Справа № 810/4891/15
Суддя: Бистрик Г.М.
Дата ухвалення: 2016-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/4891/15 Головуючий у 1-й інстанції: Балаклицький А.І. Суддя-доповідач: Бистрик Г.М.
У Х В А Л А

Іменем України

02 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Бистрик Г.М.,

суддів: Межевича М.В., Сорочка Є.О.,

при секретарі: Гуменюк Т.В.,

розглянувши у судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою відповідача Київської міської митниці Державної фіскальної служби на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 04 листопада 2015 року по адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Тріумф Пак» до Київської міської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів та визнання правомірним застосування митної вартості, -

В С Т А Н О В И Л А :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Тріумф Пак» звернулися в суд з позовом до Київської міської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів від 15.09.2015 року № 100250002/2015/000076/1, від 16.09.2015 року № 100250002/2015/000077/1, від 17.09.2015 року № 100250002/2015/000078/2, від 17.09.2015 року № 100250002/2015/000079/2, від 17.09.2015 року № 100250002/2015/000080/2, від 23.09.2015 року № 100250002/2015/000088/2, від 23.09.2015 року № 100250002/2015/000089/1, від 23.09.2015 року № 100250002/2015/000090/1, від 25.09.2015 року № 100250002/2015/000095/2, від 28.09.2015 року № 100250002/2015/000096/2 та від 29.09.2015 року № 100250002/2015/000097/2, а також визнання правомірним застосування митної вартості, заявленої ТОВ «Тріумф Пак».

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2015 року адміністративний позов задоволено частково. Скасовано вищезазначені рішення відповідача про коригування митної вартості. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні вимог позивача повністю.

Заслухавши в судовому засіданні суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанову суду - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції всебічно, повно та об'єктивно розглянув справу, правильно встановив обставини, наданим доказам дав правильну правову оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволення вимог позивача.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 22.06.2015 року між позивачем та Компанією SABIC SALES EUROPE B.V. Нідерланди укладено Рамковий договір поставки №SABIK-PM/6415, предметом якого є поставка продавцем покупцю товарів - «Політилен, Поліпропілен, Поліестер та ін. пластики», визначених у додаткових угодах відносно кожної партії поставки.

Згідно Додаткової угоди №2 від 01.09.2015 року до зазначеного договору сторони домовилися про поставку позивачу партії товару (LLDPE 318В) у кількості 242 тони за ціною 1205 Євро/т на загальну суму 291610 Євро на умовах 100% передплати, базисом поставки FCA Кутно, Польща. Позивачем платіжними дорученнями від 09.09.2015 року №3 на суму 132550 Євро та від 16.09.2015 року №4 на суму 159060 Євро здійснено оплату на виконання умов вказаного договору.

З метою здійснення митного оформлення ввезених на територію України придбаних товарів, позивач подав митному органу електронні митні декларації від 14.09.2015 року №100250002/2015/058891, від 16.09.2015 року №100250002/2015/058959, від 17.09.2015 року №100250002/2015/058988, від 17.09.2015 року №100250002/2015/058989, від 17.09.2015 року №100250002/2015/058990, від 23.09.2015 року №100250002/2015/059185, від 23.09.2015 року №100250002/2015/059186, від 23.09.2015 року №100250002/2015/059187, від 25.09.2015 року №100250002/2015/059256, від 28.09.2015 року №100250002/2015/059299, від 29.09.2015 року №100250002/2015/059374, якими до митного оформлення заявлений товар: Полімери етилену у первинних формах: LLDPE SABIC 318В, лінійний, у гранулах, питомою густиною 0,916-0,920 г/куб. см, при температурі 23 градуси по Цельсію. Хімічна модифікація відсутня, молекула практично на 100% складається з етилену, вміст понад 95% масових % поліетилену. Країна виробництва - SA, торговельна марка - SABIC, виробник - SABIC Petrochemical B.V. (код товару ).

Відповідно до вказаних декларацій митна вартість товару визначена за основним методом і склала 1,217 - 1,218 Євро/кг.

На підтвердження задекларованої митної вартості товарів позивачем надано наступні документи: міжнародні автомобільні накладні; платіжні документи, що підтверджують вартість товару; рахунок-фактури про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги; документи, що підтверджують вартість перевезення товару; висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією; рахунки-фактури (інвойси); рахунки-проформи; доповнення до зовнішньоекономічного контракту; зовнішньоекономічний договір; договір про перевезення; інформацію про позитивні результати здійснення санітарно-епідеміологічного, фітосанітарного та радіологічного контролю товару; сертифікати про походження товару загальної форми; листи виробника та відправника; копії митних декларацій країни відправлення.

У зв'язку із недостатністю наданих документів для підтвердження заявленої митної вартості, відповідачем запропоновано позивачу надати додаткові документи, а саме: інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовленими спеціалізованими експертними організаціями та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Позивач листами повідомив митний орган, що документи для розрахунку митної вартості товарів вказані в графі 44 митних декларацій, біржові котирування надати не можуть у зв'язку з відсутністю відкритого доступу до джерел інформації, та додатково надано експертний висновок ДП «Укрпромзовнішекспертиза» по ціні товару на біржі поліетиленів.

У зв'язку із виявленими розбіжностями та неподаннями позивачем додатковий документів відповідачем винесено оскаржені рішення про коригування митної вартості товарів від 15.09.2015 року №100250002/2015/000076/1, від 16.09.2015 року №100250002/2015/000077/1, від 17.09.2015 року №100250002/2015/000078/2, від 17.09.2015 року №100250002/2015/000079/2, від 17.09.2015 року №100250002/2015/000080/2, від 23.09.2015 року №100250002/2015/000088/2, від 23.09.2015 року №100250002/2015/000089/1, від 23.09.2015 року №100250002/2015/000090/1, від 25.09.2015 року №100250002/2015/000095/2, від 28.09.2015 року №100250002/2015/000096/2 та від 29.09.2015 року №100250002/2015/000097/2, якими скориговано митну вартість товару за резервним методом, а саме: заявлена митна вартість товару становила 1,217 - 1,218 Євро/кг, після коригування - 1,36 Євро/кг.

Як вбачається зі змісту оскаржених рішень митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), оскільки документи, що подані декларантом для підтвердження заявленої митної вартості відповідно до ч. 2-4 ст. 53 МКУ містять розбіжності та не містять усіх даних, що підтверджують відомостей щодо ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відповідно до п. 6.3 Контракту в комерційних рахунках повинна бути інформація щодо наявності Додаткової угоди на яку відсутнє посилання в інвойсі. Стороною контракту виступає Sabic Sales Europe B.V., разом з тим інвойс завірений іншим підприємством. Також, декларантом до митної декларації внесено в якості відправника підприємство NIJHOF-WASSINK Sp.z.o.o. (Польща), який не зазначений в жодному документі графи 44 митної декларації. Отже, відомості використані декларантом не підтверджені документально. До витрат на транспортування декларантом додано суму на транспортування вантажу з Кутно до кордону України, що зазначена у довідці на транспорті витрати. Разом з тим, у CMR не зазначено дані щодо підприємства-перевізника, отже відсутні відомості щодо укладання договору перевезення. В довідці про транспортні витрати не зазначено CMR та декларантом не надано заявку на транспортування, що є невід'ємною частиною транспортного договору. Зокрема, умови оплати в інвойсі інші ніж ті, що зазначені в доповненні В до контракту.

Надаючи оцінку правомірності оскаржуваному рішенню суду першої інстанції Київський апеляційний адміністративний суд виходить із наступного.

Статтями 49, 50 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Відповідно до ч. 4 та ч. 5 ст. 58 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Згідно із статтею 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Визначення митної вартості товарів здійснюється декларантом. При цьому, декларант зобов'язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (стаття 52 Митного кодексу України).

Відповідно до статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 53 Митного кодексу України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

В силу положень частини п'ятої статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Частиною третьою статті 53 Митного кодексу України передбачено, що в разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до ст. 58 Митного кодексу України, метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Згідно з ч. 4 та ч. 5 ст. 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а також у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Як вже зазначалось, підставою для винесення оскаржених рішень відповідача стало те, що стороною контракту виступає Sabic Sales Europe B.V., а інвойс завірений іншим підприємством. Проте, як правильно встановлено судом першої інстанції відповідачу був наданий лист постачальника від 14.05.2014 року, в якому зазначено, що продавцем на експорт є головний офіс Постачальника у Саудівській Аравії, а на території Європи інтереси постачальника представляє Sabic Sales Europe B.V.

Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідачем ні в оскаржених рішеннях, ні під час судового розгляду справи не обґрунтовано недостатності наданих позивачем документів на підтвердження заявленої митної вартості, а також необхідності витребовування інших документів.

При цьому, позивачем, на підтвердження заявленої митної вартості, на думку суду, надано належним чином оформленні документи, які не містять розбіжностей та неточностей, та зі змісту яких можливо встановити відповідність заявленої митної вартості.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи фактичні обставини справи та недоведеність відповідачем правомірності винесення оскаржених рішень, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про часткове задоволення вимог позивача.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права.

Оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14.01.2016 відповідачу відстрочено сплату судового збору до прийняття апеляційним судом рішення за результатами розгляду апеляційної скарги.

За подання до суду апеляційної скарги, відповідач мав сплатити судовий збір у розмірі 2396,61 грн..

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про судовий збір», судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку про необхідність стягнення з Київської міської митниці Державної фіскальної служби України до спеціального фонду Державного бюджету України судового збору у розмірі 2369,61 грн..

Керуючись ст. ст. 158, 160, 167, 195, 196, 198, 199, 200, 205, 206, 212, 254, КАС України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача Київської міської митниці Державної фіскальної служби України - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 листопада 2015 року - залишити без змін.

Стягнути з Київської міської митниці Державної фіскальної служби України до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір за розгляд апеляційної скарги в Київському апеляційному адміністративному суді у розмірі 2396 (дві тисячі триста дев'яносто шість) грн. 61 коп..

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки передбаченні ст. 212 КАС України.

Повний текст ухвали суду виготовлено 03.03.2016 року.

Головуючий суддя: Бистрик Г.М.

Судді: Межевич М.В.

Сорочко Є.О.

Головуючий суддя Бистрик Г.М.

Судді: Сорочко Є.О.

Межевич М.В.