Справа № 809/2321/13-а
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2016-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2016 року Справа № 876/13610/13

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Обрізко І.М.

суддів Левицької Н.Г.,Сапіги В.П.

за участю секретаря судового засідання Сідельник Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу фізичної-особи підприємця ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2013 року по справі за позовом фізичної-особи підприємця ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Долинському районі про визнання нечинними вимог,-

В С Т А Н О В И В :

фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Долинському районі (надалі - відповідач) про визнання нечинними вимог № Ф-328.1. від 23.12.2008 року, та № Ф-1001 від 18.07.2011 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що винесені вимоги №Ф-328-1 від 23.12.2008 року на суму 6470,63 грн., та №Ф-1001 від 18.07.2011 року на суму 8344,74 грн., є нечинними, оскільки внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, з приводу яких виникла недоїмка згідно з оскаржуваними вимогами, сплачувались особисто головному спеціалісту-економісту Управління ПФ України в Долинському районі ОСОБА_2 Проте, зловживаючи своїм службовим становищем ОСОБА_2 в шахрайський спосіб привласнила кошти позивача, чим нанесла йому матеріальної шкоди та внаслідок чого утворилася недоїмка, визначена в оскаржуваних вимогах. З даного приводу просить суд визнати нечинними ці вимоги.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2013 року відмовлено в задоволенні позовних вимог. Суд виходив з того, що за наслідками перевірки в 2006-2007 роках виявлено відхилення, в результаті чого донараховано страхових та отриманих внесків в сумі 8344,74 грн., також встановлено, що на рахунках позивача безпідставно внесено платежів на суму 6470,63 грн. Акт перевірки позивач отримав, зауважень чи заперечень до акту перевірки не надавав. З приводу порушення кримінальної справи відносно посадової особи, то до вироку така вважається невинуватою, а тому посилання позивача на заволодіння його коштами, що слугували страховими внесками є безпідставними та не підтверджуються належними доказами по справі. Разом з тим, позивач в порушення вимог ч. 4 ст. 20 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не вносив кошти безпосередньо на банківський рахунок, а за його твердженням, передавав гроші працівнику відповідача, який в свою чергу незаконно привласнив кошти. Отже, позивачем порушено порядок, що не звільняє його від обов'язку сплачувати внески.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, сторона позивача подала апеляційну скаргу, з якої із-за порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи просить його скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог.

Покликання маються на те, що суд першої інстанції помилково не застосував ст. 250 ГК України. Крім того, гроші не були перераховані працівником відповідача, відносно якого порушено кримінальну справу. Безпідставно судом не забезпечено позов чи зупинено справу до завершення кримінальної справи відносно посадової особи..

У відповідності до вимог ч.1 ст. 41 КАС України у разі неявки у судове засідання осіб, які беруть учать у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, що з 07.07.2011 по 18.07.2011 року проведено перевірку позивача з питань дотримання вимог законодавства щодо нарахування, обчислення та сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та інших платежів за період з 01.01.2006 року по 31.05.2011 року, результати якої викладені в акті №72 від 18.07.2011 року.

На підставі вищевказаного акту перевірки винесено оскаржувані вимоги про сплату боргу, а саме за №Ф328.1., якою визначено недоїмку із внесків станом на 23.12.2008 року в сумі 6470,63 грн. (а.с.45) та №Ф1001 від 18.07.2011 року, якою визначено недоїмку із внесків в сумі 8344,74 грн. (а.с.46). Обидві вимоги про сплату недоїмки позивач отримав 17.08.2011 року у відповідності до відмітки на корінцях вимог (а.с.45,46). 19.09.2011 року відповідно до рішення №3-1 відповідачем зменшено суму недоїмки за вимогою №Ф-328.1 від 23.12.2008 року за рахунок переплати в сумі 914,63 грн., що підтверджується актом про результати звірення особового рахунку позивача (а.с.63), тому остаточна сума недоїмки за цією вимогою становить 5556,00 грн. (а.с.155).

У відповідності до частини 4 статті 20 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», сплата страхових внесків здійснюється виключно в грошовій формі шляхом внесення відповідних сум страхових внесків до солідарної системи на банківські рахунки виконавчих органів Пенсійного фонду, а сум страхових внесків до накопичувальної системи пенсійного страхування - на банківський рахунок Накопичувального фонду або на банківський рахунок обраного застрахованою особою недержавного пенсійного фонду.

Згідно ч. 6 ст. 20 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів з дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом є: для страхувальників, зазначених у пунктах 1, 2, 4 статті 14 цього Закону, - календарний місяць.

Враховуючи вищенаведені норми, колегія суддів зазначає наступне, що позивачем порушено порядок та спосіб сплати страхових внесків визначений Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», відтак недоїмка виникла з вини позивача. Крім того, жодних зауважень чи застережень до Акту перевірки №72 від 18.07.2011 року, отриманого 17.08.2011 року не подано, відтак позивач погодився з таким.

Що стосується доцільності застосування норми ст. 250 ГК України, то дане твердження апелянта є помилковим, оскільки сума, яка визначено в оскаржуваних вимогах не є адміністративно-господарською санкцією, а недоїмкою по сплаті страхового внеску, порядок нарахування і сплати якої регулюється виключно Законом та Інструкцією.

Даних з приводу винесення вироку про кримінальний справі, які б могли вплинути на вирішення даного спору по суті, відсутні в матеріалах справи, то колегія суддів вважає передчасним встановлювати факт зловживання службовим становищем працівниками відповідача. Крім того, звертає увагу апелянта на те, що він не позбавлений права щодо стягнення відповідної суми в порядку цивільного судочинства.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не складають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також відсутня невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, Львівський апеляційний адміністративний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу фізичної-особи підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2013 року по справі № 809/2321/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня виготовлення ухвали в повному обсязі, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя І.М. Обрізко

судді Н.Г. Левицька

В.П. Сапіга

Повний текст виготовлено 26.02.2016 року