Справа № 805/4126/13-а
Суддя: Горбатюк С.А.
Дата ухвалення: 2016-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2016 року м. Київ К/800/36182/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого, суддіГорбатюка С.А. (доповідач)
СуддівМороз Л.Л.
Шведа Е.Ю.
провівши у касаційному порядку попередній розгляд адміністративної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "Алмамет-Україна" до Східної митниці Державної митної служби України, Головного управління Державної казначейської служби України у Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення за касаційною скаргою Східної митниці Державної митної служби України (далі- Східна митниця) на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 17 травня 2013 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2013 року

в с т а н о в и л а :

У березні 2013 року ТОВ "Алмамет-Україна" у Донецькому окружному адміністративному суді пред'явило позов до Східної митниці, Головного управління Державної казначейської служби України у Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення.

Просило:

- визнати недійсним рішення про визнання протиправними дій відповідача при прийнятті рішення про визначення митної вартості та картки відмови в митному оформленні;

- визнати недійсним рішення про визначення митної вартості від 27 грудня 2012 року № 700120801/2012/000015/1 та картки відмови в митному оформленні від 27 грудня 2012 року № 700120801/2012/00036;

- стягнути надмірно сплачених сум податку на додану вартість у розмірі 9591,0 грн.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 17 травня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2013 року, позовні вимоги частково задоволено.

Визнано недійсною картку відмови Східної митниці від 27 грудня 2012 року в митному оформлені № 700120801/2012/00036.

Визнано недійсним рішення Східної митниці від 27 грудня 2012 року про визначення митної вартості № 700120801/2012/000015/1.

Стягнуто с Державного бюджету України на користь ТОВ "Алмамет-Україна" понесені витрати в розмірі 49,70 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції Східна митниця подала касаційну скаргу, в якій вказала на те, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанції у справі прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 02 червня 2010 року між ТОВ "Алмамет Україна" (Покупцем) та ТОВ "Соликамский опытно-металлургический завод" Російська Федерація" (Продавцем) укладено контракт № 10-А/12, відповідно до умов якого Продавець продає, а Покупець купує на умовах поставки "DDU Мариуполь" у відповідності до правил "Incoterms 2000" товар: гранульований магній у відповідності із додатками до контракту, які є його невід'ємною частиною. Загальна сума контракту складає 132 000,00 дол. США. Терміни поставки та умови платежу визначаються у відповідних додатках до контракту, що є його невід'ємною частиною.

Згідно з додатком до вказаного контракту від 14 листопада 2012 року № 23 Продавець продає, а Покупець купує товар: гранульований магній у кількості 40 (сорок) МТ +/-3% за ціною 3 800,00 дол. США за 1 МТ гранульованого магнію на умовах поставки "DDU Мариуполь" у відповідності до правил Incoterms 2000. Поставка здійснюється автомобільним транспортом або морськими контейнерами, грузовідправником ALMAMET TIANJIN MAGNEZIUM INDUSTRIAL CO., LTD, CHINA з перерахуванням 100 % суми поставки на рахунок Продавця протягом 120 днів с дати поставки товару.

з метою здійснення митного оформлення товару в режимі "імпорт" ТОВ "Алмамет-Україна" 27 грудня 2012 року подало до Східної митниці електронну митну декларацію (далі - ВМД) № 700120801/2012/010021, якою задекларовано імпорт товару: "магній гранульований", у кількості 40 000 кг за ціною 3,80 дол. США за 1 кг на загальну митну вартість 152 000 дол. США.

Відповідно до графи 44 ВМД та відомостей, зазначених на другому аркуші Декларації, в якості додаткових документів декларантом до митного органу надано: контракт від 02 червня 2010 року № 10-А/12, додатки до контракту від 07 жовтня 2010 року, 17 листопада 2010 року, 31 січня 2011 року, інвойси (рахунок - фактура) № 53К та № 54 К від 14.11.2012 р. сертифікати якості № 54 та № 53К, міжнародна товарно-транспортна накладна (СMR) від 25 грудня 2012 року № 353619, лист ДП "Укрпомзовнішекспертиза" від 04 грудня 2012 року № 5022. Митна вартість за вказаною ВМД позивачем визначена, виходячи з ціни контракту, тобто, за основним (першим) методом, встановленим статтею 57 Митного кодексу України.

За результатами електронної обробки документа з використанням ПІК ЄАІС Держмитслужби "Цінова інформація при визначенні митної вартості, Східною митницею було виявлено можливе заниження митної вартості товару. Здійснити перевірку правильності визначення митної вартості, звернувши увагу на вартість ідентичних або подібних товарів". У зв'язку із чим, митним органом запропоновано декларанту подати додаткові документи бухгалтерської документації в підтвердження заявленої митної вартості відповідно до вимог пункту 3 статті 53 Митного Кодексу України, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовленими спеціалізованими експертними організаціями.

Як вбачається з матеріалів справи, 27 грудня 2012 року позивач повідомив Східну митницю про неможливість надання вказаних документів, про що зроблено відповідний запис на електронному повідомленні.

Східною митницею 27 грудня 2012 року прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № 700120801/2012/000015/1, яким визначено митну вартість за другорядним методом у розмірі 3,95 дол. США, що в перерахунку на курс НБУ складає 1 262 894,00 грн. За основу прийнятого рішення, митним органом, взято ВМД від 28 листопада 2012 року № 700120801/2012/009152, тобто декларація за попередній період за тим самим контрактом, від того ж самого відправника.

Того ж дня Східна митниця відмовила у прийнятті ВМД позивача, в підтвердження чого видала картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України від 27 грудня 2012 року № 700120801/2012/00036.

У картці відмови вказала, що товари не підлягають митному оформленню з таких причин: "відповідно до статті 55 Митного Кодексу України митним органом прийнято рішення про коригування заявленої митної вартості товару № 1. Рішення № 700120801/2012/000015/1 від 27.12.2012 року." Також зазначено, що прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товару може здійснено за умови коригування митної вартості товару, згідно з прийнятим рішення.

ТОВ "Алмамет-Україна" подано до Східної митниці нову ВМД № 700140000/2012/010037 з урахуванням рішення відповідача від 27 грудня 2012 року № 700120801/2012/000015/1, у зв'язку з чим ним сплачено податок на додану вартість у розмірі 9 591,0 грн.

Задовольняючи позовні вимоги суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що застосування митним органом резервного методу визначення митної вартості товару без послідовного застосування попередніх п'яти, як це встановлено частиною п'ятою статті 266 Митного кодексу України, та без обґрунтування неможливості їх застосування є протиправним.

Колегія суддів вважає, що така правова позиція суду апеляційної інстанції є правильною й такою що ґрунтується на повно та всебічно встановлених обставинах справи та відповідає вимогам чинного законодавства з огляду на таке.

Відповідно до статті 49 Митного Кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із статтею 50 Митного Кодексу України відомості про митну вартість товарів використовуються для:

1) нарахування митних платежів;

2) застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України;

3) ведення митної статистики;

4) розрахунку податкового зобов'язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Частиною другою статті 52 Митного Кодексу України встановлено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом;

2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно із частинами першою, другою та п'ятою статті 53 Митного Кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є:

- декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

- рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

- якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

- за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу частин першої та другої статті 53 Митного Кодексу України вбачається, що Митним Кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з положеннями статті 318 Митного Кодексу України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15 лютого 2011 року "Про внесення змін до Закону України "Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур", якими запроваджено стандартні правила, а саме на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Крім того, це узгоджується з проголошеними у статті 8 Митного Кодексу України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі, заохочення доброчесності, гласності та прозорості.

В силу частини третьої статті 53 Митного Кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Частиною другою статті 54 Митного Кодексу України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 Митного Кодексу України.

Відповідно до частини шостої статті 56 Митного Кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 Митного Кодексу України , або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно із статті 57 Митного Кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 58 Митного Кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Отже, митниця має повноваження витребувати додаткові документи для перевірки правильності визначення митної вартості товару лише за наявності обґрунтованих підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України.

Відповідно до статті 57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ "Алмамет Україна" надані митному органу необхідні документи для підтвердження заявленої митної вартості по декларації митної вартості № 700120801/2012/010021 від 27 грудня 2012 року, а саме: контракт, додатки до контракту, інвойси (рахунок фактура), сертифікати якості, міжнародна товаро-транспортна накладна, а також лист ДП "Укрпрозовнішнекспертиза" від 04 грудня 2012 року № 5022, наданий на запит позивача щодо проведення відповідності цінових умов контракту від 02 червня 2010 року № 10-А/12 між ТОВ "Алмамет Україна" та ТОВ "Соликамський опытно-металургический завод" (Російська Федерація) поточній кон'юнктурі ринку, в якому визначено, що на підставі даних "AsianMetal" та "MetalBulletin",

можна вважати, що рівень ціни на магній гранульований, вміст Mg-99,7%, а саме 3800,00 дол. США/т, на умовах поставки DDU-Маріуполь, що імпортується

згідно додатку від 14 листопада 2012 року № 23 до контракту від 02 червня 2010 року № 10-А/12, відповідає кон'юнктурі ринку.

Таким чином, позивачем надано повний перелік документів для підтвердження митної вартості товару за ціною договору.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів про послідовне застосування Східною митницею методів визначення митної вартості товару, а також відсутні докази проведення процедури консультацій.

Отже, Східна митниця як суб'єкт владних повноважень, на якого покладено обов'язок щодо доказування правомірності прийнятого ним рішення, не довела обґрунтованість свого рішення щодо застосування під час визначення митної вартості товару, ввезеного ТОВ "Алмамет-Україна" на митну територію України.

За таких обставин, суди першої та апеляційної інстанцій правильно визнали неправомірним оскаржувані рішення Східної митниці щодо визначення митної вартості ввезеного ТОВ "Алмамет-Україна" на митну територію України товару та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Суди попередніх інстанцій повно та всебічно встановили обставини у справі та наданим сторонами доказам дали правильну правову оцінку. Рішення судів є законними і обґрунтованими, підстав для їх скасування або зміни немає.

Доводи касаційних скарг не спростовують правильність висновки судів.

Відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без зміни, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

На підставі викладеного, керуючись статтями 210, 220, 220-1, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Східної митниці Державної митної служби Україн залишити без задоволення, а оскаржувану постанову Донецького окружного адміністративного суду від 17 травня 2013 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2013 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Алмамет-Україна" до Східної митниці Державної митної служби України, Головного управління Державної казначейської служби України у Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення - без зміни.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

Судді Горбатюк С.А.

Мороз Л.Л.

Швед Е.Ю.