Справа № 815/3870/13-а
Суддя: Потоцька Н. В.
Дата ухвалення: 2016-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/3870/13-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2016 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Потоцької Н.В.

розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Еві Текс» до Південної митниці та Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, за участю прокуратури в Одеській області, третя особа: Державна казначейська служба України про визнання бездіяльності протиправною та стягнення з державного бюджету України на користь ТОВ «Еві Текс» надмірно сплаченого мита та податку на додану вартість у загальній сумі 9627696, 37 грн., -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Еві Текс" з адміністративним позовом до Одеської митниці ДФС та Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, за участю прокуратури в Одеській області, третя особа: Державна казначейська служба України в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Південної митниці (65078, м. Одеса. вул. Гайдара 21А, ідентифікаційний код 35819019) щодо повернення надмірно сплачених до бюджету Товариством з обмеженою відповідальністю «Еві Текс (25006, Кіровоградська область, м. Кіровоград, вул. Пашутінська, буд. 75, ідентифікаційний код 37760204) мита у сумі 3 111 005,28 гривень та податку на додану вартість у сумі 6 516 691,10 гривень, які було зараховано до бюджету, у загальній сумі 9 627 696,37 гривень;

- стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Еві Текс» (25006, Кіровоградська область, м. Кіровоград, вул. Пашутінська, буд. 75, ідентифікаційний код 37760204) надмірно сплачених до бюджету Товариством з обмеженою відповідальністю «Еві Текс» мита у сумі 3 111 005,28 гривень та податку на додану вартість у сумі 6 516 691,10 гривень, які було зараховано до бюджету, у загальній сумі 9 627 696,37 гривень.

Позовні вимоги обґрунтовані тим що, Південною митницею не прийнято рішення у формі висновку про повернення ТОВ «Еві Текс» надмірно сплачених до бюджету коштів згідно заяви від 25.01.2013 р. № 25-01/7, що вказує на протиправність та бездіяльність відповідача в поверненні надмірно сплачених коштів.

Відповідно до п. 16 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або бюджетних установ, затвердженого постановою КМУ від 03.08.2011 р. № 805 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30.01.2013 р. № 45), повернення за рішенням суду надмірно та/або помилково сплачених податків і зборів провадиться органами Казначейства. Відповідно до п. 17 вказаного Порядку стягувані, на користь яких прийняті рішення про стягнення надходжень бюджету, подають до органу Казначейства, на рахунки в якому зараховані надходження бюджету, відповідно документи, визначені п. 6 Порядку.

Представник позивача в судове засідання не з'явився. До суду надійшла заява за вхід. 3452/16 від 15.02.2016 р. про розгляд справи без участі представника позивача.

Представник відповідача (Південної митниці) не з'явився. В обґрунтування заявленої правової позиції надав письмові заперечення (т. 1 а/с. 153-160), в яких зокрема, зазначив, що позивачем при ввезенні товарів на територію України самостійно визначена їх митна вартість за резервним методом без здійснення коригування вартості митним органом та сплачені відповідні митні платежі з цієї вартості товару, а тому позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності митних органів щодо повернення надмірно сплачених платежів та стягнення їх з Державного бюджету України є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. До судового засідання представник не з'явився.

Представник відповідача (ГУ ДКСУ в Одеській області) в судове засідання не з'явився. Про розгляд справи був повідомлений у встановленому законом порядку, що підтверджується матеріалами справи.

Законний представник прокуратури повністю підтримав позицію представника відповідача, вважав її обґрунтованою, а позовні вимоги безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають. До судового засідання представник прокуратури не з'явився.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо не має перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні.

З урахуванням приписів ст. 128 КАС України, зважаючи на те, що у судове засідання прибули не всі особи, які беруть участь у справі, суд вирішив розглянути справу у письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, докази, якими вони підтверджуються, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Еві Текс" та Компанією "CORTDALE ENTRPRISES S.A", Panama, 12.06.2012 року укладений контракт №ЕСЕ-1, за яким Компанія "CORTDALE ENTRPRISES S.A", Panama, зобов'язується поставляти, а ТОВ "Еві Текс" приймати товар та оплачувати кошти за його придбання згідно специфікацій поставки або інвойсів.

Загальна сума зазначеного контракту складає 5000000 USD (п'ять мільйонів доларів США). Оплата відбувається в доларах США або Євро за інвойсами на кожну партію товару, які є невід'ємною частиною контракту. Умови поставки - CIP, CIF, DDU, DAF, CPT кордон України (в редакції INCOTERMS-2000).

Додатками до контракту №ЕСЕ-1 є специфікація від 12.06.2012 року, якою визначений перелік товарів, поставка якого передбачена цим договором та додаткові угоди щодо зміни загальної ціни контракту та даних про керівника ТОВ "Еві Текс" (т. 1 а/с. 119-122).

В межах контракту №ЕСЕ-1 від 12.06.2012 року Компанією "CORTDALE ENTRPRISES S.A" поставлено ТОВ "Еві Текс" товар загальною фактурною вартістю 8 580 156, 35 грн. згідно інвойсів для кожної партії товару (т. 1 а/с. 16, 20, 25, 28, 43, 47, 51, 62, 66, 69, 73, 77, 81, 86, 92, 96, 100, 105, 110, 114, 118).

Вантаж був заявлений до митного оформлення в липні 2012 року за митними деклараціями (т. 1 а/с. 10-15, 17-19, 21-24, 26-27, 29-31, 33-35, 37-38, 40-42, 44-46, 48-50, 52-61, 64-65, 67-68, 70-72, 74-76, 78-80, 82-85, 87-91, 93-95, 97-99, 101 - 104, 106-109, 111-113, 115-117).

В зазначених вантажних митних деклараціях митна вартість визначена позивачем за 6 (резервним) методом самостійно із зазначенням даних щодо вартості товару за інвойсами у рядках 22, 42 в загальній сумі 8 580 156, 35 грн. та з врахуванням коригування ціни товару у графі 45 визначено митну вартість в загальній сумі 38 052 606, 56 грн.

Вантажні митні декларації були прийняті Південною митницею до оформлення без зауважень та за ними здійснено митне оформлення товару. Відповідно до рядку 47 митних декларацій ТОВ "Еві Текс" нараховані та сплачені платежі у загальній сумі 12 811 491,11 грн. (мито на товари, що ввозяться на територію України у сумі 3 111 005,28 грн., податок на додану вартість у сумі 6 516 691,10 грн.), що підтверджується відмітками митних органів про сплату митних платежів.

25.01.2013 року ТОВ "Еві Текс" до Південної митниці із заявою №25-01/7 про повернення надмірно сплаченого мита та податку на додану вартість у загальній сумі 9 627 696 ,37 грн. шляхом перерахування коштів на рахунок підприємства (т. 1 а/с. 130).

Південною митницею 05.02.2013 року, у відповідь на звернення, на адресу позивача направлений лист про необхідність надання додаткових документів (картки відмови в прийнятті митної декларації та рішення про визначення митної вартості), оскільки митна вартість товару визначена самостійно позивачем та за результатами контролю правильності її визначення митним органом прийнято рішення про можливість застосування митної вартості заявленої декларантом.

Надаючи належну правову оцінку спірним правовідносинам суд виходив з наступного.

Відповідно до ч. 1, 8 ст. 257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митним органом на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вноситься, зокрема, митна вартість товарів та метод її визначення.

Згідно із положеннями ст. 49, ст. 51, ст. 52 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно із положеннями ст. 54, ст. 55 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування.

З метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органі, декларант може провести консультації з митним органом, які на вимогу декларанта проводяться у письмовому вигляді.

У випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів митний орган за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу.

Протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати митному органу додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються, які за результатом розгляду митний орган виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів.

Відповідно до положень п. 5.3 розділу 1 "Інструкції про порядок заповнення вантажної митної декларації", затвердженої 09.07.1997 року наказом Державної митної служби України №307 (яка діяла на час здійснення митного оформлення товару позивачем) графи митної декларації, що містять дані про ціну товару, метод визначення митної вартості, митну вартість товару (графи 12, 42, 43, 45) заповнюються декларантом.

Таким чином, з аналізу вищезазначених норм законодавства вбачається, що митне оформлення товарів здійснюється митним органом на підставі митної декларації, до якої декларантом вноситься, зокрема, митна вартість товару, метод її визначення.

Заявлення митної вартості товару здійснюється декларантом самостійно, а також за результатами консультацій з митним органом, корегуванням митної вартості з понесенням додаткових витрат, пов'язані з цим коригуванням митної вартості.

При цьому, корегування митної вартості товару митним органом здійснюється у письмовому вигляді із зазначенням таких підстав, про що оформлюється відповідне рішення.

Позивач не заперечує факт самостійного визначення в декларації числового значення митної вартості товару, методу визначення митної вартості та коригування митної вартості, проте зазначає, що такі дії були обумовлені вимогою митного органу здійснити коригування митної вартості.

При цьому, митним органом здійснений контроль правильності визначення митної вартості товарів, яка за даними щодо рівня митної вартості на аналогічні та подібні товари відповідала заявленій декларантом.

Положеннями ст. 57 - 64 Митного кодексу України передбачені методи визначення митної вартості товарів та порядок і послідовність їх застосування, проте враховуючи самостійне визначення позивачем митної вартості і методу за яким вона визначена, суд не приймає доводи позивача про необхідність оформлення митним органом товарів за спірними вантажними митними деклараціями за першим методом.

Крім того, позивачем не оскаржені дії митного органу, вчинені під час здійснення розмитнення товарів за спірними вантажними митними деклараціями як під час розмитнення так і при зверненні до суду з позовом щодо стягнення коштів з Державного бюджету України.

Відповідно до положень ст. 50, п. 8 ст. 264, ст. 295 Митного кодексу України, відомості про митну вартість товару використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів. При цьому, митні платежі нараховуються декларантом самостійно.

З моменту прийняття митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Згідно із п. п. 41.1.2 п. 41.1 ст. 41 Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла на час здійснення розмитнення товару позивачем), митний орган є контролюючим органом щодо мита, акцизного податку, податку на додану вартість, інших податків, які відповідно до податкового законодавства справляються у разі, зокрема, ввезення (пересилання) товарів і предметів на митну територію України.

Відповідно до п. 46.1 ст. 46, п. 54.1 ст. 54, п. 56.11 ст. 56 Податкового кодексу України, митні декларації прирівнюються до податкових декларацій для цілей нарахування та/або сплати податкових зобов'язань.

Платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом та така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Грошове зобов'язання, самостійно визначене платником податків, оскарженню не підлягає.

Таким чином, позивачем самостійно визначена митна вартість товару ввезеного на територію України, розраховані митні платежі та сплачені до бюджету, що зафіксовано в митних деклараціях, а тому відповідно до вимог Податкового кодексу України та Митного кодексу України зазначені грошові зобов'язання є узгодженими та оскарженню не підлягають.

Відповідно до положень п 6.1, п. 7.1, п. 7.2 "Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа", затвердженого 30.05.2012 року Наказом Міністерства фінансів України №631, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 серпня 2012 року за №1360/21672 відомості зазначені у митній декларації можуть бути змінені або митна декларація може бути відкликана декларантом до моменту завершення митного оформлення цієї декларації.

У всіх випадках відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення оформлюється картка відмови, в якій зазначається причина відмови, наводяться вичерпні роз'яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, а також вказується інформація про порядок оскарження рішення про відмову.

Судом також встановлено, що позивачем не подавались вантажні митні декларації, митна вартість товарів за якими була визначена за першим методом, та як наслідок митним органом не приймались рішення щодо відмови в прийнятті таких декларацій, усна відмова в прийнятті декларацій взагалі не передбачена законодавством, надані до митного органу декларації були заповнені самостійно позивачем та відповідач не міг вносити зміни до них, зокрема, щодо митної вартості товару, методу її визначення, коригування, тощо, будь-яких підстав для відмови у митному оформленні товарів за митними деклараціями наданими ТОВ "Еві Текс" у митного органу не було, тим більше визначена митна вартість позивачем відповідала рівню цін на аналогічні та подібні товари за даними митного органу.

Враховуючи правомірність дій митного органу під час здійснення розмитнення товару за митними деклараціями, в яких митна вартість товару, метод визначення вартості та розмір митних платежів, які підлягають сплаті до бюджету визначені самостійно позивачем, що не заперечується сторонами, митний орган погодився на здійснення розмитнення за 6 методом з врахуванням відповідності самостійно визначеної митної вартості рівню цін на аналогічні товари, суд задовольнивши позов про стягнення коштів з бюджету, фактично підміняє відповідача та приймає рішення про визначення митної вартості за першим методом, що належить до повноважень митних органів.

Відповідно до ст. 301 Митного кодексу України, повернення помилково або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України.

Згідно із положеннями п. п. 43.4, п. 43.5 ст. 43 Податкового кодексу України платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань. Контролюючий орган не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів протягом п'яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Позивач звернувся до Південної митниці із заявою про повернення надмірно сплаченого мита та податку на додану вартість, проте відповідач направив лист до ТОВ "Еві Текс" з пропозицією надати документи для підтвердження наявності підстав повернення надміру сплачених коштів до бюджету, однак в матеріалах справи відсутні відомості про надання позивачем додаткових документів та відповіді на цей лист.

Крім того, відповідно до ст. 244-2 КАС України Рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України.

При прийнятті рішення по цій справі суд також враховує висновки, викладені Верховним Судом України у постанові від 07.07.2015 року по справі № 21-324а14. У цій постанові Верховний Суд України дійшов правового висновку, який полягає у тому, що декларант має право оскаржити до митного органу вищого рівня та/або до суду рішення митного органу щодо визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України. Якщо ж митний орган самостійно не приймав рішення про визначення митної вартості товарів і погодився з митною вартістю, визначеною декларантом, та методом її визначення, який застосував декларант, немає підстав вважати дії митного органу такими, що вчинені всупереч вимогам МК, а відтак і підстав визнавати сплачені суми митних платежів чи їх частину надміру сплаченими немає.

У постанові від 7 вересня 2012 року (справа № 21-242а12) Верховний Суд України висловив таку правову позицію: аналіз статті 266 МК, а також положень Порядку здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 9 квітня 2008 року № 339, та Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 жовтня 2006 року № 1766, дає підстави вважати, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки, контролю правильності обчислення декларантом та визначення митної вартості. З урахуванням наведеного суд, постановляючи рішення про стягнення надмірно сплачених митних платежів, фактично визначає митну вартість ввезеного товару, чим підміняє митний орган.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно із ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене та оцінюючи надані докази в сукупності, оскільки позивачем самостійно визначена митна вартість товару, метод її визначення та самостійно здійснено коригування цієї вартості без втручання митних органів, під час здійснення контролю митної вартості товарів Одеською митницею ДФС встановлена відповідність цієї вартості рівню вартості подібних товарів та не приймалось рішень про коригування вартості або відмову в прийнятті митної декларації, дії митних органів щодо проведення розмитнення товарів відповідали вимогам митного законодавства, дії митних органів щодо спірних розмитнень не оскаржені позивачем, суди не вправі підміняти митний орган та стягувати надмірно сплачені кошти з Державного бюджету України, тощо, суд вважає позовні вимоги ТОВ "Еві Текс" щодо неправомірної бездіяльності відповідача, пов'язаної з не поверненням надмірно сплачених до бюджету коштів та їх стягнення з Державного бюджету України не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 6-8, 71, 86, 122, 128, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні адміністративного позову.

Постанова набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції.

Суддя Потоцька Н.В.