Справа № 2-а-6096/11/1905 2-а/597/9/2014
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2016-02-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2016 року Справа № 876/4784/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого-судді Довга О.І.,

судді Ліщинський А.М.

судді Запотічний І.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Заліщицького районного суду Тернопільської області від 17.04.2014р. по справі № 2-а-6096/11/1905 за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Заліщицькому районі Тернопільської області про відновлення соціальних виплат,

В С Т А Н О В И В:

16.11.2011 року позивач звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до відповідача в якому просить суд визнати неправомірними дії Управління пенсійного фонду України в Заліщицькому районі Тернопільської області у зв'язку із припиненням їй виплати державної та додаткової пенсії, як інваліду ІІ групи внаслідок захворювання, пов'язаного з аварією на ЧАЕС та виплату, як особі працюючому пенсіонеру, яка проживає у зоні посиленого радіоекологічного контролю всупереч ст. ст. 39, 49, 50, 54 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", та зобов'язати Управління пенсійного фонду України в Заліщицькому районі Тернопільської області відновити їй виплату державної та додаткової пенсії, як інваліду ІІ групи внаслідок захворювання пов'язаного з аварією на ЧАЕС та виплату, як особі, непрацюючому пенсіонеру, яка проживає у зоні посиленого радіоекологічного контролю відповідно до ст.ст. 39, 49, 50, 54 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" і виплатити в повному обсязі недоплачені кошти з урахуванням вже проведених виплат. Позивач покликалася на те, що вона згідно ст. 11 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" є особою, яка постійно проживає та працює в зоні посиленого радіоекологічного контролю, та виходячи із вимог ст.ст 39 та 50 вищевказаного Закону має право на доплату до заробітної плати в розмірі однієї мінімальної заробітної плати та 15% мінімальної пенсії за віком.

Постановою Заліщицького районного суду Тернопільської області від 17.04.2014р. в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із викладеними у вищевказаній постанові суду першої інстанції висновками, позивач подав апеляційну скаргу і просить скасувати постанову суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм діючого законодавства, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи. Просить прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.197 КАС України суд розглядає справу у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до постанови Заліщицького районного суду Тернопільської області позивачу виплачувалась сума у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та у розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком з 17.05.2010 року, а з 01.08.2011 року припинено таку виплату. Рішенням Заліщицького районного суду від 02.03.2011 року позивачу було задовлено позовні вимоги в частині зобов'язання управління пенсійного фонду України в Заліщицькому районі Тернопільської області провести їй перерахунок пенсії згідно ст. 39 ЗУ "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в розмірі однієї мінімальної заробітної плати та відповідно до ст. 50 ЗУ "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в розмірі 15 % мінімальної пенсії за віком. З 01.08.2011 року відповідач припинив нарахування доплати та додаткової пенсії згідно рішення Заліщицького районного суду від 02.03.2011 року, що порушує її права на соціальні виплати, як особі, що працює або постійно проживає у зоні радіоекологічного забруднення.

Відповідно до Пункту 7 частини першої цього Закону N 3491-VI "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік", який набрав чинності 19 червня 2011 року, прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік" доповнено пунктом 4, яким установлено, що у 2011 році норми і положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Законом України від 22.12.2011 року № 4282-VI "Про державний бюджет України на 2012 рік", пунктом 3 "Прикінцеві положення", передбачено, що у 2012 році положення статтей 39, 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" застосовується у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи із наявних фінансових ресурсів Державного бюджету та бюджету пенсійного фонду України на 2012 рік.

Законом України від 06.12.2012 року № 5515-VI "Про державний бюджет України на 2013 рік", пунктом 4 розділу "Прикінцеві положення", передбачено, що у 2013 році положення статтей 39, 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" застосовується у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи із наявних фінансових ресурсів Державного бюджету та бюджету пенсійного фонду України на 2013 рік.

Таким чином, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

З огляду на наведене, доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також відсутня невідповідність висновків суду обставинам справи.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст., 197, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Заліщицького районного суду Тернопільської області від 17.04.2014р. по справі № 2-а-6096/11/1905 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, що беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Довга О.І.

Судді Запотічний І.І.

Ліщинський А.М.