Справа № 825/292/16
Суддя: Бородавкіна С.В.
Дата ухвалення: 2016-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2016 року м. Чернігів Справа № 825/292/16

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Бородавкіної С.В.,

за участі секретаря Гайдука С.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

третьої особи ОСОБА_3,

представника третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора в особі державного нотаріуса О.Н. Анікейчик Першої Чернігівської державної нотаріальної контори, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, - ОСОБА_3 про визнання протиправним рішення та зобов'язання скасувати рішення та документи про державну реєстрацію права власності,

В С Т А Н О В И В:

Позивач 09.02.2016 звернувся до суду з позовом до державного реєстратора в особі державного нотаріуса О.Н. Анікейчик Першої Чернігівської державної нотаріальної контори (далі - Державний нотаріус Анікейчик О.Н.) та просить:

- визнати противоправним рішення державного реєстратора, в особі державного нотаріуса Першої Чернігівської державної нотаріальної контори О.Н. Анікейчик від 27 січня 2016 року за №27957046;

- зобов'язати державного реєстратора, в особі державного нотаріуса Першої Чернігівської державної нотаріальної контори О.Н. Анікейчик, скасувати рішення та документи про державну реєстрацію права власності від 26.05.2014 (реєстровий № 4-703, спадкова справа № 191/2015) на 1/5 житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 за суб'єктом ОСОБА_3.

Свої вимоги мотивує тим, що по цивільній справі № 750/7410/15-ц рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 серпня 2015 року та ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 01 жовтня 2015 року визнано недійсним Свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 26.05.2014 на ім'я ОСОБА_3 державним нотаріусом Першої чернігівської державної нотаріальної контори О.Н. Анікейчик за реєстровим № 4-703 (спадкова справа № 191/2015), на підставі якого було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 26.05.2015 № 4-703 (права власності про належність 1/5 частин будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2).

27.01.2016 він звернувся до відповідача із заявою про скасування рішення про державну реєстрацію вищевказаного Свідоцтва про право на спадщину за законом, але рішенням Державного нотаріуса від 27.01.2016 за № 27957046 йому було відмовлено у здійсненні вказаних дій.

Враховуючи наведене, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не прибув, надіслав до суду письмові заперечення на адміністративний позов, в яких пояснив, що оскільки надане ОСОБА_1 рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 19.08.2015, залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 01.10.2015, не скасовує рішення про державну реєстрацію права власності на 1/5 частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.; не скасовує свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 26.05.2015 за реєстровим № 4-703, тобто не є рішенням про скасування рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, ним правомірно, як державним реєстратором, винесене рішення про відмову у скасуванні державної реєстрації права власності 27.01.2016 за № 27957046. Враховуючи наведене, вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Також відповідачем надіслано до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Третя особа та її представник в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні позовних вимог, надали письмові заперечення в яких зазначили, що ОСОБА_1 є неналежним позивачем, оскільки не повідомила суду та учасникам процесу, які саме її права порушені та ким.

Заслухавши пояснення позивача та представника позивача, третьої особи та її представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в позов має бути задоволений частково з таких підстав.

Судом встановлено, що 26.05.2015 ОСОБА_3 отримав в Першій Чернігівській нотаріальній конторі Свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_6 за законом (реєстровий № 4-703, спадкова справа № 191/2015), до складу якої увійшла 1/5 частини домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1.

На підставі вищевказаного свідоцтва відповідачем прийнято рішення про реєстрацію права власності ОСОБА_3 на нерухоме майно від 26.05.2015 за № 9793686, яким до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис щодо належності ОСОБА_3 на правах приватної власності 1/5 частки спадкового майна.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 19.08.2015 справа № 750/7410/15-ц (провадження № 2/750/2537/15) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи, - Перша Чернігівська державна нотаріальна контора, Комунальне підприємство «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 01.10.2015, позов ОСОБА_1 задоволено частково та, зокрема, визнано недійсним Свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_6 за законом, видане 26.05.2015 на ім'я ОСОБА_3 державним нотаріусом Першої Чернігівської державної нотаріальної контори Анікейчик О.Н. (реєстровий № 4-703, спадкова справа № 191/2015) (а.с. 10-11, 12-14).

На підставі вищевказаних судових рішень, 27.01.2016 позивач звернувся до Державного нотаріуса Анікейчик О.Н. із заявою про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень ОСОБА_3 (номер запису по право власності 9793686) (а.с. 8).

Рішенням від 27.01.2016 за № 27957046 відповідач вирішив відмовити ОСОБА_1 у внесенні запису про скасування державної реєстрації права власності (форма власності: приватна, спільна часткова, розмір частки: 1/5) за номером 9793686 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об'єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 01 (а.с. 9).

При цьому Державний нотаріус Анікейчик О.Н. зазначив, що оскільки подане заявником рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 19.08.2015 не є рішенням суду про скасування рішення державного реєстратора, то керуючись п.п. 2.15.2 п. 2.15 Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.12.2011 № 3502/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.12.2011 за № 1429/20167, є підстави для відмови в задоволенні заяви ОСОБА_1 (а.с. 9).

Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зазначає таке.

Згідно ч. 5 ст. 3 Закону України від 01.07.2004 № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, чинній на момент здійснення реєстрації) (далі - Закон № 1952-IV) державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов'язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом. Державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в порядку черговості надходження заяв.

Державна реєстрація прав власності, реєстрація яких проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчиняється така дія.

Державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію.

Відповідно до ч. 1, п. 9 ч. 2 ст. 9 Закону № 1952-IV державним реєстратором може бути громадянин України, який має вищу освіту та відповідає кваліфікаційним вимогам, установленим Міністерством юстиції України.

У випадку, передбаченому цим Законом, державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно.

Нотаріус як спеціальний суб'єкт здійснює функції державного реєстратора, крім передбачених пунктами 4 і 6 частини другої статті 9 цього Закону.

Як зазначено в п. 2 постанови Кабінету міністрів України «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно» від 17.10.2013 № 868, державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру прав проводять орган державної реєстрації прав та нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно.

Таким чином враховуючи, що у правовідносинах, в рамках яких прийнято оспорюване рішення, Анікейчик О.Н., державний нотаріус Першої Чернігівської держаної нотаріальної контори, здійснював владні управлінські функції на основі законодавства, а отже виступав в якості суб'єкта владних повноважень, дана справа підсудна адміністративному суду.

Законом України від 01.07.2004 № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон № 1952) визначено правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав та їх обтяжень, який спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна.

Частиною 1 ст. 2 Закону № 1952 визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав.

Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 3 Закону № 1952 державна реєстрація прав є обов'язковою. Державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов'язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом. Будь-які правочини щодо нерухомого майна (відчуження, управління, іпотека тощо) вчиняються, якщо право власності чи інше речове право на таке майно зареєстровано згідно з вимогами цього Закону, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться за місцем розташування об'єкта нерухомого майна в межах території, на якій діє відповідний орган державної реєстрації права власності та інших речових прав, крім випадків, установлених абзацами другим і третім частини п'ятої цієї статті.

Частиною 4 ст. 9 Закону № 1952 встановлено, що державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації.

Згідно до ч.ч. 1, 2 ст. 15 Закону № 1952 державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Підстави для державної реєстрації прав та їх обтяжень встановлені ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону № 1952 державна реєстрація прав проводиться, в тому числі, інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Відтак, державний реєстратор приймає рішення про реєстрацію права власності чи про відмову у такій реєстрації на підставі оригіналів документів, які подаються для державної реєстрації прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону № 1952 (в редакції з 01.01.2016) записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав.

Частиною 2 ст. 26 Закону № 1952 передбачено, що у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Дана норма кореспондується з абзацом першим п. 41 Порядку № 1141, відповідно до якого державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно здійснюється відповідно до Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.12.2011 № 3502/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12.12.2011 за № 1429/20167 (далі - Порядок).

Відповідно до пункту 2.1 Порядку для внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав заявник подає органу державної реєстрації прав, державним реєстратором якого було проведено державну реєстрацію прав, або нотаріусу, яким проведено державну реєстрацію прав, заяву та документи, визначені цим Порядком.

Відповідно до пункту 2.6 Порядку для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили, та копії документів, визначених у пункті 2.3 цього розділу.

Судом встановлено, що рішення про реєстрацію речових прав ОСОБА_3 на нерухоме майно (1/5 частини домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1) прийнято на підставі Свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_6 за законом, виданого йому 26.05.2015 Державним нотаріусом Анікейчик О.Н. (реєстровий № 4-703, спадкова справа № 191/2015). Однак, як вбачається з матеріалів справи, вищевказане Свідоцтво рішенням Деснянського районного суду м. Чернігові, що набрало законної сили, визнане недійсним.

Таким чином, оскільки відсутні підстави для права власності ОСОБА_3 на нерухоме майно (1/5 частини домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1) існування в Державному реєстрі відповідного запису, є протиправним.

Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини справи та наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині зобов'язання державного реєстратора в особі державного нотаріуса Першої Чернігівської державної нотаріальної контори Анікейчик О.Н. скасувати рішення від 26.05.2015 № 9793686 є обґрунтованими та доведеними.

З огляду на позовну вимогу про скасування документів про державну реєстрацію права власності та вимоги Закону № 1952, якими передбачено скасування документів та записів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, суд вважає, що запис про Свідоцтво на право на спадщину ОСОБА_6 за законом, видане 26.05.2015 на ім'я ОСОБА_3, також має бути скасованим.

Стосовно позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправним рішення державного реєстратора, в особі державного нотаріуса Першої Чернігівської державної нотаріальної контори Анікейчик О.Н. від 27 січня 2016 року за №27957046 суд зазначає, що в її задоволенні слід відмовити, зважаючи на таке.

Оскільки ч. 2 ст. 26 Закону № 1952 та п. 41 Порядку № 1141 передбачено обов'язок державного реєстратора здійснити запис про скасування державної реєстрації прав лише у випадку скасування в судовому порядку рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, враховуючи відсутність у ОСОБА_1 при зверненні до відповідача відповідного судового рішення, суд вважає, що Державний нотаріус Анікейчик О.Н. при винесенні рішення від 27.01.2016 за № 27957046 діяв в межах своїх повноважень та у спосіб передбачений законодавством України.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позивачем частково доведено обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, а тому вони мають бути задоволені в частині зобов'язання державного реєстратора, в особі державного нотаріуса Першої Чернігівської державної нотаріальної контори О.Н. Анікейчик, скасувати рішення та документи про державну реєстрацію права власності від 26.05.2014 (реєстровий № 4-703, спадкова справа № 191/2015) на 1/5 житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 за суб'єктом ОСОБА_3.

Керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобов'язати державного реєстратора в особі державного нотаріуса О.Н. Анікейчик Першої Чернігівської державної нотаріальної контори скасувати рішення від 26.05.2015 № 9793686 та Свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_6 за законом, видане26.05.2015 (реєстровий № 4-703, спадкова справа № 191/2015).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167,186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя С.В. Бородавкіна