Справа № 279/6911/14-а
Суддя: Ємельянова В.І.
Дата ухвалення: 2016-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2016 року К/800/11475/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Ємельянової В.І.,

Рецебуринського Ю.Й., Стародуба О.П.,

розглянувши у письмовому провадженні касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Коростені та Коростенському районі Житомирської області на постанову Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 8 грудня 2014 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 16 лютого 2015 року по справі № 279/6911/14-а

за позовом Управління Пенсійного фонду України в м. Коростені та Коростенському

районі Житомирської області (далі - Управління)

до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції

у Житомирській області (далі - УДВС)

про визнання незаконним рішення та скасування постанови про відкриття

виконавчого провадження,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2014 року Управління звернулось до суду з позовом до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Житомирській області про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 26 травня 2014 року згідно виконавчого листа №2а-5283/11, виданого Коростенським міськрайонним судом Житомирської області 25 березня 2014 року.

Постановою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 8 грудня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 16 лютого 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями, Управління подало касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Житомирській області від 26 травня 2014 року відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчого листа № 2а-5283/11, виданого 25 березня 2014 року Коростенським міськрайонним судом Житомирської області про стягнення з Управління на користь ОСОБА_4 15868 грн. заборгованості компенсаційних виплат непрацюючим пенсіонерам, які проживають на території радіоактивного забруднення відповідно до статті 39 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Не погоджуючись з вказаною постановою, Управління звернулось до суду з позовом про її скасування.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог Управління, суди виходили з наступних мотивів

Відповідно до статті 1 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 606-ХІV) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно статті 3 Закону № 606-ХІV у випадках, передбачених законом, рішення судів та інших органів щодо стягнення коштів виконуються органами доходів і зборів, банками та іншими фінансовими установами. Рішення зазначених органів можуть виконуватися відповідно до закону також іншими органами, установами, організаціями, посадовими особами та громадянами. Рішення про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами Державного казначейства України в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Органи, установи, організації та особи, зазначені в частинах першій і другій цієї статті, не є органами примусового виконання, крім органів та посадових осіб, які виконують рішення про притягнення до кримінальної або адміністративної відповідальності .

Приписами статті 17 вказаного Закону визначено, що примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом; зокрема підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи, як виконавчі листи, що видаються судами. Вимоги до виконавчого документа наведені у статті 18 Закону № 606-ХІV.

Пунктом першим 1 частини 1 статті 19 Закону № 606-ХІV передбачено, що державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Відповідно до частини 1 статті 25 Закону № 606-ХІV державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Частиною 2 статті 25 Закону № 606-ХІV визначено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Перелік підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження, визначений статтею 26 Закону № 606-ХІV.

Судами під час розгляду справи встановлено, що виконавчий документ, поданий відповідачу на виконання відповідає вимогам, визначеним Законом № 606-ХІV та не містить підстав, зазначених у статті 26 Закону № 606-ХІV для відмови у відкритті виконавчого провадження.

Враховуючи викладене, суди дійшли обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Посилання Управління в касаційній скарзі на те, що відповідно до Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ відповідач зобов'язаний був прийняти постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження є безпідставними.

Згідно приписів статті 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження», із заявою про виконання рішення суду.

Відповідно до пункту 3 Прикінцевих та Перехідних положень вказаного Закону визначено, що виконавчі документи за рішеннями суду про стягнення коштів або рішення суду, що набрали законної сили, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 цього Закону суб'єкти, які видані або ухвалені до набрання чинності цим Законом, подаються до органу державної виконавчої служби протягом шести місяців з дня набрання чинності цим пунктом. Якщо рішення суду про стягнення коштів або виконавчі документи за цими рішеннями, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 цього Закону суб'єкти, не було подано в строк, встановлений цим пунктом, це не є підставою для відмови у виконанні даного судового рішення.

Судами встановлено, що постанова про відкриття виконавчого провадження від 26 травня 2014 року прийнята на підставі виконавчого листа, який видано на виконання постанови суду, що набрала законної сили 6 червня 2011 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Доводи касаційної скарги зазначених висновків судів не спростовують і не дають підстав для висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Коростені та Коростенському районі Житомирської області залишити без задоволення.

Постанову Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 8 грудня 2014 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 16 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили протягом п'яти днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Ємельянова В.І.

Судді Рецебуринський Ю.Й.

Стародуб О.П.