Справа № 808/8843/15
Суддя: Лазаренко Максим Сергійович
Дата ухвалення: 2016-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2016 року (10 год. 10 хв.)Справа № 808/8843/15 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лазаренка М.С., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Державного підприємства Національної атомної енергогенеруючої компанії «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» до Управління Укртрансінспекції у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування акту та розрахунку плати за проїзд,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов Державного підприємства Національної атомної енергогенеруючої компанії «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» (далі іменується - позивач) до Управління Укртрансінспекції у Запорізькій області (далі іменується - відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати акт №011708 від 02.11.2015 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів та Розрахунок плати за проїзд великогабаритного або великовагового транспортного засобу.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на безпідставність висновків відповідача викладених в акті перевірки, оскільки перевірений автомобіль не був перевантажений. Щодо складеного розрахунку позивач зазначає, що відповідачем протиправно розраховано плату в подвійному розмірі, оскільки подвійний розмір застосовується в разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру, які насправді відсутні. У зв'язку з викладеним просить задовольнити позовні вимоги.

У судове засідання прибула представник позивача Погосян С.Т.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання, призначене на 18.01.2016, також не прибув, заяв чи клопотань не надіслав.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Оскільки у судове засідання прибули не всі особи, які беруть участь у справі, суд визнав за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі доказами.

Враховуючи вимоги частини першої статті 41 КАС України, відповідно до якої уразі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з'ясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу.

Розглянувши матеріали та з'ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

З матеріалів справи встановлено, що 02 листопада 2015 року співробітниками управління Укртрансінспекції у Запорізькій області складено акт №011708 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів.

Згідно вказаного акту, проведено габаритно-ваговий контроль пості ДПС №2, що розташований на а/т Бориспіль-Дніпропетровськ-Запоріжжя 475 км, автомобілю (тягачу) МАЗ 64229 (реєстраційний номер АР7247ВО) з причіпом (напівпричіпом) ОДАЗ 9786 (реєстраційний номер АР6464ХТ).

Крім того, відповідно до вказаного акту, нормативно допустимі осьові навантаження складають: 11т., 16 т., 16 т., а фактичні - 5600, 7000, 7000, 9250, 9300.

Також, 02.11.2015 до акту №011708 відповідачем складено розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, яким позивача зобов'язано сплатити плату за проїзд автодорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні в розмірі 467,10 Євро.

Позивач, не погодившись з актом №011708 та розрахунком до нього, звернувся з даним позовом до суду.

При розгляді справи судом встановлено, що підставою для складання акту №011708 та розрахунку до акту №011708, став висновок відповідача про перевищення автотранспортним засобом позивача нормативних вагових параметрів.

Стосовно доводів позивача про те, що відповідач не повідомив йому про причину зупинення транспортного засобу, то в даному випадку, суд не може прийняти в якості допустимого доказу тільки такі посилання позивача, оскільки наведеного не зафіксовано в жодному документі, який би суд міг долучити до матеріалів справи.

Крім того, в даній адміністративній справі, позивач жодним чином не оскаржує дій чи бездіяльності відповідача щодо попереднього не повідомлення останнім позивачу про причину зупинення транспортного засобу та суть вчиненого правопорушення.

В даному випадку, позивач оскаржує (просить визнати протиправними) саме результати перевірки, проведеної відповідачем, що знайшли своє відображення в акті про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів та розрахунку плати за проїзд великогабаритного або великовагового транспортного засобу.

Стосовно позовних вимог про визнання протиправним та скасування акту №011708 від 02.11.2015, суд зазначає наступне.

За змістом пункту 1 частини першої статті 3 КАС України, справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Акт перевірки - службовий документ, який підтверджує факт проведення перевірки і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства. Він містить суб'єктивні висновки особи, яка його склала, що виявлених порушень.

Виходячи з вказаної норми, слід зазначити, що акт перевірки не містить владних управлінських приписів щодо позивача та не породжує для нього жодних правових наслідків.

Отже, виключно результат реалізації повноваження контролюючого органу (а саме - рішення контролюючого органу, рішення про накладення санкцій, тощо), а не процес реалізації його повноважень може бути об'єктом судового оскарження.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування акту №011708 від 02.11.2015.

Щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування розрахунку №44 від 21.08.2015 до акту перевірки №002135 від 21.08.2015, суд зазначає таке.

Указом Президента України від 06.04.2011 №387/2011 затверджено положення про Державну інспекцію України з безпеки на наземному транспорті (далі іменується - Положення).

Відповідно до пункту 1 Положення, Державна інспекція України з безпеки на наземному транспорті (Укртрансінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури України. Укртрансінспекція входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування, на перевезення яким видано ліцензію, міському електричному, залізничному транспорті, експлуатації автомобільних доріг загального користування.

Спеціальним законом, що регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про автомобільний транспорт» (далі по тексту - Закон).

Відповідно до статті 1 Закону, автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Статтею 6 Закону передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок. Не частіше одного разу на квартал здійснюються рейдові перевірки дотримання автомобільними перевізниками вимог законодавчих і нормативно-правових актів щодо забезпечення безпеки пасажирських перевезень та безпеки дорожнього руху. При проведенні позапланових і рейдових перевірок автомобільний перевізник, що буде перевірятися, стосовно терміну проведення перевірки не інформується. Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті визначає Кабінет Міністрів України.

На виконання вимог статті 6 Закону, постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2006 року №1567 затверджено Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті (далі - Порядок №1567), який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб'єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб'єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, наявністю відповідних ліцензій і ліцензійних карток, виконанням ними ліцензійних умов, а також процедуру здійснення державного нагляду за забезпеченням такими суб'єктами господарювання безпеки автомобільних перевезень.

Відповідно до пункту 4 Порядку №1567 державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Пунктом 16 Порядку 1567 передбачено, що рейдова перевірка проводиться групою посадових осіб у кількості не менш як дві особи. Під час проведення такої перевірки можливе застосування спеціалізованих автомобілів, на яких розміщений напис «Укртрансінспекція», та використання спеціального обладнання, призначеного для перевірки дотримання водіями Європейської угоди, здійснення габаритно-вагового контролю.

Як встановлено з матеріалів справи, за результатами перевірки транспортного засобу МАЗ модель 64229, державний номер АР7247ВО, та причепу (напівпричепу) ОДАЗ модель 9786, реєстраційний номер АР6464ХТ, відповідач дійшов висновку про те, що фактичні осьові навантаження складають 5600, 7000, 7000, 9250, 9300, тобто, на одну зі здвоєних осей навантаження складає 18,55 т., в той чай як нормативно допустимими є осьові навантаження: 11 т., 16 т., 16 т.

Відповідно до пункту 6 Порядку зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної інспекції з безпеки на наземному транспорті та її територіальних органів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2013 №422, у разі виявлення порушень правил перевезення великогабаритних, великовагових і небезпечних вантажів посадові особи складають акти за формою згідно з додатками 2 і 3 до цього Порядку та повідомляють відповідний підрозділ МВС про такі порушення.

Суд зазначає, що механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (далі - великовагові та/або великогабаритні транспорті засоби), що використовуються на автомобільних дорогах загального користування визначається Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879 (далі - Порядок №879).

Відповідно до пункту 3 Порядку №879, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансінспекцією, її територіальними органами та відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху.

Згідно з пунктом 18 Порядку №879 за результатами точного габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка результатів здійснення контролю із зазначенням часу і місця його проведення, а на запит водія - міжнародний сертифікат зважування вантажних транспортних засобів, якщо пункт габаритно-вагового контролю уповноважений видавати такі сертифікати.

Пунктом 21 Порядку №879 передбачено, що у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування (далі - плата за проїзд). Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України. У разі здійснення руху з порушенням умов, визначених у дозволі на рух, подвійний розмір застосовується в частині перевищення фактичних показників над показниками, визначеними у дозволі, за пройдену частину маршруту. Довідка про здійснення габаритно-вагового контролю та/або сертифікат зважування, або документ щодо внесення плати за проїзд є чинними протягом усього маршруту.

За результатами зважування транспортного засобу МАЗ модель 64229, державний номер АР7247ВО, та причепу (напівпричепу) ОДАЗ модель 9786, реєстраційний номер АР6464ХТ, встановлено перевищення максимально допустимого навантаження на вісі на 2,55 тони, у зв'язку з чим відповідачем складено акт №011708 від 02.11.2015, довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 02.11.2015 та розрахунок плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу.

Відповідно до пункту 28 Порядку №879, плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Згідно з пунктом 30 Порядку №879 плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту за формулою

П = (Рзм + Рнв + Рг) х В,

де П - розмір плати за проїзд;

Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 кілометр проїзду;

Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду;

Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду;

В - відстань перевезення, кілометрів.

Осі вважаються здвоєними або строєними, якщо відстань між зближеними (суміжними) осями не перевищує 2,5 метра.

Відповідно до пункту 31-1 Порядку №879, якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру:

до 10 відсотків - у подвійному розмірі;

на 10-40 відсотків - у потрійному розмірі;

більше як на 40 відсотків - у п'ятикратному розмірі.

У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням.

Перевізник зобов'язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансінспекції.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879 затверджено ставки плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Так, згідно з вказаними ставками, у випадку перевищення від 10 до 20 відсотків включно допустимих осьових навантажень для великовагових транспортних засобів встановлено ставку плати за кожен кілометр відстані у розмірі 0,27 євро.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем здійснений розрахунок плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу наступним чином:

0,27 х 800 х 2 = 432,00 євро, де:

0,27 євро - ставка плати, застосована в разі перевищення допустимих осьових навантажень від 10 до 20 відсотків включено;

800,00 км - відстань, пройдена до вагового контролю;

2 - розраховано у подвійному розмірі, відповідно до пункту 31-1 Порядку.

З наданого до матеріалів розрахунку судом встановлено, що під час здійснення розрахунку плати за проїзд відповідачем визначено відстань перевезення 800 кілометрів, яка була і врахована під час визначення суми яка повинна сплачуватись позивачем.

В адміністративному позові зазначено про те, що на одну зі здвоєних осей навантаження складає 18,55 т., що в свою чергу, на думку позивача, складає перевищення встановлених параметрів на 1,16 %.

Суд не погоджується з таким розрахунком позивача з огляду на наступне.

Як вбачається з акту про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, нормативно допустимі осьові навантаження складають: 11 т, 16 т., 16 т.

З довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю вбачається, що за результатами вагового контролю навантаження на вісі складає: 1) 5,6 тон; 2) 7 тон; 3) 7 тон; 4)9,25 тон 5) 9,3 тон.

Так, навантаження на 4 та 5 вісі у сукупності складає 18,55 тон., що на 2,55 тони більше за нормативно допустиме осьове навантаження.

У свою чергу, 2,55 тони від 16 тон складають 15,9375 %, а не 1,16 %, як зазначає позивач.

Як встановлено підпунктом 3 пункту 2 Порядку №879, великовагові та великогабаритні транспортні засоби - це транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки.

Відповідно до пункту 22.5 «Правил дорожнього руху», затверджених 10.10.2001 постановою Кабінету Міністрів України №1306, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 38 т (на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - до 40 т; для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Таким чином, оскільки встановлене відповідачем перевищення транспортним засобом позивача допустимих осьових навантажень становить 15,9375 % (що є більшим за 2 відсотки), транспортний засіб, що зважувався, може вважатись великоваговим.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем вірно проведено розрахунок плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного засобу.

У статті 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Як зазначено у частині першій статті 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

З урахуванням з'ясованих обставин, досліджених матеріалів справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню. Доводи позивача не приймаються судом до уваги виходячи з вище зазначеного.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 11, 17, 69-71, 158-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя М.С. Лазаренко