевого самоврядування.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в УПФУ в Жовтневому районі м. Запоріжжя , отримувала пенсію за віком .Одночасно позивач працює на посаді начальника відділу персоніфікованого обліку управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Жовтневому району , є посадовою особою органу місцевого самоврядування.

З 01.04.2015 р. позивачу припинено виплату пенсії за віком .

Вирішуючи питання правомірності припинення виплати пенсії позивачу, суд виходить з наступного

Як встановлено частиною сьомою статті 21 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" (в редакції згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року) , тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, посадовим особам місцевого самоврядування (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у період служби в органах місцевого самоврядування, пенсії, призначені відповідно до законодавства України, не виплачуються".

Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється

Відповідач вважає, що оскільки позивач є посадовою особою органу місцевого самоврядування, то в період з 1 квітня по 31 грудня 2015 року пенсія, призначена згідно з Законом № 1058, виплачуватись не повинна.

Суд зазначає, що станом на 1 квітня 2015 року факт обіймання позивачем посади, в органах місцевого самоврядування , дійсно був підставою для припинення йому виплати пенсії за віком, у зв'язку з чим відповідачем правомірно виплату пенсії позивачу було припинено.

Разом з тим, відповідно до пункту 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII (далі - Закон № 213) у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", «Про судоустрій і статус суддів» , «Про статус народного депутата України» , «Про Кабінет Міністрів України» , «Про судову експертизу» , «Про національний Банк України» , «Про службу в органах місцевого самоврядування» , «Про дипломатичну службу» , Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Вказаний в пункті 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону № 213 закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 1 червня 2015 року не прийнятий, у зв'язку з чим з вказаної дати втратили чинність, зокрема, норми Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування » щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії за цим Законом не призначаються.

В теперішній час особам, які підпадають під дію Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування » , пенсія призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, з 1 червня 2015 року посада, на якій працює позивач, не дає права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування», у зв'язку з чим передбачені частиною сьомою статті 21 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" підстави для невиплати позивачу пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», відпали, і з 1 червня 2015 року перешкоди для виплати позивачу вказаної пенсії відсутні.

Відповідно до ст. 68 Конституції України, кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи інших людей.

Відповідно до ст. 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року зазначено, що Високі Договірні Сторони гарантують кожній людині, яка знаходиться під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі 1 цієї Конвенції.

Стаття 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим. 4.Х1.195( (Європейська конвенція про захист прав і основних свобод людини) (далі Конвенція) передбачає, що здійснення прав і свобод, викладених у цій Конвенції, гарантується без будь-якої дискримінації за ознакою статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного або соціального походження, належності до національних меншин майнового стану, народження або інших обставин.

Стаття 1 Першого протоколу (Париж, 20.III.1952) передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до статті 18 Конвенції обмеження, які дозволяються нею щодо згаданих прав та свобод, можуть застосовуватися тільки з тією метою, з якою вони передбачені.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду Україна № 9 від 1 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", оскільки Конституція України, як зазначено в її ст.8, має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках застосовуватиКонституцію як акта прямої дії. Судові рішення мають ґрунтуватися на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй. Суд безпосередньо застосовує Конституцію у разі, коли зі змісту норм Конституції не випливає необхідність додаткової регламентації її положень законом.

З огляду на вказане, суд вважає, що з 1 червня 2015 року виплата пенсії, призначеної позивачу відповідно до Закону № 1058, підлягає відновленню у зв'язку з відсутністю підстав для її невиплати.

За таких обставин, суд приходить до висновку , що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 8-11, 158-161 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в Жовтневому районі м. Запоріжжя про зобов»язання поновити виплату пенсії задовольнити частково.

Зобов»язати Управління Пенсійного Фонду України в Жовтневому районі м. Запоріжжя відновити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1, з 01.06.2015 року виплату пенсії за віком , призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 551 ( п»ятсот п»ятдесят одна ) гривня 20 копійок.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції , який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає , до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення . У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: О.Є. Жукова

02.03.2016 .