Справа № 820/1035/14
Суддя: Чалий С.Я.
Дата ухвалення: 2016-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" лютого 2016 р. м. Київ К/800/40205/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі суддів:

Чалого С.Я.

Гончар Л.Я.

Конюшка К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за касаційною скаргою Харківської районної державної адміністрації Харківської області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 26 березня 2014 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2014 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Харківської районної державної адміністрації Харківської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,-

в с т а н о в и л а :

ФОП ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом в якому просив визнати протиправними дії та зобов'язати вчинити певні дії.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 26 березня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2014 року, позовні вимоги задоволено частково. Визнано неправомірною та безпідставною вимогу посадових осіб Харківської РДА щодо надання ФОП ОСОБА_4 до Харківської РДА документів, що підтверджують втрати сільськогосподарського виробництва, викладену у листі В -1065/05-11 від 31.12.2013 року, як підстави подальшого оформлення договорів оренди земельних ділянок, переданих в оренду на підставі розпоряджень голови Харківської РДА №№ 262, 263 від 10.02.2012 року. Зобов'язано Харківську РДА вчинити дії щодо оформлення та укладення договору оренди земельних ділянок розміром 0,1266 та 0,0574 га із земель промисловості, транспорту зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення для будівництва та обслуговування комплексу пришляхового сервісу та розміщення літнього майданчику кафе, розташованих за межами населеного пункту на території Мереф'янської міської ради між Харківською РДА та ФОП ОСОБА_4, переданих в оренду на підставі розпоряджень голови Харківської РДА №№ 262, 263 від 10.02.2012 року. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями суду першої та апеляційної інстанції, Харківська районна державна адміністрація Харківської області звернулась до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права просить їх скасувати та прийняти рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами та підтверджується наявними у справі матеріалами, розпорядженнями голови Харківської РДА від 23.03.2006 року №463 та від 12.10.2006 року № 1708 позивачу надано згоду на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок зі зміною цільового призначення в тому числі за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення, сільськогосподарських угідь та полезахисних смуг.

Позивачем розроблено відповідні проекти землевідведення та висновком відділу земельних ресурсів Харківського району від 20.11.2006 року, передбачено відшкодування втрат сільськогосподарського виробництва.

Розпорядженнями від 10.02.2012 року №262 та №263 позивачу затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок, передано відповідні земельні ділянки в оренду та визначено обов'язок позивача в місячний термін з дня видання розпорядження укласти договори оренди земельної ділянки.

02.12.2013 року ФОП ОСОБА_4 звернувся до відповідача з запитом про надання інформації стосовно повідомлення причин затримки та дату оформлення договорів оренди земельних ділянок, на яке листом від 31.12.2013 року № 13-1065/03-11 надано відповідь, у якій зазначено, що подальше оформлення договір можливе за умови надання доказів на підтвердження відшкодування сільськогосподарських втрат.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суди попередніх інстанцій виходили з того, що проект землеустрою відповідав вимогам законів та прийнятих на їх виконання нормативно-правових актів, а отже у відповідача відсутні підстави для відмови в укладенні договорів оренди.

Колегія суддів вказує на передчасність зазначених висновків судів з огляду на таке.

Розглядаючи справу, суди виходили з того, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

Однак, такий висновок не ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права з огляду на те, що в цьому випадку неоднаково застосовано статтю 6 Конвенції стосовно "суду, встановленого законом".

Так, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 17 названого Кодексу, юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Згідно пункт 7 частини 1 статті 3 КАС України суб'єкт владних повноважень це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Суди першої та апеляційної інстанцій дійшли помилкового висновку про те, що позов, предметом якого є зобов'язання укладення договорів оренди з фізичною особою-підприємцем для розміщення пришляхового сервісу та літнього майданчику для кафе, розташованих за межами населеного пункту може бути розглянутий за правилами, встановленими Кодексом адміністративного судочинства України.

Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні ч.1 ст. 6 Конвенції.

За викладеного, судова колегія вбачає підстави для скасування оскаржуваних рішень судів попередніх інстанцій та закриття провадження у справі, оскільки справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

При цьому, колегія суддів вважає за доцільне зазначити, що позовні вимоги щодо визнання неправомірною вимоги посадових осіб Харківської РДА щодо надання ФОП ОСОБА_4 до Харківської РДА документів, що підтверджують втрати сільськогосподарського виробництва, викладену у листі В-1065/05-11 від 31.12.2013 року не підлягають розгляду в порядку КАС України, оскільки така вимога не є актом індивідуальної дії та не породжує для позивача жодних юридичних наслідків.

Відповідно до ст. 228 КАС України, суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку та закриває провадження у справі з підстав, встановлених статтею 157 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 228, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Харківської районної державної адміністрації Харківської області задовольнити частково.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 26 березня 2014 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2014 року скасувати.

Закрити провадження у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Харківської районної державної адміністрації Харківської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута з підстав, у строк та у порядку, визначених ст.ст. 235-244-2 КАС України.

Судді: