Справа № 816/4710/15
Суддя: Р.І. Молодецький
Дата ухвалення: 2016-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2016 року м. ПолтаваСправа № 816/4710/15

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Молодецького Р.І.,

за участю:

секретаря судового засідання - Мекенченко М. А. ,

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача Головного Управління національної поліції в Полтавській області - Сиромятнікова В. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного Управління національної поліції в Полтавській області, тимчасово виконуючого обов'язки начальника Головного управління національної поліції в Полтавській області полковника поліції Бех О.В., Управління міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області, Великобагачанського районного відділу Управління міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області про визнання неправомірним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Полтавського окружного адміністративного розглядається справа за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління національної поліції в Полтавській області, тимчасово виконуючого обов'язки начальника Головного управління національної поліції в Полтавській області полковника поліції Бех О.В., Управління міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області, Великобагачанського районного відділу Управління міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області, з урахуванням уточнень, про

визнання протиправним та скасування наказу начальника УМВС України в Полтавській області полковника міліції Бех О.В. від 06.11.2015 року за № 625 о/с, в частині звільнення з посади майора міліції ОСОБА_1 помічника начальника-оперативного чергового штабу Великобагачанського РВ УМВС України в Полтавській області у запас за пунктом 63 підпунктом "з" (через скорочення штатів);

поновлення на посаді майора міліції ОСОБА_1 помічника начальника-оперативного чергового штабу Великобагачанського РВ УМВС України в Полтавській області з 06.11.2015 року;

вирішення питання стягнення з головного управління національної поліції в Полтавській області, на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

застосування обов'язкових правових наслідків ухваленого рішення, зокрема, встановлення відповідачам строку для подання звіту про виконання постанови; допущення негайного виконання постанови.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржений наказ про його звільнення було видано всупереч відсутності юридичного факту змін в організації виробництва і праці новоствореного підрозділу Великобагачанського відділення поліції Миргородського відділу поліції ГУ НП у Полтавській області, який є підставою для звільнення позивача за пунктом 64 підпункту «г» Порядку.

Позивач у судовому засіданні просив суд задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача - Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області - заперечував проти задоволення позовних вимог, у письмових запереченнях зазначив, що при прийнятті рішення про звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ Управління МВС України в Полтавській області діяло виключно у межах повноваження та у спосіб, що встановлення чинним законодавством.

Відповідач - Великобагачанський районний відділ Управління міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області - у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, надав суду клопотання про розгляд справи без участі уповноваженого представника відділу.

Відповідачі - тимчасово виконуючий обов'язки начальника Головного управління національної поліції в Полтавській області полковника поліції Бех О.В., Управління міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області - у судове засідання не з'явились, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином.

Розглянувши подані сторонами документи, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить таких висновків.

ОСОБА_1 з 2001 року проходив службу в органах внутрішніх справ.

Позивачем подано на ім'я начальника УМВС України в Полтавській області рапорт від 06 листопада 2015 року про бажання позивача продовжити службу на посадах в органах та підрозділах Національної поліції України, тому просив звільнити його зі служби в ОВС у зв'язку з переходом на роботу в інші міністерства і відомства.

Наказом Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області № 625 о/с від 06 листопада 2015 року майора міліції ОСОБА_1, помічника начальника Великобагачанського районного відділу - оперативного чергового чергової частини штабу, за пунктом 64 "г" (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом ОВС України з 06 листопада 2015 року.

Оцінюючи обґрунтованість позовних вимог, суд виходить з такого.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до пункту 10 Розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII від 02.07.2015 працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Вказані в цьому пункті особи можуть бути звільнені зі служби в органах внутрішніх справ до настання зазначеного в цьому пункті терміну на підставах, визначених Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Відповідно до пункту 11 Розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення зазначеного Закону перебування працівників міліції на лікарняному чи у відпустці не є перешкодою для їх звільнення зі служби в органах внутрішніх справ відповідно до "Прикінцевих та перехідних положень" цього Закону.

Пунктом 64 "г" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (в редакції постанови Кабінету Міністрів України №885 від 28.10.2015 року чинної на день звільнення) передбачено, що особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.

Таким чином, вищезазначені норми Розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про національну поліцію та Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, на які йдеться посилання у спірному наказі містять три підстави для звільнення особи зі служби через скорочення штатів, а саме: при відмові працівника міліції від проходження служби в поліції; не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення; при відсутності можливості подальшого використання на службі.

Отже, при вирішенні питання щодо звільнення за скороченням штату, начальник органу прямо зобов'язаний розглянути можливість подальшого використання на службі особи, що звільняється.

Так, позивачем подано на ім'я начальника УМВС України в Полтавській області рапорт від 06 листопада 2015 року про бажання позивача продовжити службу на посадах в органах та підрозділах Національної поліції України, тому просив звільнити його зі служби в ОВС у зв'язку з переходом на роботу в інші міністерства і відомства.

Однак, відповідач у письмових поясненнях зазначив, що ураховуючи, що ОСОБА_1 за час проходження служби зарекомендував себе посередньо, дванадцять разів притягався до дисциплінарної відповідальності, мав три діючих дисциплінарних стягнення, позитивного рішення щодо прийому позивача на службу в поліцію Головним управлінням Національної поліції ГУ НП в Полтавській області прийнято не було.

При цьому, 26.10.2015 начальник штабу УМВС України в Полтавській області, полковник міліції, Замахін А. Л. направив Начальнику УКЗ УМВС України в Полтавській області, полковнику міліції, Гаврику С. Ю. (вих. № 5517/Бх) списки працівників бажаючих продовжити службу в поліції, серед яких, вказано і ОСОБА_1 помічника начальника Великобагачанського районного відділу - оперативного чергового частини штабу (за скороченням штабу) /а. с. 53-54/.

З викладеного вбачається, що відповідач не тільки жодним чином не обґрунтував відсутність можливості подальшого проходження позивачем служби в органах внутрішніх справ та не врахував відсутність відмови позивача від проходження служби в поліції, але і не перевірив взагалі можливість реалізації його права на прийняття на службу до поліції.

Поза увагою залишився рапорт позивача від 06.11.2015 року на ім'я начальника УМВС України в Полтавській області про звільнення у зв'язку з бажанням продовжити службу в на посадах в органах та підрозділах Національної поліції України.

Відповідно до пункту 9 Розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про Національну поліцію» №580-VIII від 02.07.2015 року працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Відповідно до пункту 8 Розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення зазначеного Закону, з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Відповідно до пункту 1 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про Національну поліцію», цей Закон набирає чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування, крім: 1) пунктів 1, 2, 3, 7-13, 15, 17-18 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону, які набирають чинності з дня, наступного за днем його опублікування (перше опублікування 06.08.2015 року), таким чином пункт 9 набрав чинності з 07.08.2015 року.

В порушення вимог пункту 9 Розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII від 02.07.2015 року, з моменту опублікування Закону України Про національну поліцію (з 06.08.2015 року) та до прийняття спірного наказу (06.11.2015 року) про звільнення позивача за пунктом 64 "г" (через скорочення штату) йому не було запропоновано жодної посади (рівнозначної, вищої чи нижчої) в органах поліції, взагалі не було перевірено можливості його подальшого використання на службі та відповідності вимогам поліцейського у порушення пункту 9 Розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII від 02.07.2015 та Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ за наявності виявленого у рапорті від 06.11.2015 року бажання продовжити службу в органах Національної поліції.

Вимоги до кандидатів на службу в поліції, передбачені статтею 49 Закону України "Про національну поліцію", відповідно до якої, на службу в поліції можуть бути прийняті громадяни України віком від 18 років, які мають повну загальну середню освіту, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, які володіють українською мовою.

Незалежно від професійних та особистих якостей, рівня фізичної підготовки та стану здоров'я на службу в поліції не можуть бути прийняті особи у випадках, визначених частиною другою статті 61 цього Закону, а також особи які: 1) відмовляються від взяття на себе зобов'язань дотримуватися обмежень та/або від складання Присяги поліцейського, визначених законом; 2) особи, які звільнені або мали бути звільнені з посад на підставі Закону України "Про очищення влади".

Відповідно до ст.50 зазначеного Закону громадяни України, які виявили бажання вступити на службу в поліції, з метою визначення стану їхнього здоров'я зобов'язані пройти медичні обстеження, а також перевірку рівня фізичної підготовки, психофізіологічне обстеження, обстеження на предмет виявлення алкогольної, наркотичної та токсичної залежності в порядку, визначеному Міністерством внутрішніх справ України. Громадяни України, які виявили бажання вступити на службу в поліції, за їхньою згодою проходять тестування на поліграфі. Відповідно до порядку, встановленого законом, щодо осіб, які претендують на службу в поліції, проводиться спеціальна перевірка, порядок проведення якої визначається законом та іншими нормативно-правовими актами.

Обмеження, пов'язані зі службою в поліції визначені статтею 61 Закону України "Про національну поліцію".

Позивач з 2001 року проходив службу в органах внутрішніх справ та йому присвоєно звання майора міліції, вислуга років позивача на день звільнення у календарному обчисленні становить 15 років 07 місяців 14 днів.

Також суд звертає увагу на ту обставину, що рішенням комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій працівників органів внутрішніх справ України від 29.10.2015 № 20/І/XVII/176 ОСОБА_1 надано статус учасника бойових дій.

А пунктом 13 частини 1 статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни" учасники бойових дій мають переважне право на залишення на роботі при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці та на працевлаштування у разі ліквідації підприємства, установи, організації.

Отже, позивач має достатній досвід у роботі, знання, відповідну кваліфікацію, бажання працювати в поліції та відповідає вимогам поліцейського, що передбачені діючим законодавством України, а також був учасником антитерористичної операції, що надає йому переважне прав на працевлаштування у разі ліквідації установи. Разом з тим, начальником УМВС України в Полтавській області залишено поза увагою та взагалі не розглянуто рапорт на його ім'я від 06.11.2015 року в якому було висловлено бажання проходити службу в підрозділах Національної поліції, як це передбачено пунктом 9 Розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про Національну поліцію».

Як вбачається з виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців державна реєстрація Головного Управління Національної поліції в Полтавській області проведена 07.11.2015 року, номер запису: 1 014987, тобто на наступний день після звільнення позивача.

Тобто, на момент прийняття 06.11.2015 року спірного наказу в частині звільнення позивача за пунктом 64 "г" (через скорочення штату) з 06.11.2015 року, Головного Управління Національної поліції в Полтавській області, в підрозділах якого позивач висловив бажання проходити службу, ще не було утворено, що зумовило порушення його права на подання заяви особисто до такого органу поліції з висловленням бажанням проходити службу саме у такому органі поліції та взагалі, розгляду його кандидатури на посаду в поліції, бажання про перехід до якої мною було висловлено у рапорті від 06.11.2015 року.

За таких обставин, суд вважає, що оскаржений позивачем наказ про його звільнення прийнятий передчасно, за відсутності всіх необхідних наведених вище правових підстав, що згідно положень ч.3 ст.2 КАС України надає суду змоги прийти до висновку про його протиправність, в зв'язку із чим, позовна вимога щодо визнання його протиправним та скасування відносно позивача підлягає задоволенню на підставі положень ч.2 ст.162 КАС України.

Порядок та підстави проходження і припинення служби в органах внутрішніх справ регулюються Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 року №114 (надалі - Положення).

Відповідно до п.24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов'язків, але не більш як за один рік.

Відповідач у письмових запереченнях зауважив, що Постановою Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 року №730 "Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ", постановлено ліквідувати Великобагачанський районний відділ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області без правонаступника. Тому, на думку відповідача, з 06.11.2015 всі посади Великобагачанського районного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області, в тому числі і посада позивача, є скороченими.

Суд зауважує, що згідно з правовим висновком Верховного суду України, викладеного у постанові від 27.05.2014 р., ліквідація юридичної особи публічного права здійснюється розпорядчим актом органу державної влади, органу місцевого самоврядування або уповноваженою на це особою. У цьому акті має бути наведено обґрунтування доцільності відмови держави від виконання завдань та функцій такої особи або їх передачі іншим органам виконавчої влади. Якщо таке обґрунтування наведено, то у такому випадку має місце ліквідація юридичної особи публічного права, а якщо - ні, то саме посилання на те, що особа ліквідується, є недостатнім. У зв'язку з цим при вирішенні спорів щодо поновлення на роботі працівників юридичної особи публічного права, про ліквідацію яких було прийнято рішення, судам належить крім перевірки дотримання трудового законодавства щодо таких працівників з'ясовувати реальність такої ліквідації із врахуванням вищенаведеного.

Як вбачається з Безкоштовного пошуку відомостей у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (https://usr.minjust.gov.ua/ua/freesearch) відповідач Великобагачанський районний відділ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області (ідентифікаційний код 08674867) з 10.11.2015 року перебуває у стані припинення, що також не заперечувалось відповідачами. Проте на теперішній час запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про припинення юридичної особи Великобагачанського районного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області не внесено.

Відповідно до частини 2 статті 33 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", юридична особа є такою, що припинилася, з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи.

Крім того, згідно із ч.9. ст.36 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", дата внесення до Єдиного державного реєстру запису про проведення державної реєстрації припинення юридичної особи в результаті її ліквідації є датою державної реєстрації припинення юридичної особи.

Відповідно до ч.4 ст.91 ЦК України цивільна правоздатність юридичної особи припиняється з дня внесення до Єдиного державного реєстру запису про її припинення.

За таких обставин суд вважає, що позивач, згідно вимог п.24 Положення, підлягає поновленню на тій посаді та у тому органі, з якого він був протиправно звільнений, а саме: посаді помічника начальника-оперативного чергового штабу Великобагачанського РВ УМВС України в Полтавській області з 07.11.2015 року.

Також, з огляду на положення п. 24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, зважаючи на поновлення позивача на посаді в органах внутрішніх справи, суд вважає за необхідне зобов'язати Великобагачанський районний відділ Управління міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області нарахувати та виплатити користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 07.11.2015 по день поновлення на посаді.

Суд зазначає, що ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Вирішуючи спір, суд бере до уваги, що відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суд зазначає, що відповідачі заперечуючи проти позову не надали суду доказів правомірності оскаржуваного наказу від 06.11.2015 року за № 625 о/с.

За таких обставин, позовна заява ОСОБА_1 підлягає задовленню частково.

Згідно із п.2 ч.1 ст.256 КАС України негайно виконуються постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Враховуючи зазначене суд вважає за необхідне постанову суду у частині поновлення ОСОБА_1 на посаді помічника начальника-оперативного чергового штабу Великобагачанського РВ УМВС України в Полтавській області допустити до негайного виконання.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного Управління національної поліції в Полтавській області, тимчасово виконуючого обов'язки начальника Головного управління національної поліції в Полтавській області полковника поліції Бех О.В., Управління міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області, Великобагачанського районного відділу Управління міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області про визнання неправомірним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ начальника УМВС України в Полтавській області полковника міліції Бех О.В. від 06.11.2015 року за № 625 о/с, в частині звільнення з посади майора міліції ОСОБА_1 помічника начальника-оперативного чергового штабу Великобагачанського РВ УМВС України в Полтавській області у запас за пунктом 64 підпунктом "г" (через скорочення штатів);

Поновити ОСОБА_1 на посаді помічника начальника-оперативного чергового штабу Великобагачанського РВ УМВС України в Полтавській області з 07.11.2015 року;

Зобов'язати Великобагачанський районний відділ Управління міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області нарахувати та виплатити користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 07.11.2015 по день поновлення на посаді.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Звернути до негайного виконання постанову в частині поновлення на посаді.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 29.02.2016.

Суддя Р.І. Молодецький