Справа № 826/8580/15
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2016-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/8580/15 Головуючий у 1-й інстанції: Гарник К.Ю.
Суддя-доповідач: Аліменко В.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

25 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Аліменка В.О.,

суддів Безименної Н.В., Кучми А.Ю.,

за участю секретаря Ткачук М.І,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інженер 3Д» на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 грудня 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інженер 3Д» до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління державної фіскальної служби у м. Києві про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 16.12.2014 року №, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Інженер 3Д» звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління державної фіскальної служби у м. Києві, в якому просило:

- визнати протиправними дії ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві щодо проведення невиїзної позапланової перевірки TOB «Інженер ЗД» з питань дотримання своєчасності та повноти нарахування і сплати податку на додану вартість при взаємовідносинах з TOB «Компанія Лакшері Стайл» () за період 01.07.2014 року по 31.07.2014 року та складення акту № 6878/26-56-22-01-03/37037337 від 21.11.2014 року про результати проведення невиїзної позапланової перевірки TOB «Інженер ЗД» з питань дотримання своєчасності та повноти нарахування і сплати податку на додану вартість при взаємовідносинах з TOB «Компанія Лакшері Стайл» () за період 01.07.2014 року по 31.07.2014 року;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві від 16.12.2014 року № (форма «Р») про визначення податкового зобов'язання по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) (код платежу ) на загальну суму 118 190,00 грн. (94 552 грн. за основним платежем та 23 638 грн. за штрафними санкціями), складеного на підставі акту № 6878/26-56-22-01-03/37037337 від 21.11.2014 року про результати проведення невиїзної позапланової перевірки TOB «Інженер ЗД» з питань дотримання своєчасності та повноти нарахування і сплати податку на додану вартість при взаємовідносинах з TOB «Компанія Лакшері Стайл» () за період 01.07.2014 року по 31.07.2014 року.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 грудня 2015 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить Постанову суду першої інстанції скасувати та постановити по справі нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.

Свої вимоги апелянт аргументує тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права та надано невірну правову оцінку діям відповідача щодо правомірності винесення оскаржуваних повідомлень-рішень.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними у справі доказами, колегія суддів приходить до наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 18 вересня 2014 року контролюючим органом складено запит № 9000/10/26-56-15-01-46 про надання інформації та її документального підтвердження, у відповідь на який листом від 26 вересня 2014 року TOB «Інженер ЗД» надано відповідні письмові пояснення та копії запитуваних документів.

Однак, 10 листопада 2014 року контролюючим органом винесено наказ № 44 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки».

На підставі наказу від 10 листопада 2014 року, повідомлення від 10 листопада 2014 року № 319/26-56-22-01-16, згідно підпункту 78.1.1 пункту 78.1. статті 78, статті 79 Податкового кодексу України проведено документальну позапланову невиїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Інженер ЗД» () з питань дотримання своєчасності та повноти нарахування і сплати податку на додану вартість при взаємовідносинах із ТОВ «Компанія Лакшері Стайл» () за період з 01 липня 2014 року по 31 липня 2014 року.

Повідомленням № 319/26-56-22-01-16 від 10.11.2014 року та копію Наказу від 10.11.2014 року №44 направлено рекомендованим листом з повідомлення про вручення поштового відправлення на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інженер 3Д»: 04108, Пр-т. Правди, 10 а, кв.137.

Як висновок проведеної перевірки встановлено порушення пунктів 198.2, 198.3, 198.6. статті 198 Податкового кодексу України в результаті чого позивачем занижено податок на додану вартість в сумі 94552,00 грн.

Податковим повідомленням - рішенням Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 16 грудня 2014 року № Товариству з обмеженою відповідальністю «Інженер ЗД» збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 118190,00 грн., в тому числі: за основним платежем - 94552,00 грн., за штрафними санкціями - 23638,00 грн.

З даного проводу колегія суддів зазначає наступне.

Так, підстави та порядок проведення перевірок платників податків органами державної податкової служби визначаються нормами Податкового кодексу України.

У пункті 61.1 статті 61 Податкового кодексу України визначено, податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Способом здійснення такого контролю є, зокрема, перевірки та звірки відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірки щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин. (підпункт 62.1.3 пункту 62.2 статті 62 ПК України).

Відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право проводити перевірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до приписів статті 75 Податкового кодексу України, органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи органу державної податкової служби і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

Загальний порядок проведення документальних позапланових перевірок визначається статтею 78 Податкового кодексу України.

Згідно пп. пп. 78.1.1 та 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких обставин: за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються можливі порушення цим платником податків податкового, валютного та іншого законодавства протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту; виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Згідно п. 78.4 ст.78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Згідно з положеннями п. 79.1. ст..79 ПК України - документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Підпунктом 79.2. ст. 79 ПК України встановлено, що документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки. Виходячи з аналізу наведених правових норм, документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться на підставі наказу керівника органу державної податкової служби та за наявності підстав для її проведення. В свою чергу, можливість для проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та прийняття відповідного наказу на підставі підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України виникає виключно за наявності таких умов: виявлення фактів, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства; не надання платником пояснень та їх документального підтвердження на запит податкового органу протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

За таких обставин у контролюючого органу є право на оцінку пояснень і їх документальних підтверджень. Якщо ці пояснення не обґрунтовані або документально не підтверджені, перевірка може бути призначена.

Суб'єкт господарювання має право не погодитися з рішенням про призначення перевірки і оспорити його у суді.

У такому спорі суб'єкт владних повноважень зобов'язаний довести обґрунтованість свого рішення з посиланням на недоліки пояснень суб'єкта господарювання та їх документальне обґрунтування.

Крім того, хоча п. 79.3 ст. 79 Податкового кодексу України і визначено, що присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов'язкова, проте брати участь у проведенні такої перевірки є правом платника податків, що передбачене пп. 17.1.6 п. 17.1 ст. 17 Податкового кодексу України, а відтак з наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до початку її проведення.

Аналогічна правова позиція висловлена в Ухвалі Вищого адміністративного суду України від 14 січня 2016 року № К/9991/95053/11.

Приписами п.86.1 ст. 86 Податкового кодексу встановлено, що результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

У разі відмови платника податків або його законних представників від підписання акта (довідки) посадовими особами контролюючого органу складається відповідний акт, що засвідчує факт такої відмови. Один примірник акта або довідки про результати виїзної планової чи позапланової документальної перевірки у день його підписання або відмови від підписання вручається або надсилається платнику податків чи його законному представнику.

Відмова платника податків або його законних представників від підписання акта перевірки або отримання його примірника не звільняє платника податків від обов'язку сплатити визначені контролюючим органом за результатами перевірки грошові зобов'язання.

У разі відмови платника податків або його законних представників від отримання примірника акта або довідки про результати перевірки або неможливості його вручення та підписання у зв'язку з відсутністю платника податків або його законних представників за місцезнаходженням такий акт або довідка надсилається платнику податків у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. У зазначених у цьому абзаці випадках контролюючим органом складається відповідний акт.

Згідно із п. 58.1 ст. 58 та п. 86.8 ст. 86 Податкового кодексу України на підставі акта перевірки податковим органом приймається податкове повідомлення-рішення.

Із копії зворотного повідомлення про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи і долучене до заперечень відповідача у судовому засіданні в суді першої інстанції 07.07.2015 року (а.с.221, том 1) вбачається, що ТОВ «Інженер 3Д» копії Повідомлення № 319/26-56-22-01-16 та Наказу №44 від 10.11.2014 року отримало 27.11.2014 року (а. с. 221, том 1).

Сама ж перевірка проводилась з 10.11.2014 року по 14.11.2014 року про що зазначено в Акті від 21 листопада 2014 року № 6878/26-56-22-01-03/37037337, який складений за результатами перевірки.

Тобто, Позивач фактично був повідомлений про проведення перевірки уже після її завершення та складення Акту.

З матеріалів справи, також, вбачається що відповідь на запит податкового органу від 18 вересня 2014 року № 9000/10/26-56-15-01-46 була надана Позивачем 26 вересня 2014 року, даний факт не заперечується Відповідачем і в Акті перевірки. Однак, матеріалами справами не підтверджено, а сторонами не надано доказів реагування Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління державної фіскальної служби у м. Києві на інформацію, надану на запит, незрозуміло чи наданих позивачем документів було недостатньо, чи вони були складені з порушеннями.

Колегія суддів зауважує, що право платника оскаржувати рішення контролюючого органу про проведення перевірки стосовно нього не залежить від виду такої. Реалізація такого права за відсутності обов'язку у контролюючого органу повідомляти про перевірку до її проведення була б неможливою.

В Постанові Верховного суду України від 27 січня 2015 року №21-425а14 зазначено: «…аналізованими нормами ПК, з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів, встановлені умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок, зокрема документальних позапланових невиїзних. Лише їх дотримання може бути належною підставою наказу про проведення перевірки. З наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку. Невиконання вимог підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 та пункту 79.2 статті 79 ПК призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої».

Отже, вимоги Позивача про визнання дій Відповідача, щодо проведення перевірки, протиправними підлягають задоволенню.

Відповідно, наслідком проведення податкової перевірки, незалежно від її виду, є складення Акта перевірки, який є доказовою базою при прийнятті податкового повідомлення-рішення.

Порядок оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства затверджено наказом Державної податкової адміністрації України від 22 грудня 2010 року №984 (далі - Порядок №984).

Відповідно до п. п. 2-6 Порядку №984 результати документальних перевірок оформлюються у формі акта або довідки. У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт, а у разі відсутності порушень - довідка.

Акт - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки фінансово-господарської діяльності платника податків і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

Водночас колегія суддів зауважує, що безпідставною є вимога ТОВ «Інженер 3Д» про визнання протиправним та скасування акта перевірки, оскільки акт перевірки не є рішенням суб'єкта владних повноважень, не спричиняє виникнення будь-яких прав і обов'язків у позивача, а лише фіксує виявлені перевіркою порушення.

Акт перевірки є службовим документом, який стверджує факт проведення документальної невиїзної або виїзної планової чи позапланової перевірки фінансово-господарської діяльності суб'єкта господарювання та є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єктами господарювання.

У свою чергу, діяльність зі складання актів перевірок є службовою діяльністю працівників податкових органів на виконання покладених на них посадових обов'язків із збирання доказової інформації щодо дотримання платником податків податкової дисципліни. Наявність акту перевірки чи включення до його змісту певних висновків самі собою не створюють жодних перешкод для діяльності платника податків.

Аналогічна позиція викладена в постанові Вищого адміністративного суду України від 11 вересня 2014 року №К/9991/33382/12.

Як зазначено в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 26 травня 2014 року №К/800/45781/13, актом застосування норм права або правозастосовним актом, може бути рішення, викладене у формі податкового повідомлення-рішення, яке приймається на підставі нормативно-правових актів та висновків перевірки і наділено такими характерними ознаками як категоричне, офіційно-владне, обов'язкове для виконання веління, яке охороняється примусовою силою держави та є персоніфікованим.

Акт перевірки таких ознак не має, тому у правовому регулюванні участі не приймає, а є тільки носієм певної інформації та може бути доказом в адміністративній справі згідно з нормами ст. 69 КАС України.

Тобто, правові наслідки для позивача може створити, прийняте на підставу Акта перевірки, податкове повідомлення-рішення від 16 грудня 2014 року № (далі - ППР).

Так, як уже зазначалось вище оспорюваним ППР встановлено порушення п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 ПК України, у зв'язку з чим збільшено суму грошового зобов'язання ТОВ «Інженер 3Д» за платежем: Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) (код платежу ) на загальну суму 118190, 00 грн.

Так, відповідно до п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до вимог статті 183 Податкового кодексу України право платника податку на податковий кредит і виписку податкових накладних виникає після добровільної реєстрації особи як платника податку або особи, яка відповідає вимогам, визначеним підпунктом 6 пункту 180.1 статті 180 цього Кодексу та з початком податкового періоду, з якого така особа вважатиметься платником податку.

За приписами пункту 198.2. ст. 198 Податкового кодексу України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Положеннями пункту 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Положеннями пункту 198.6. ст.. 198 ПК України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, згідно пункту 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України являється податкова накладна, яка видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця.

У податковій накладній повинні бути зазначені наступні реквізити: порядковий номер податкової накладної; дата виписування податкової накладної; повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, продавця товарів/послуг; податковий номер платника податку (продавця та покупця); місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; ціна постачання без урахування податку; ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; вид цивільно-правового договору; код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Системний аналіз наведених норм дає змогу дійти висновку, що обов'язковою умовою підтвердження реальності здійснення господарських операцій є фактична наявність у платника податків первинних документів, фізичних, технічних та технологічних можливостей для здійснення відповідних операцій та зв'язку між фактом придбання товару (послуги) і подальшою господарською діяльністю.

Такий висновок відповідає позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 21.01.2011 у справі № 21-37а10.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Також, зокрема ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-XIV встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції: посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

В листі Вищого адміністративного суду України №742/11/13-11 від 02.06.2011 з цього приводу зазначається, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

На підтвердження реальності господарських операцій між ТОВ «Інженер 3Д» та ТОВ «Лакшері Стайл» надано: рахунки - фактури № СФ-0000495 від 23 липня 2014 р; № СФ-0000518 від 28 липня 2014 р.; № СФ-0000535 від 31 липня 2014 р.; № СФ-0000537 від 31 липня 2014 р.; платіжні доручення №628 від 24.07.2014 р., №635 від 28.07.2014 р., №646 від 31.07.2014 р., №4 від 07.08.2014 р., які свідчать про оплату рахунків, додатково було надано картку рахунку 311 «Наші грошові рахунки», де також відображено оплату вказаних рахунків; виписки з банку; також були надані суду видаткові накладні №РН-0000023 від 23.07.2014 р., №РН-0000027 від 28.07.2014 р., №РН-0000047 від 31.07.2014 р., №РН-0000052 від 31.07.2014 р. та податкові накладні №23 від 23.07.2014 р., №27 від 28.07.2014 р., №47 від 31.07.2014 р., №52 від 31.07.2014 р.

Позивач, на підтвердження господарських операцій також надавав суду оборотно-сальдову відомість по рахунку №631 з 23.07.2014 по 23.07.2014 р., оборотно-сальдову відомість по рахунку №631 з 28.07.2014 по 28.07.2014 р., оборотно-сальдову відомість по рахунку №631 з 31.07.2014 по 31.07.2014 р., що підтверджує факт оприбуткування Позивачем матеріально-технічних цінностей, які були придбані у TOB «Компанія Лакшері Стайл».

TOB «Компанія Лакшері Стайл» виписано в адресу TOB «Інженер ЗД» наступні податкові накладні:

- від 23.07.2014р. №23 на суму ПДВ 6666,0 грн. ((ПММА листи, оргскло молочний F6 3 мм AKRYLON (код УКТ ЗЕД ))

- від 28.07.2014р. №27 на суму ПДВ 33338,99грн. (ПММА листи, оргскло молочний F6 3 мм AKRYLON (код УКТ ЗЕД ), самоклеюча плівка ORACAL (код УКТ ЗЕД ), плівка самоклеюча RI- 165/80 PVC WHITE МАТ АР PERM (код УКТ ЗЕД )

- від 31.07.2014р. №47 на суму ПДВ 52000 грн. (ПММА листи, оргскло молочний F6 3 мм AKRYLON (код УКТ ЗЕД ), самоклеюча плівка ORACAL (код УКТ ЗЕД ), плівка самоклеюча RI- 165/80 PVC WHITE МАТ АР PERM (код УКТ ЗЕД ))

- від 31.07.2014р. №52 на суму ПДВ 20001,68 грн. (ПММА листи, оргскло молочний F6 3 мм AKRYLON (код УКТ ЗЕД ), самоклеюча плівка ORACAL (код УКТ ЗЕД ), плівка самоклеюча RI- 165/80 PVC WHITE МАТ АР PERM (код УКТ ЗЕД )).

TOB «Компанія Лакшері Стайл» виписано наступні видаткові накладні:

- від 31.07.2014р. №РН-0000052 на суму 100008,43 грн. (крім того ПДВ 20001,68грн.) - (ПММА листи, оргскло молочний F6 3 мм AKRYLON (код УКТ ЗЕД ), самоклеюча плівка ORACAL (код У KT ЗЕД ), плівка самоклеюча RI- 165/80 PVC WHITE МАТ АР PERM (код УКТ ЗЕД ))

- від 28.07.2014р. №РН-0000027 на суму 166,694,96 грн. (крім того ПДВ 33338,99грн.) - (ПММА листи, оргскло молочний F6 3мм AKRYLON (код УКТ ЗЕД ), самоклеюча плівка ORACAL (код УКТ ЗЕД ), плівка самоклеюча RI- 165/80 PVC WHITE МАТ АР PERM (код УКТ ЗЕД )

- від 23.07.2014р. №РН-0000023 на суму 33330 грн. (крім того ПДВ 6666,0грн.) -((ПММА листи, оргскло молочний F6 3 мм AKRYLON (код УКТ ЗЕД ))

- від 31.07.2014р. №РН-0000047 на суму 260000 грн. (крім того ПДВ 52000 грн.) -(ПММА листи, оргскло молочний F6 3 мм AKRYLON (код УКТ ЗЕД ), самоклеюча плівка ORACAL (код УКТ ЗЕД ), плівка самоклеюча RI- 165/80 PVC WHITE МАТ АР PERM (код УКТ ЗЕД )).

В подальшому придбані у TOB «Компанія Лакшері Стайл» матеріали були використані Позивачем при виробництві наступної продукції: лайтбоксів, акрилових заготовок, заготовок ланцюгів, карману A1, стійок відповідних розмірів, панелей стелажу острівного, вивіски «Баєр» (копії попередніх калькуляцій вартості виробництва продукції, документи, що підтверджують її реалізацію також були надані суду).

Позивач має відповідні потужності та приміщення для здійснення своєї діяльності, надає своїм контрагентам (кінцевим споживачам) такі послуги: лазерна порізка, виготовлення торгового, виставкового обладнання, фрезерування акрила, ПВХ, ДСП, МДФ, композита, полістеролу і інших матеріалів, виготовляє лайтбокси, здійснює ламінацію, прикатку, плотерну прирізку, широкоформатний друк та інше. Позивач здійснює безперервне виробництво, а відтак і закупівля розходного матеріалу, в тому числі ПММА листи, оргскло молочний F6 3 мм AKRYLON, самоклеюча плівка ORAKAL, плівка самоклеюча RI -165/80 PVC WHITE МАТ АР PERM, здійснюється регулярно за доступними для підприємства цінами та належної якості у всіх можливих постачальників таких матеріалів по всій Україні. Вказані розходні матеріали, які використовуються підприємством у безпосередньому виробництві продукції для кінцевого споживача, мають іноземне походження, як правило виробництво Китаю.

На підтвердження характеристик використовуваного Позивачем у виробництві розходного матеріалу, в тому числі оргскла, ПММА листів, самоклеючої плівки, суду був наданий каталог продукції, яка виробляється позивачем (з зазначенням характеристик) та який був залучений до матеріалів справи.

Що стосується сертифікатів відповідності, то суду було надано відповідно відповідь з Державного підприємства «Український центр з питань сертифікації та захисту прав споживачів» на адвокатський запит, з якої вбачається, що вказані вище матеріали не підлягають обов'язковій сертифікації, що підтверджує відсутність сертифікатів відповідності на придбаний товар і неможливості надання таких сертифікатів суду через відсутність сертифікації такого роду товару в силу діючого на території України законодавства.

Отже, на думку колегії суддів, Позивачем спростовано доводи ДПІ в Подільському районі м. Києва про нереальність здійснення господарських операцій за період з 01.07.2014 року по 31.07.2014 між ТОВ «Інженер 3Д» та ТОВ «Лакшері Стайл».

Також, як вбачається з акту перевірки, в якості доказу на підтвердження нереальності господарських операцій, є твердження податкового органу про неможливість реального виконання укладених позивачем зі своїм контрагентом правочинів через відсутність останнього за місцем знаходження та невідповідність придбаного товару контрагентом у його контрагентів, також вказується на те, що ТОВ «Лакшері Стайл» не придбавало товари, а лише здійснювалось документальне оформлення купівлі-продажу.

Однак, зазначені обставини не є підставою для позбавлення платника податку права на податковий кредит з податку на додану вартість у випадку, коли останній виконав усі передбачені законом умови стосовно отримання такого права та має необхідні документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту, оскільки податкове законодавство України не ставить право платника податку на додану вартість на податковий кредит в залежність від дій або бездіяльності його контрагентів чи відсутності у контрагентів основних фондів, кваліфікованого персоналу тощо.

В разі порушення контрагентом податкової дисципліни відповідальність та негативні наслідки мають настати саме для цієї особи.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Вищого адміністративного суду України від 12 листопада 2015 року № К/800/1756/14.

Отже, беручи до уваги позицію Верховного суду України, згадану вище, а також те, що реальність господарських операцій доведена Позивачем, колегія суддів робить висновок про те, що податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню.

В Ухвалі Вищого адміністративного суду України від 14 січня 2016 року №К/9991/95053/11, зокрема, зроблений такий висновок: «…порушення норм Податкового кодексу України є підставою для визнання неправомірними дій контролюючого органу щодо проведення такої перевірки та визнання протиправним податкового повідомлення-рішення, прийнятого за її результатами».

Підсумовуючи наведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи викладені в апеляційній скарзі частково знайшли своє підтвердження, оскаржувана постанова прийнята судом з порушенням норм матеріального та процесуального права, не враховано всі обставини справи, тому існують підстави для часткового задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.

Згідно до статті 202 КАС України - підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст. 160, 195, 196, 198, 203, 205, 207, 254, 265 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інженер 3Д» на Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 грудня 2015 року - задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 грудня 2015 року - скасувати в частині відмови у визнанні протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві від 16.12.2014 року № (форма «Р») про визначення податкового зобов'язання по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) (код платежу ) на загальну суму 118 190,00 грн. (94 552 грн. за основним платежем та 23 638 грн. за штрафними санкціями.

Прийняти в цій частині нову постанову, якою визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві від 16.12.2014 року № (форма «Р») про визначення податкового зобов'язання по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) (код платежу ) на загальну суму 118 190,00 грн. (94 552 грн. за основним платежем та 23 638 грн. за штрафними санкціями.

В решті постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 грудня 2015 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення Постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя В.О. Аліменко

Судді Н.В. Безименна

А.Ю. Кучма

(Повний текст Постанови виготовлений 01 березня 2016 року)

Головуючий суддя Аліменко В.О.

Судді: Безименна Н.В.

Кучма А.Ю.