Справа № 804/16007/15
Суддя: Ляшко Олег Борисович
Дата ухвалення: 2016-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючий суддяЛяшко О.Б.,
при секретаріСтавицькому О.В.,
представника позивача представника відповідача Чіняєвої О.М., Федорової Г.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія Енергопростір" до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що оскаржуване рішення, винесене ДПІ у Жовтневому районі м.Дніпропетровська на підставі акту перевірки, є незаконним, необґрунтованим, безпідставним та таким, що базується на неправильному застосуванні норм чинного законодавства та порушує законні права та інтереси ТОВ «БК «Енергопростір», а тому підлягає скасуванню.
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити.
Заслухавши представників, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.
Зі змісту акту перевірки №3718/04-63-22-04/35323619 від 13.11.2015 року судом встановлено, що відповідачем були перевірені наступні господарські операції ТОВ «БК Енергопростір» з контрагентами:
В акті перевірки зазначено, що для перевірки позивачем було надано наступні документи (завірені копії документів) за період з 01.01.2012 по 31.12.2013: угоди укладені з постачальниками; видаткові (прибуткові) накладні (акти, тощо); товарно-транспортні накладні; платіжні документи; бухгалтерські відомості.
В обґрунтування висновків у акті перевірки зазначено, що ТОВ «Енергопростір» не доведено, яким чином здійснювався рух будівельної техніки, перевезення матеріалів, здійснення будівельних робіт на об'єкти. До перевірки не надані товарно-транспортні накладні на підтвердження транспортних витрат. Не надано документального підтвердження проведення контрагентом відповідних робіт на території об'єктів (журнал обліку та реєстрації відвідувачів, допуск на території об'єктів). Відсутність необхідних умов для здійснення фінансово-господарської діяльності, а саме відсутність трудових, матеріальних ресурсів, виробничої бази, складських приміщень, транспортних засобів та обладнання на теперішній час у контрагентів позивача, що унеможливлює здійснення господарської діяльності контрагентами. А також підкреслюється, що контрагентами не подавалися декларації з податку на прибуток, декларації з ПДВ та фінансова звітність за відповідні періоди.
Згідно з п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Водночас статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 № 996-ХІV визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства (ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 № 996-ХІV).
Згідно п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:
- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;
- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11. статті 201 цього Кодексу.
Для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.
Таким чином, господарські операції для цілей визначення податкового кредиту з податку на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.
Відповідачем в акті перевірки зазначено, що ТОВ «Енергопростір» не надано документального підтвердження проведення контрагентом відповідних робіт на території об'єктів (журнал обліку та реєстрації відвідувачів, допуск на території об'єктів), товарно-транспортних накладних на підтвердження транспортних витрат, не доведено, яким чином здійснювався рух будівельної техніки, перевезення матеріалів, здійснення будівельних робіт на об'єкти. Також, в результаті аналізу податкової звітності у ТОВ «Авалон Інвест ЛТД» відсутні необхідні умови для здійснення фінансово-господарської діяльності, а саме: трудові, матеріальні ресурси, виробнича база, складські приміщення, транспортні засоби та обладнання.
Проте судом встановлено, що у відповідності до вищезазначених норм для підтвердження виконання на замовлення ТОВ «БК Енергопростір» будівельно-монтажних робіт щодо спорудження автозаправних комплексів ТОВ "Авалон Інвест ЛТД" були надані наступні документи: акти форми КБ-2В, КБ-3, реєстри податкових накладних, платіжні доручення, договір підрядних робіт, податкові накладні.
Стосовно ненадання позивачем товарно-транспортних накладних, що підтверджують рух будівельної техніки, перевезення матеріалів, здійснення будівельних робіт на об'єкті то необхідно зазначити, що відповідно до розділу 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженого наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 року № 363 та товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, призначений для списання товарно-транспортних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку.
Отже, товарно-транспортна накладна є обов'язковим документом для учасників транспортного процесу. Проте вищевказаним нормативним документом, а також іншими документами не встановлено обов'язок суб'єкта підприємницької діяльності та його контрагентів складати товарно-транспортні накладні при виконанні будівельно-монтажних робіт.
ТОВ «БК Енергопростір» (покупець, замовник) здійснено господарські операції з ТОВ «Трейд Лайн М» (постачальник, виконавець). Договір не укладався, взаємовідносини здійснювались на підставі рахунку від 25.10.2013 №СФ-1524.
ТОВ «БК Енергопростір» (покупець, замовник) здійснено господарські операції з ТОВ «В.Г.М.» (постачальник, виконавець. Договір не укладався, взаємовідносини здійснювались на підставі рахунку від 06.08.2013 №б/н.
ТОВ «БК Енергопростір» (покупець, замовник) здійснено господарські операції з ТОВ «Фатрон» (постачальник, виконавець). Договір не укладався, взаємовідносини здійснювались на підставі рахунків №28/10 від 28.10.2013 та №31/10 від 31.10.2013.
ТОВ «БК Енергопростір» (покупець) укладено договір від 25.04.2013 №67 з ТОВ «Фай-Торг» (постачальник). Постачальник зобов'язується у порядку та строки, встановлені договором, передати товар у власність покупцю, у визначеній кількості, відповідної якості та по узгодженій ціні, а останній прийняти товар та оплатити його. Постачальник відвантажує товар у м.Павлоград за умовами FCА. Умови сплати -100% передплата.
З досліджених п'яти господарських операцій відповідачем лише одна є операцією поставки, а саме операція поставки (постачальник ТОВ «Фай-Торг») бетону оформлена договором поставки від 25.10.2013 року №67.
Розумна економічна причина (ділова мета) - спрямованість будь-якої операції платника податків на отримання позитивного економічного ефекту (пп. 14.1.231 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України).
Економічний ефект - це приріст (збереження) активів платника податків та/або їх вартості, а так само створення умов для такого приросту (збереження) в майбутньому.
Господарська діяльність - це діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу (пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України).
Основною діловою метою операції поставки бетону було використання його під час виконання будівельно-монтажних робіт на АЗК на території Приволчанської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області за договором Генерального підряду №85 від 08.08.2012 року.
Проаналізувавши подану позивачем первісну документацію та характер правовідносин, який виник між ТОВ «БК Енергопростір» та його контрагентами у перевіряємому періоді, суд прийшов до висновку про існування економічного ефекту для позивача, а отже і існування розумної економічної причини (ділової мети).
На момент вчинення господарських правовідносин контрагенти ТОВ «БК Енергопростір», як юридичні особи були внесені в Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб підприємців та були зареєстровані платниками податку на додану вартість.
ТОВ «БК Енергопростір», як платник податку самостійно несе відповідальність за достовірність і своєчасність обчислення та внесення ним податку до бюджету відповідно до законодавства України і не може нести відповідальність за порушення контрагентами правил здійснення господарської діяльності та/або податкової дисципліни. У разі якщо контрагентами були допущені порушення норм податкового чи норм іншого законодавства то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цих осіб.
Формування суб'єктом господарювання податкового кредиту не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами, а пов'язане з призначенням придбаних товарів (послуг) для використання у господарській діяльності та наявності податкової накладної (накладних).
Стосовно недоліків в заповненні первинних документів, то певні недоліки в заповненні первинних документів носять оціночний характер та не є підставою для висновку про позбавлення юридичної сили і доказовості таких первинних документів. Відповідно, недотримання вимог, що пред'являються до оформлення первинного документа в бухгалтерському обліку, не може бути безумовним висновком про безпідставність виникнення податкової вигоди.
Визначальним є реальність здійснення господарської операції та її економічний зміст, а не оформлення такої операції. В свою чергу, реальність господарської операції визначається фактом руху активів.
Надані позивачем і досліджені судом докази не викликають сумнівів щодо реального вчинення правочинів з отримання товарів та послуг і повністю спростовують висновок відповідача стосовно того, що укладені угоди між ТОВ «БК Енергопростір» та ТОВ «Авалон Інвест ЛТД», ТОВ «Трейд Лайн М», ТОВ «В.Г.М.», ТОВ «Фатрон», ТОВ «Фай-Торг» не спричинили реального настання правових наслідків та були спрямовані лише на отримання податкової вигоди.
Натомість відповідач під час розгляду справи не навів суду обставин та доказів, які б свідчили про невідповідність господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності сторін цих операцій, незвичності цих операцій для цих осіб, про незвичність цін за спірними операціями або про їх збитковості, або інших обставин, які б в сукупності могли свідчити про фіктивність вчинених операцій, відсутність факту надання послуг та поставки товарів, а також того, що вчинення зазначених операцій не було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру), а дії позивача та його контрагентів були спрямовані на отримання необґрунтованої податкової вигоди.
Відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Згідно частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).
З огляду на викладену вище норму, суд вважає за необхідне стягнути з Державного бюджету України на користь ТОВ "Будівельна компанія Енергопростір" судовий збір у розмірі 5720,35 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7-14, 69-71, 94, 128, 155, 158-163, 167, 267 Кодексу адміністративного судочинства України, -
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія Енергопростір" - задовольнити.
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія Енергопростір" за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області сплачений судовий збір у розмірі 5720,35 грн. за подання адміністративного позову.
Апеляційна скарга на постанову суду подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.
Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 16 січня 2016 року.

Суддя О.Б. Ляшко