Справа № 712/988/16-а
Суддя: Троян Т. Є.
Дата ухвалення: 2016-02-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2016 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого/судді - Троян Т.Є.

при секретарі - Шмагайло Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області про визнання протиправним, скасування рішення та зобовязання вчинити дії щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 04. 02. 2016 року звернувся до суду з позовом до Управління пенсійного фонду України в м.Черкасах, мотивуючи свої вимоги тим, що в період з листопада 1979 року по червень 1982 року він працював народним суддею Драбівського районного народного суду Черкаської області, з червня 1982 року до лютого 1985 року народним суддею Придніпровського районного суду міста Черкаси, з червня 1987 року до січня 1991 року народним суддею Соснівського районного суду міста Черкаси, з січня до грудня 1992 року виконуючим обовязки арбітра, арбітром арбітражного суду Черкаської області, з грудня 1992 року до червня 2001 року суддею арбітражного суду Черкаської області, з червня 2011 року суддею господарського суду Черкаської області. Верховною радою України 07 липня 1992 року обраний арбітром арбітражного суду Черкаської області.

28.11.2014 року у встановленому законом порядку, він звернувся до Верховної ОСОБА_2 України з заявою про звільнення його з посади судді господарського суду Черкаської області у відставку відповідно до п.9 ч.5 ст. 126 ОСОБА_3 України та до Вищої ради юстиції з письмовою заявою про внесення подання про звільнення з посади, у звязку з поданням заяви про відставку.

Проте, у встановлений ст.109 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», місячний строк, його заяви не розглянуті з невідомих для нього причин.

15 січня 2015 року позивач досяг шістдесяти пяти річного віку.

30 липня 2015 року новим складом ВРЮ прийнято рішення №321/0/15-15 «Про внесення подання до Верховної ОСОБА_2 України про звільнення ОСОБА_1 з посади судді господарського суду Черкаської області у звязку із поданням заяви про відставку».

Постановою ВРУ від 12 листопада 2015 року №788-VІІІ «Про звільнення суддів» відповідно до пункту 9 частини пятої статті 126 ОСОБА_3 України позивач звільнений з посади судді у звязку з поданням заяви про відставку.

24 листопада 2015 року головою господарського суду Черкаської області виданий наказ №145-к «Про відрахування судді Швидкого В.А. зі штату господарського суду Черкаської області» у звязку із звільненням з посади судді у відставку.

01 грудня 2015 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у відповідності до Постанови правління Пенсійного фонду України від 25 січня 2008 року № 3-1, зареєстровано в Мінюсті України 12.03.2008р. за № 200/14891, із змінами і доповненнями, внесеними постановою правління ПФУ від 11.02.2013 року № 2-4 «Про затвердження Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України».

Листом від 15.12.2015 року, який було отримано позивачем 30.12.2015 року, відповідач повідомив позивача про прийняте рішення (протокол № 68/1 від 10.12.2015) про відмову у призначенні позивачу щомісячного довічного утримання судді, яке погоджено з Головним управлінням Пенсійного фонду України у Черкаській області. Підставою відмови у призначенні щомісячного довічного утримання судді у спірному рішенні відповідача вказано, що відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213, з червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне утримання призначаються відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Позивач вважає, що спірне рішення ПФУ від 10.12.2015 року прийняте з порушенням встановленого законом його права на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, без розгляду всіх поданих ним та господарським судом Черкаської області документів щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, що призвело до неврахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення щодо призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці органами ПФУ, з порушенням принципу рівності перед законом, допустивши дискримінацію права позивача на встановлену Законом України «Про судоустрій і статус суддів» виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, отже являється протиправним та підлягає скасуванню.

При цьому позивач зазначає, що відповідач ухилився від розгляду заяви та поданих до неї матеріалів у порядку, встановленому пенсійним законодавством, зокрема, постановою правління ПФУ №3-1, не врахував встановлений законом статус судді у відставці; заява та подання прийняті, але не розглянуті як заява про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, а розглянуті як заява про перехід з одного виду пенсії на інший, і не як судді у відставці, а як судді; матеріали розглянуті та прийнято спірне рішення не комісією з призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання, а комісією з розгляду спірних питань при призначенні (перерахунку) пенсій та відказних справ. За доводами та обґрунтуваннями позивача, його право на щомісячне довічне грошове утримання судді виникло з 16 січня 2015 року, відповідно до ст. 138 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», яка має застосовуватись у редакції на дату виникнення цього права.

Позивач вважає, що за законодавством України, чинного на дату виникнення права на відставку та отримання щомісячного грошового утримання, з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 03.06.2013 №3-рп, поданих до заяви матеріалів, у тому числі: даних трудової книжки, розрахунку стажу судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, він має право на призначення та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, з розрахунку: робота безпосередньо на посаді судді 32 роки 9 місяців 10 днів; згідно ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у редакції на 28.11.2014 (дата подання заяви про звільнення з посади судді у відставку) розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці становить 80 відсотків плюс збільшення на 2 відсотки за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років. Щодо заробітної плати, з якої розраховується виплата щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, то позивач вважає, що вона визначається розміром грошового утримання (суддівської винагороди) судді, який працює на відповідній посаді і складається з посадового окладу і доплат за вислугу років, перебування на адміністративній посаді, науковий ступінь, роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Наказом голови суду від 30.10.2012 №90-к позивачу була встановлена надбавка за вислугу років у розмірі 80% посадового окладу. Про розмір суддівської винагороди на час здійснення позивачем правосуддя 30 листопада 2015 року господарським судом Черкаської області видана довідка №02/14225/2015.

Просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області від 10 грудня 2015 року про відмову у призначенні ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді; зобовязати управління Пенсійного фонду України в м.Черкасах Черкаської області прийняти рішення про призначення та виплату судді у відставці щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 у розмірі 90 % грошового утримання судді господарського суду Черкаської області згідно довідки господарського суду Черкаської області від 30.11.2015 № 02/14225/2015, починаючи з 16 січня 2015 року.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 № 213 у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії / щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України „Про державну службу, „Про прокуратуру, „Про судоустрій і статус суддів, „Про статус народного депутата України, „Про Кабінет ОСОБА_2 України, „Про судову експертизу, „Про Національний банк України, „Про службу в органах місцевого самоврядування, „Про дипломатичну службу, Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника - консультанта народного депутата України.

У звязку з викладеним з 1 червня 2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених вищезазначеними законами, не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються.

Отже, управлінням прийнято рішення (протокол № 68/1 від 10.12.2015) про відмову ОСОБА_1 в переході на інший вид пенсії, а саме щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

ОСОБА_1 в період з листопада 1979 року по червень 1982 року працював народним суддею Драбівського районного народного суду Черкаської області, з червня 1982 року до лютого 1985 року народним суддею Придніпровського районного суду міста Черкаси, з червня 1987 року до січня 1991 року народним суддею Соснівського районного суду міста Черкаси, з січня до грудня 1992 року виконуючим обовязки арбітра, арбітром арбітражного суду Черкаської області, з грудня 1992 року до червня 2001 року суддею арбітражного суду Черкаської області, з червня 2011 року суддею господарського суду Черкаської області. Верховною радою України 07 липня 1992 року обраний арбітром арбітражного суду Черкаської області.

Вказані обставини підтверджуються записами в трудовій книжці та іншими матеріалами справи.

Наказом голови суду від 30.10.2012 №90-к позивачу була встановлена надбавка за вислугу років у розмірі 80% посадового окладу. Про розмір суддівської винагороди на час здійснення позивачем правосуддя 30 листопада 2015 року господарським судом Черкаської області видана довідка №02/14225/2015.

Відповідно до пункту 9 частини пятої статті 126, статті 131 ОСОБА_3 України та ст.109 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», 28 листопада 2014 року позивач звернувся до Верховної ОСОБА_2 України із заявою про звільнення його з посади судді господарського суду Черкаської області у відставку та до Вищої ради юстиції з письмовою заявою про внесення подання про його звільнення з посади судді господарського суду Черкаської області у звязку із поданням заяви про відставку.

15 січня 2015 року позивач досяг шістдесяти пяти річного віку.

30 липня 2015 року новим складом ВРЮ прийнято рішення №321/0/15-15 «Про внесення подання до Верховної ОСОБА_2 України про звільнення ОСОБА_1 з посади судді господарського суду Черкаської області у звязку із поданням заяви про відставку».

Постановою ВРУ від 12 листопада 2015 року №788-VІІІ «Про звільнення суддів» відповідно до пункту 9 частини пятої статті 126 ОСОБА_3 України позивач звільнений з посади судді у звязку з поданням заяви про відставку.

24 листопада 2015 року головою господарського суду Черкаської області виданий наказ №145-к «Про відрахування судді Швидкого В.А. зі штату господарського суду Черкаської області» у звязку із звільненням з посади судді у відставку.

З розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, вбачається, що станом на 30 листопада 2015 року загальний стаж роботи позивача на посадах, які дають право відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, становить 32 роки 9 місяців 10 днів.

Згідно із довідкою Господарського суду Черкаської області від 30 листопада 2015 року №02/14225/2015 заробітна плата ОСОБА_1, як судді, який працював на відповідній посаді, та яка враховується при призначенні щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, з 30 листопада 2015 року становить 24 804,00 грн., яка складається з посадового окладу 13780,00 грн. та доплати за вислугу років у розмірі 80% посадового окладу 11 024,00 грн.

З 30.06.2010 року позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області та отримує пенсію за віком.

01 грудня 2015 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у відповідності до Постанови правління Пенсійного фонду України від 25 січня 2008 року № 3-1, зареєстровано в Мінюсті України 12.03.2008р. за № 200/14891, із змінами і доповненнями, внесеними постановою правління ПФУ від 11.02.2013 року № 2-4 «Про затвердження Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України».

Листом від 15.12.2015 року, який було отримано позивачем 30.12.2015 року, відповідач повідомив позивача про прийняте рішення (протокол № 68/1 від 10.12.2015) про відмову у призначенні позивачу щомісячного довічного утримання судді, яке погоджено з Головним управлінням Пенсійного фонду України у Черкаській області. Підставою відмови у призначенні щомісячного довічного утримання судді у спірному рішенні відповідача вказано, що відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213, з червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне утримання призначаються відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Вирішуючи по суті позовні вимоги суд виходить з наступного.

Статтею 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень у тому числі органів державної влади.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. 8 ОСОБА_3 України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. ОСОБА_3 України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_3 України і повинні відповідати їй. ОСОБА_3 України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_3 України гарантується.

Згідно з ОСОБА_3 України права і свободи людини і громадянина захищаються судом; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Частина друга статті 19 ОСОБА_3 України передбачає, що «органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_3 та законами України».

Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади і у своїй діяльності керується ОСОБА_3 України та законами України, актами Президента України та Кабінету ОСОБА_2 України, наказами Міністерства соціальної політики України, іншими актами законодавства України, дорученнями Президента України та ОСОБА_2 соціальної політики України, а також Положенням про Пенсійний фонд України, затвердженим Указом Президента України від 06.04.2011 № 384/2011, та організовує у межах своїх повноважень виконання актів законодавства, здійснює контроль за їх реалізацією.

Управління Пенсійного фонду України у районах, містах і районах у містах є підвідомчими органами Фонду та разом утворюють систему органів Фонду.

Статтею 126 ОСОБА_3 України визначено, що незалежність і недоторканність суддів гарантуються ОСОБА_3 і законами України.

Організація судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначається Законом «Про судоустрій та статус суддів».

Відповідно до Закону «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 № 192-VIII, з 28.03.2015 набрала чинності нова редакція Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Однак, пункт 8 Прикінцевих та перехідних положень вищезазначеного Закону встановлює, що заяви і скарги, подані до набрання чинності цим Законом, а також дисциплінарні провадження щодо суддів, розпочаті до набрання чинності цим Законом, здійснюються відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції, що діяла на момент подачі відповідної заяви (скарги), відкриття відповідного дисциплінарного провадження.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до Вищої ради юстиції із заявою про відставку 28.11.2014, таким чином у цій справі суд керується вимогами Закону «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VІ, тобто вимогами закону в редакції, що діяла на момент подачі заяви про відставку.

Згідно з частиною першою статті 109 Закону «Про судоустрій та статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VІ суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається статтею 131 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

При цьому, частиною третьою та четвертою статті 109 Закону «Про судоустрій та статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VІ визначено, заява про відставку, заява про звільнення з посади за власним бажанням подається суддею безпосередньо до Вищої ради юстиції, яка протягом одного місяця з дня надходження відповідної заяви вносить до органу, який обрав або призначив суддю, подання про звільнення судді з посади. У разі звільнення судді з посади в результаті внесення такого подання Вища рада юстиції повідомляє про це Вищу кваліфікаційну комісію суддів України. Суддя продовжує здійснювати свої повноваження до прийняття рішення про його звільнення.

Відповідно до частини п'ятої статті 109 Закону «Про судоустрій та статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VІ за суддею, звільненим за його заявою про відставку, зберігається звання судді та гарантії недоторканності, встановлені для судді до його виходу у відставку.

Згідно з підпунктом 9 частини п'ятої статті 126 ОСОБА_3 України суддя звільняється з посади органом, що його обрав або призначив, у разі подання суддею заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням.

Відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді.

Наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуттям прав на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання.

Таким чином, законодавець визначив, що звільнення судді у зв'язку з поданням ним заяви про відставку відбувається за наявності двох взаємопов'язаних обов'язкових умов, а саме наявності у судді стажу роботи, визначеного та подання суддею заяви, яка є підтвердженням справжнього й вільного, без стороннього впливу чи примусу, волевиявлення судді на реалізацію ним права на відставку.

Позивач звернувся до Вищої ради юстиції із заявою про відставку - 28.11.2014 та відповідно до постанови Верховної ОСОБА_2 України № 788-VIII від 12.11.2015 його було звільнено з посади судді господарського суду Черкаської області, у зв'язку з поданням заяви про відставку.

Таким чином, суд констатує, що тривалий період протягом якого не вирішувалося питання про звільнення ОСОБА_1 з посади судді, жодним чином не залежав від його волі, а тому й не повинен впливати на вирішення питання про призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Статтею 22 ОСОБА_3 України передбачено, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Однак, з 28.03.2015 набрав чинності Закон «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» N 213-VIII, положеннями якого було внесено зміни до статті 141 Закону «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції від 12.02.2015 № 192-VIII) та передбачено певне застереження в пункті 5 Прикінцевих положень щодо умов і підстав скасування спеціальних видів пенсій, зокрема й суддям у відставці, які за своєю суттю є такими, що істотно порушують законодавчо визначені до цього гарантії незалежності суддів, зокрема, вони погіршують умови пенсійного забезпечення й виплати щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці та спрямовані на ліквідування інституту відставки судді в цілому.

У рішенні Конституційного Суду України від 03.06.2013 року №3- рп/2013 (у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності ОСОБА_3 України (конституційності) окремих положень статті 2, абзацу другого пункту 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці), зазначено, що суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання, і така незалежність судді забезпечується його належним матеріальним та соціальним забезпеченням.

Визначені ОСОБА_3 та законами України гарантії незалежності суддів є невід'ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом.

Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці.

У цьому ж рішенні Конституційний Суд України зазначив, що законодавець, маючи дискреційні повноваження щодо визначення умов, порядку та розміру матеріального забезпечення, повинен враховувати, що не може запроваджуватися правове регулювання, за якого особа, реалізовуючи одне конституційне право, позбавляється можливості реалізовувати інше право (гарантію).

Конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв'язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання). Статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя.

Зокрема, суддя після виходу на пенсію або у відставку, використовуючи конституційне право на працю, визначене статтею 43 Основного Закону України, не може бути при цьому позбавлений гарантій незалежності суддів, включаючи заходи їх правового захисту, матеріального і соціального забезпечення (пенсії або щомісячного довічного грошового утримання).

Підставою для отримання матеріального забезпечення судді після припинення його повноважень є виключно конституційно визначений статус професійного судді. Тому таке забезпечення суддів залежить від умов, пов'язаних зі статусом судді та його професійною діяльністю щодо здійснення правосуддя, і не може залежати від інших умов, у тому числі соціального забезпечення, яке призначається і виплачується на загальних засадах та передбачене іншими, крім Закону № 2453, законами України.

Викладене відповідає положенням Європейської хартії про закон «Про статус суддів» від 10.07.1998, за якими рівень винагороди суддям за виконання ними своїх професійних обов'язків має бути таким, щоб захистити їх від тиску, що може спричинити вплив на їхні рішення або взагалі поведінку суддів і таким чином вплинути на їхню незалежність та неупередженість (пункт 6.1); статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для виходу у відставку із посади судді і який здійснював повноваження судді протягом певного строку, право на отримання виплат, рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді (пункт 6.4).

Як зазначається в Рекомендації Комітету ОСОБА_2 Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов'язки від 17.11.2010 року N (2010)12: «оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обов'язкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення. Мають існувати гарантії збереження належної оплати праці на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат у зв'язку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці» (пункт 54).

Враховуючи вище викладене, суд не враховує подані заперечення відповідача, оскільки відмовляючи у призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді, шляхом вказівки лише на дату написання заяви про призначення щомісячного грошового утримання, є порушенням принципу правової визначеності та принципу рівності всіх громадян.

Судді є рівними, адже, здійснюючи правосуддя, мали відповідно до законодавства однаковий статус та гарантії незалежності, що включають і порядок призначення щомісячного довічного грошового утримання.

Водночас суд констатує, що право на відставку та на щомісячне грошове утримання судді позивач отримав ще у 2003 році, яке реалізував, шляхом одержання поряд із заробітною платою щомісячного грошового утримання, яке йому виплачувалося, по 01.01.2012 року. Цей факт встановлений на підставі копії наказу голови господарського суду Черкаської області № 145-к від 24.11.2015.

Таким чином, право на вказаний розмір грошового утримання позивач набув ще до внесення відповідних змін у законодавстві, зокрема до прийняття положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VІІ, на які посилається відповідач.

Відповідно до частини третьої статті 141 Закону «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213 -VIII від 02.03.2015 року звужено розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці порівняно зі статтею 138 Закону № 2453 - VI від 07.07.2010 року, що є наслідком втрати суддею власного правового статусу судді у відставці та призводить до порушення принципу правової визначеності, що є складовою верховенства права, передбаченого статтею 8 ОСОБА_3 України, принципу рівності, який має універсальний характер і гарантований статтею 21 ОСОБА_3 України, а також до порушення незалежності суддів, гарантованої статтею 126 Основного Закону України.

У постанові Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України від 24.03.2015 року у справі № 21-584а14 зазначено, що «з моменту ухвалення Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 2013 року N 3-рп/2013 підлягає застосуванню частина третя статті 138 Закону N 2453-VI в редакції до змін, внесених Законом N 3668-VI: «щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання».

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 09.06.2015 у справі № 21-472а15.

Згідно з частиною другою статті 72 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В ході розгляду справи відповідачем не доведено, що вони діяли на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_3 та законами України.

З огляду на викладене, суд вважає неправомірною відмову відповідача у призначенні позивачу щомісячного довічного грошового утримання, як судді у відставці, такою, що порушує конституційні гарантії незалежності професійних суддів, конституційний принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, які, серед іншого, забезпечуються належним матеріальним і соціальним забезпеченням судді та правом на відставкута прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме: визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області від 10 грудня 2015 року про відмову у призначенні ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді та зобовязати управління Пенсійного фонду України в м.Черкасах Черкаської області прийняти рішення про призначення та виплату судді у відставці щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 у розмірі 90 % грошового утримання судді господарського суду Черкаської області згідно довідки господарського суду Черкаської області від 30.11.2015 № 02/14225/2015, починаючи з 01 грудня 2015 року.

Керуючись статтями 1, 8, 19, 22, 126 ОСОБА_3 України, статтями 2, 94, 99, 104-106,158-163, 183-2, 244-2, 244-4, 254, 256 КАС, Законами «Про судоустрій та статус суддів» у редакції від 07.07.2010 № 2453-VІ, «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 № 192-VIII, «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213 -VIII від 02.03.2015 року, рішенням Конституційного Суду України від 03.06.2013 року № 3- рп/2013, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області про визнання протиправним, скасування рішення та зобовязання вчинити дії щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області від 10 грудня 2015 року про відмову у призначенні ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в м.Черкасах Черкаської області прийняти рішення про призначення та виплату судді у відставці щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 у розмірі 90 % грошового утримання судді господарського суду Черкаської області згідно довідки господарського суду Черкаської області від 30.11.2015 № 02/14225/2015, починаючи з 01 грудня 2015 року.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня її проголошення в порядку, передбаченому ст. 186 КАС України.

Головуючий Т.Є. Троян