Справа № 826/7333/13-а
Суддя: Горбатюк С.А.
Дата ухвалення: 2016-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" лютого 2016 р. м. Київ К/800/49875/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого, суддіГорбатюка С.А. (доповідач)
СуддівМороз Л.Л.
Шведа Е.Ю.
секретар судового засідання Носенко Л.О.,

за участі представника Державної фінансової інспекції України Чорної Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у касаційному порядку у залі суду адміністративну справу за позовом Державної адміністрації залізничного транспорту України "Укрзалізниця" до Державної фінансової інспекції України про визнання протиправними та скасування пункту вимоги за касаційною скаргою Державної фінансової інспекції (далі - ДФІ) України на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 10 вересня 2013 року

в с т а н о в и л а :

У травні 2013 року Державна адміністрація залізничного транспорту України "Укрзалізниця" в Окружному адміністративному суді м. Києва пред'явила позов до ДФІ України про визнання протиправними та скасування пункту вимоги.

Просила визнати протиправним та скасувати пункт 5 вимоги ДФІ України про усунення порушень від 08 квітня 2013 року № 05-14/557.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 червня 2013 року у задоволенні адміністративного позову Державної адміністрації залізничного транспорту України "Укрзалізниця" відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 10 вересня 2013 року апеляційну скаргу Державної адміністрації залізничного транспорту України "Укрзалізниця" на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 червня 2013 року задоволено.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 червня 2013 року скасовано.

Прийнято нову постанову, якою адміністративний позов Державної адміністрації залізничного транспорту України "Укрзалізниця" задоволено.

Визнано протиправним та скасовано пункт 5 вимоги ДФІ України про усунення порушень від 08 квітня 2013 року № 05-14/557.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції ДФІ України подала касаційну скаргу. Посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та залишити в силі постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 червня 2013 року.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга ДФІ України підлягає задоволенню з наступних підстав.

За приписами частини другої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм матеріального чи процесуального права, на які не було посилання в касаційній скарзі.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга ДФІ України підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що у період з 26 листопада 2012 року по 19 лютого 2013 року службовими особами відповідача було проведено планову ревізію фінансово-господарської діяльності Державної адміністрації залізничного транспорту України "Укрзалізниця" за період з 01 квітня 2010 року по 01 жовтня 2012 року, за результатами якої складено акт від 26 лютого 2013 року № 05-21/104.

На підставі акту ревізії позивачу у відповідності до вимог пункту 7 статті 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" листом від 08 квітня 2013 року № 05-14/557 було направлено вимогу про усунення порушень, відповідно до пункту 5 в порушення пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 03 квітня 1993 року № 245 "Про роботу за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій", а саме: начальника сектору Головного управління справами Юхимовича М.Л., згідно наказу від 22 квітня 2011 року № 621/ос, з 26 квітня 2011 року призначено на посаду інструктора Головного управління справами за сумісництвом на 0,5 ставки, що призвело до зайвого нарахування заробітної плати у період з 26 квітня 2011 року по 01 жовтня 2012 року на загальну суму 31,64 тис. грн. та проведення перерахувань єдиного соціального внеску на суму 11,63 тис. грн., чим завдано матеріальної шкоди (збитків) Державній адміністрації залізничного транспорту України у розмірі 43,27 тис. грн.

У зв'яжу з чим необхідно стягнути у порядку, встановленому чинним законодавством, з осіб, винних у вказаному порушенні, кошти в сумі 31,64 тис. грн. та у звітному періоді відкоригувати суму зайво перерахованого єдиного соціального внеску шляхом зменшення відрахувань на 11,63 тис. грн.

Не погоджуючись із вказаним пунктом вимоги контролюючого органу, позивач звернувся до суду на предмет встановлення його правомірності та обґрунтованості.

Вирішуючи спірні правовідносини між сторонами та відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що оскаржена вимога відповідача є правомірною та узгоджуються з суттю виявлених порушень.

Задовольняючи позов суд апеляційної інстанції виходив з того, що оскаржуваний пункт вимоги відповідача є неправомірними.

Колегія суддів частково погоджується з висновком суду першої інстанції, разом з тим, щодо вірної мотивації визнання пункту вимоги неправомірним вважає зазначити наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) головним завданням державної контрольно-ревізійної служби є здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяття зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності в міністерствах та інших органах виконавчої влади, в державних фондах, у бюджетних установах і у суб'єктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах і в організаціях, які отримують (отримували в періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів та державних фондів або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), виконанням місцевих бюджетів, розроблення пропозицій щодо усунення виявлених недоліків і порушень та запобігання їм у подальшому.

Державний фінансовий контроль реалізується державною контрольно-ревізійною службою через проведення державного фінансового аудита, перевірки державних закупівель та інспектування.

Згідно з пунктом 7 статті 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" Головному контрольно-ревізійному управлінню України, контрольно-ревізійним управлінням в Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі, контрольно-ревізійним підрозділам (відділам, групам) у районах, містах і районах у містах надається право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Пунктом 10 статті 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" Головному контрольно-ревізійному управлінню України, контрольно-ревізійним управлінням в Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі, контрольно-ревізійним підрозділам (відділам, групам) у районах, містах і районах у містах також надається право звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Відповідно до частини другої статті 15 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" законні вимоги службових осіб державної контрольно-ревізійної служби є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що ревізуються.

Отже, органу державного фінансового контролю надана можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства, і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Виходячи з наведеного, в органу державного фінансового контролю наявне право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства, і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

З матеріалів справи вбачається, що ДФІ України пред'явлена вимога, пункт 5 якої вказує на виявлені збитки, їхній розмір та необхідність їх стягнення.

Оскільки збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення та можливість повернення майна перевіряє суд, який розглядає такий позов, а не за позовом органу державного фінансового контролю про зобов'язання виконати вимогу або позовом підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

Такий висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України у постанові від 28 жовтня 2014 року № 21-462а14, який згідно зі статтею 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Зважаючи на те, що судом першої інстанції при розгляді справи правильно та повно встановлені фактичні обставини справи, однак при прийнятті рішення допущені порушення норм матеріального права, які не призвели до помилки при постановленні судового рішення, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку про доцільність залишити без зміни постановлене у справі рішення судом першої інстанції.

Водночас рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню як таке, що ухвалено з порушенням норм матеріального закону.

На підставі викладеного, керуючись статтями 210, 220, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Державної фінансової інспекції України задовольнити.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 10 вересня 2013 року в адміністративній справі за позовом Державної адміністрації залізничного транспорту України "Укрзалізниця" до Державної фінансової інспекції України про визнання протиправними та скасування пункту вимоги скасувати та залишити в силі постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 червня 2013 року.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі.

Судді Горбатюк С.А.

Мороз Л.Л.

Швед Е.Ю.