Справа № 826/8364/15
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2016-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

826/8364/15

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2016 року місто Київ №826/8364/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом

публічного акціонерного товариства «Лекс»

до

державної податкової інспекції у Шевченківському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Справу №826/8364/15 розглянуто у письмовому провадженні, згідно з приписами частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві, правонаступником якої наразі є державна податкова інспекція у Шевченківському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, проведено документальну позапланову виїзну перевірку публічного акціонерного товариства «Лекс» з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських взаємовідносин з товариством з обмеженою відповідальністю «Гротекмакс» за липень 2014 року.

За результатами вказаної перевірки контролюючим органом зроблено висновок про порушення публічним акціонерним товариством «Лекс» пунктів 198.1, 198.6 статті 198, пунктів 201.4, 201.6, 201.8 статті 201 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 112 566,66 грн.

Вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з позовом до суду.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Згідно з пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

У силу пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкова накладна складається у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Платники податку, які постачають електричну енергію, складають податкові накладні щодекадно на суму коштів, що надійшли в рахунок оплати за таку електричну енергію на їх поточні рахунки протягом відповідної декади. В останній день місяця такі платники податку складають податкові накладні/розрахунки коригування за результатами остаточного розрахунку зі споживачами електричної енергії з урахуванням поставленої електричної енергії та отриманих коштів протягом такого місяця (пункт 201.4 статті 201 Податкового кодексу України у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин).

При цьому, відповідно до пункту 201.8 статті 201 Податкового кодексу України у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин, право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Згідно з абзацом 11 статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ – документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо – безпосередньо після її закінчення.

Відповідно до абзацу другого пункту 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за номером 168/704, господарські операції – це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Зазначена позиція суду узгоджується з позицією Вищого адміністративного суду України, викладеною у листі від 02.06.2011 №742/11/13-11.

Як вбачається зі змісту акту перевірки державної податкової інспекції у Шевченківському районі головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві від 27.11.2014 №1722/26-59-22-09/3058678, висновки щодо порушення позивачем приписів податкового законодавства зроблено з огляду на відсутність факту реальності господарських операцій між публічним акціонерним товариством «Лекс» (замовник) та його контрагентом – товариством з обмеженою відповідальністю «Гротекмакс» (підрядник) – за договором підряду від 01.07.2014 №3.

Згідно з умовами вказаного договору, підрядник зобов’язується виконати на свій ризик власними та залученими силами роботи на об’єкті по вулиці Чорновола, 12, літера А у Шевченківському районі міста Києва, а саме: капітальний ремонт приміщень. Замовник зобов’язується здійснити оплату всіх цим робіт в обсязі, вказаному в актах приймання виконаних робіт.

Вартість робіт по об’єкту складає: без ПДВ – 562 833,33 грн., ПДВ – 112 566,67 грн., всього з ПДВ – 675 400,00 грн. (пункт 2.1 даного договору).

На підтвердження виконання умов вищезазначеного договору, руху активів в процесі здійснення господарських операцій позивачем надано суду копії: договору підряду від 01.07.2014 №3, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за липень 2014 року, актів приймання виконаних будівельних робіт за липень 2014 року, податкових накладних.

У свою чергу, контролюючим органом на спростування реальності господарських операцій, здійснених між позивачем та його контрагентом – товариством з обмеженою відповідальністю «Гротекмакс» – зазначено про наявну в останнього податкову інформацію у вигляді акту державної податкової інспекції у Печерському районі головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві від 01.09.2014 №2675/26-55-22-10/38914482 про неможливість проведення зустрічної звірки товариства з обмеженою відповідальністю «Гротекмакс» з питань підтвердження господарських відносин із платниками податків за період з 01.07.2014 по 31.07.2014.

Разом з тим, відповідачем, під час розгляду даної справи, не спростовано доводів позивача та не надано суду доказів, які б свідчили про відсутність факту реального здійснення операцій між публічним акціонерним товариством «Лекс» та товариством з обмеженою відповідальністю «Гротекмакс».

Фактично рух активів в процесі здійснення господарських взаємовідносин між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю «Гротекмакс» контролюючим органом не перевірявся та не встановлювався. Висновки зроблені на припущеннях, по ланцюгу контрагентів контрагента позивача, без належних доказів.

При цьому, зазначений в акті від 01.09.2014 №2675/26-55-22-10/38914482 факт не підтвердження наявності у товариства з обмеженою відповідальністю «Гротекмакс» дозвільних документів на проведення діяльності, яка їх потребує, спростовується наявною у матеріалах справи копією ліцензії серії АЕ №280425 від 29.11.2013, виданої Державною архітектурно-будівельною інспекцією України товариству з обмеженою відповідальністю «Гротекмакс» на здійснення господарської діяльності, пов’язаної із створенням об’єктів архітектури.

Крім того, у матеріалах справи міститься копія податкової декларації товариства з обмеженою відповідальністю «Гротекмакс» з податку на додану вартість з додатками за липень 2014 року, яка у відповідності до наявної у матеріалах справи копії квитанції №2 прийнята контролюючим органом.

У додатку 5 «розшифровки податкових зобов’язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5)» за липень 2014 року до вказаної декларації товариством з обмеженою відповідальністю «Гротекмакс» задекларовано обсяг постачання з публічним акціонерним товариством «Лекс» у розмірі 562 833,34 грн. та суму ПДВ – 112 566,67 грн., що відповідає розміру досліджуваної фінансово-господарської операції.

Також, позивачем під час судового розгляду справи наведено суду мотиви економічної та ділової доцільності взаємовідносин із товариством з обмеженою відповідальністю «Гротекмакс», які відповідачем жодним чином не спростовані.

Так, підрядні роботи, які виступили предметом договору від 01.07.2014 №3, спрямовані на проведення капітального ремонту приміщення, розташованого за адресою місто Київ, вулиця Чорновола, 12-А, тобто приміщення належного на праві власності позивачу, на підтвердження чого у матеріалах справи міститься копія свідоцтва про право власності на нерухоме майно індексний номер 9128507 від 09.09.2013.

Суд звертає увагу, що з огляду на принцип персональної відповідальності платника податку, право на податковий кредит та віднесення сум понесених витрат до складу валових витрат товариства не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами.

Таким чином, можливе недотримання контрагентом позивача податкової дисципліни має правові наслідки саме для цього контрагента, оскільки порушення платником вимог податкового законодавства тягне застосування заходів відповідальності саме до такого платника та не може негативно впливати на податковий облік інших осіб (зокрема, його контрагентів) за відсутності факту причетності останніх до таких правопорушень та за наявності факту здійснення господарської операції.

Водночас, доказів порушення фіскальних інтересів держави внаслідок таких взаємовідносин, контролюючим органом суду не надано, дотримання податкової дисципліни названими суб’єктами господарювання контролюючим органом не перевірялось.

Судом також враховуються рішення Європейського суду з прав людини у справах Інтерсплав проти України (2007 рік, заява № 803/02), «Булвес» АД проти Болгарії (2009 рік, заява № 3991/03) і Бізнес Супорт Центр проти Болгарії (2010 рік, заява № 6689/03), які відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» підлягають застосуванню судами як джерела права, у яких визначено, що платника податку не може бути позбавлено права на бюджетне відшкодування ПДВ за відсутності доказів того, що його було залучено до протиправної діяльності, пов'язаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування; при цьому платник ПДВ не повинен нести відповідальність за зловживання, вчинені його постачальниками, якщо платник ПДВ не знав про такі зловживання і не міг про них знати.

Згідно з вимогами статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Керуючись статтями 69, 70, 71 та 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити повністю.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.