Справа № 522/3334/16-а
Суддя: Шенцева О. П.
Дата ухвалення: 2016-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 522/3334/16-а
провадження № 2-а/522/342/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2016 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючої - судді Шенцевої О.П.,

при секретарі - Соболевій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі адміністративну справу за позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 про примусове видворення за межі території України, -

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області звернулось до суду з адміністративним позовом до громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 про примусове видворення за межі території України.

Свої вимоги мотивує тим, що 24.02.2016 року в ході проведення обшуку співробітниками ГУ СБУ за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Сухий Лиман, вул. Лиманська, 5 був виявлений цех з пошиття одягу, в якому працювали громадяни ОСОБА_1 без документів на право проживання в Україні, серед них знаходився ОСОБА_3 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позов та просив задовольнити його.

Відповідач через свого перекладача та представник відповідача просили суд не витворяти його за межи України.

Дослідивши надані докази та матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 4ст. 50 КАС України, громадяни України, іноземці чи особи без громадянства можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України.

В судовому засіданні встановлено, що 24.02.2016 року в ході проведення обшуку співробітниками ГУ СБУ за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Сухий Лиман, вул. Лиманська, 5 був виявлений цех з пошиття одягу, в якому працювали громадяни ОСОБА_1 без документів на право проживання в Україні.

Серед іноземців, які працювали у цеху знаходився громадянин, який представився як громадянином ОСОБА_1 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Своїми діями громадянин ОСОБА_1 ОСОБА_2, скоїв адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 203 КУпАП.

Того ж числа стосовно громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2, був складений адміністративний протокол та винесена постанова за ст.203 КУпАП про накладання адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн..

Вивчаючи матеріали адміністративної справи відповідача можна прийти до висновку, що реалізуючи свої права та свободи, відповідач міг встановленим порядком іммігрувати в Україну або іншу Європейську країну на постійне місце проживання, або тимчасово прибути для працевлаштування на визначений термін, як це передбачено законодавством України, законодавством інших держав та міжнародними документами, не завдавши шкоди національним інтересам України.

Відповідно до ч. 1ст. 30Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" від 22.09.2011 № 3773-VI, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 30 даного Закону, рішення суду про примусове видворення іноземця або особи без громадянства виконується територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, а стосовно іноземців та осіб без громадянства, затриманих ним у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України, - органом охорони державного кордону. Контроль за правильним і своєчасним виконанням рішення про примусове видворення здійснюється органом, за чиїм позовом суд прийняв рішення про примусове видворення. З метою контролю за виконанням іноземцем або особою без громадянства рішення про примусове видворення службові особи органу охорони державного кордону або центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, здійснюють супровід такого іноземця або особи без громадянства.

Крім того,ст. 4 вищевказаного Закону визначені підстави для перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, однак, суду, при розгляді даної справи, жодних підстав, які визначені в наведеній статті, відповідачем не надано.

Окрім того, у судовому засіданні не було встановлено заборон, перелічених у ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» щодо примусового повернення чи примусового видворення відповідача з території України в країну його походження.

Відповідно до наказу МВС України "Про затвердження положення про пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні" від 16.10.2007 року № 390(зареєстроване в Мінюсті України 14.11.2007 року за № 1268-14535) адміністративне видворення в примусовому порядку передбачає затримання іноземців, оформлення перебування примусового виселення, за необхідності примусового тримання в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, подальше супроводження (конвоювання) затриманого до контрольно-пропускного пункту через державний кордон України.

Крім того, згідно роз'яснень Пленуму Вищого адміністративного суду України, висвітлених у п. 26 Постанови № 1 від 25.06.2009р. в редакції постанови Вищого адміністративного суду України від 16.03.2012р., виходячи з положень частини четвертої ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та приписів ч. 2ст. 183-5 КАС України, позовна заява з вимогою про затримання іноземця чи особи без громадянства може бути подана до суду лише з метою забезпечення можливості подальшого видворення, тобто рішення судом про таке видворення повинно бути прийнято до вирішення питання про затримання або якщо такі позовні вимоги заявлені в одній позовній заяві, то під час вирішення такої позовної заяви.

Відповідно до ч.1ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч.1ст. 71 КАС України), за згідно із ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно ч. 4 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» осіб, примусово видворених за постановою суду, розміщують у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, протягом строку, необхідного для виконання рішення суду про примусове видворення, але не більш як дванадцять місяців.

Окрім того, відповідно до п. 22ст. 32 Закону України У "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства"іноземці та особи без громадянства котрі не мають коштів для відшкодування витрат, повязаних з видворенням їх за межі України, видворення здійснюється за рахунок держави.

Таким чином, встановлені судом обставини, а саме відсутність у громадянина ОСОБА_3 ОСОБА_2 близьких родичів на території України, власного житла, постійного джерела існування, спроба незаконного перетину ним державного кордону України свідчать про те, що останній порушив вимоги ст. ст. 4, 9, 16 згаданого вище Закону і відповідно до вимог ч. 1ст. 30 цього ж Закону підлягає видворенню, оскільки є достатні та обґрунтовані підстави вважати, що останній ухилиться від самостійного та добровільного залишення території України, так як документів в нього не має, кошти на проїзд у нього відсутні, він не може вказати законні джерела існування, також і відсутні родинні зв'язки в Україні. Тому вимогу про видворення суд вважає обґрунтованою та приймає рішення про її задоволення.

Враховуючи майновий стан відповідача, суд вважає за доцільне усі витрати, повязані з примусовим видворенням громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 за межі України, здійснити за рахунок держави.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 256 КАС України, суд, який прийняв постанову, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи, може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в постанові звернути до негайного виконання постанову про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст.11, 158-163, 167, 183-5, п.5 ч.2 ст. 256 КАС України, ст.29, 30 Закону України « Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області - задовольнити.

Примусово видворити громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, за межі території України.

Допустити негайне виконання постанови суду.

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга протягом 5 діб до Одеського апеляційного адміністративного суду через Приморський районний суд м. Одеси.

Суддя

25.02.2016