Справа № 807/1692/14
Суддя: Головчук С.В.
Дата ухвалення: 2016-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2016 року м. Київ К/800/8635/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головчук С.В. (суддя-доповідач),
Ліпського Д.В.,
Черпака Ю.К.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Всеукраїнської громадської організації «Комітет конституційно-правового контролю України»

на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 лютого 2015 року

у справі за позовом Всеукраїнської громадської організації (далі - ВГО) «Комітет конституційно-правового контролю України» до ректора Закарпатського художнього інституту ОСОБА_4 про визнання протиправною бездіяльності,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року ВГО «Комітет конституційно-правового контролю України» звернувся до суду з позовом про визнання протиправною бездіяльності ректора Закарпатського художнього інституту ОСОБА_4, що полягають у ненаданні інформації на запит позивача. В обґрунтування позовних вимог зазначало, що 25 листопада 2013 року позивач направив розпоряднику інформації - ректору, голові приймальної комісії Закарпатського художнього інституту ОСОБА_4 запит на інформацію з проханням надати належним чином засвідчені копії документів, проте відповідач відповідь на цей запит не надав.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2014 року, яку залишено без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 лютого 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ВГО «Комітет конституційно-правового контролю України» порушує питання про скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалення нового судового рішення про задоволення позовних вимог. Зазначає, що судами порушено норми матеріального та процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судами встановлено, що ВГО «Комітет конституційно-правового контролю України» у позові зазначала про те, що 25 листопада 2013 року направила ректору Закарпатського художнього інституту ОСОБА_4 запит на інформацію, в якому просив у термін не пізніше п'яти днів з дня отримання цього запиту надіслати копії таких документів: Статут вищого навчального закладу (далі - ВНЗ); свідоцтво про реєстрацію ВНЗ; довідку про включення ВНЗ до Державного реєстру ВНЗ України з додатками; ліцензію ВНЗ та додатки до неї; витяг ВНЗ із Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців; правила прийому до ВНЗ у 2014 році; положення про приймальну комісію ВНЗ; наказ про затвердження складу приймальної комісії ВНЗ.

Заперечуючи проти цього позову відповідач вказував про те, що такий запит на його адресу не надходив.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суди виходили з наступного.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес, врегульовано Законом України «Про доступ до публічної інформації» від 13 січня 2011 року №2939-VI (далі - Закон №2939-VI).

Відповідно до статті 1 вказаного Закону публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Статтею 3 Закону № 2939-VI закріплено право запитувача на доступ до публічної інформації, яке згідно із пунктом 1 частини 1 вказаної статті гарантується, зокрема, обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.

За змістом статті 12 Закону № 2939-VI суб'єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об'єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб'єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб'єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань запитів на інформацію розпорядників інформації.

Згідно із частинами 1, 2, 5 статті 19 Закону №2939-VI запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні; запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту; запит на інформацію має містити: 1) ім'я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв'язку, якщо такий є; 2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; 3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

Відповідно до частин 1, 4 статті 20 Закону №2939-VI розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту, а у разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

Судами встановлено, що позивачем не надано належних доказів щодо направлення відповідачу запиту на інформацію.

Частиною 1 статті 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Судами досліджено журнали вхідної кореспонденції Закарпатського художнього інституту і встановлено, що запит ВГО «Комітет конституційно-правового контролю України» від 25 листопада 2013 року до відповідача не надходив.

Враховуючи викладене, суди правильно вважали, що підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Доводи касаційної скарги про те, що запит на інформацію надсилався, про що свідчать витяг із журналу вихідної кореспонденції ВГО «Комітет конституційно-правового контролю України» та копія акту списання поштових витрат на матеріальні цінності за листопад 2013 року, перевірялись судами та їм дана належна оцінка.

Відповідно до частини 1 статті 224 КАС України, якщо суд не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні оскаржуваного судового рішення, то суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу Всеукраїнської громадської організації «Комітет конституційно-правового контролю України» залишити без задоволення, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 лютого 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Судді С.В. Головчук
Д.В. Ліпський
Ю.К. Черпак