Справа № 1515/5175/12
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2016-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" лютого 2016 р. м. Київ К/800/58980/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого судді - Черпіцької Л.Т.
Суддів -Розваляєвої Т.С.
Маслія В.І.
при секретарі -Гуловій О.І.
за участю представника:ГПУ - Атаманюк І.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу
за касаційною скаргоюОСОБА_6
напостанову Комінтернівського районного суду Одеської області від 20.02.2013р. та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 17.10.2013р.
у справі№ 1515/5175/12
за позовомПрокурора Комінтернівського району Одеської області в інтересах держави в особі Комінтернівської районної державної адміністрації Одеської області
доФонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області
третя особаОСОБА_6
провизнання рішення незаконним

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2012 року позивач звернувся з позовом про визнання незаконним і скасування рішення Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області №543-V від 30.12.2009р. «Про надання дозволу на розробку проекту відведення на земельну ділянку гр. ОСОБА_6 в довгострокову оренду для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вказане рішення було прийнято відповідачем з перевищенням наданих законом повноважень, оскільки відповідно до листа управління Держземагентства у Комінтернівському районі від 05.12.2012 № 13-13-04/976 та наданого викопіювання з чергового кадастрового плану Фонтанської сільської ради, земельна ділянка, площею 0,085 га дозвіл на розроблення проекту введення якої надано рішенням Фонтанської сільської ради від 30.12.2009р., розташована на території Фонтанської сільської ради поза межами населеного пункту та відноситься до категорії земель сільськогосподарського призначення. Отже повноваження щодо розпорядження вказаною земельною ділянкою належали до компетенції Комінтернівської районної державної адміністрації Одеської області. Окрім того, чинним на той час законодавством, не було передбачено можливість органу місцевого самоврядування надання попередніх погоджень щодо надання земельних ділянок, розташованих поза межами населених пунктів, у зв'язку із чим прокурор був вимушений звернутися до суду з даним позовом.

Постановою Комінтернівського районного суду Одеської області від 20.02.2013р., залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 17.10.2013р., позов задоволено. Рішення Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області №543-V від 30.12.2009 року «Про надання дозволу на розробку проекту відведення на земельну ділянку гр. ОСОБА_6 в довгострокову оренду для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)» - визнано незаконним та скасовано.

Не погоджуючись з постановою Комінтернівського районного суду Одеської області від 20.02.2013р. та ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 17.10.2013р. ОСОБА_6 звернувся з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати та направити справу на новий розгляд.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги та заперечень на касаційну скаргу, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом оскарження у даній справі є визнання недійсним та скасування рішення Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області №543-V від 30.12.2009 року «Про надання дозволу на розробку проекту відведення на земельну ділянку гр. ОСОБА_6 в довгострокову оренду для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)».

Розглядаючи справу та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції, з яким погодився і суд апеляційної інстанції, дійшли висновку, що повноваження щодо розпорядження вказаною земельною ділянкою належали до компетенції Комінтернівської районної державної адміністрації, а не до компетенції Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області.

Однак, колегія суддів вважає такі висновки судів першої та апеляційної інстанцій передчасним, враховуючи наступне.

Згідно з частинами 1 та 2 ст. 99 КАС України (в редакції до 30.07.2010р.) адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Статтею 100 КАС України було передбачено, що пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Якщо суд визнає причину пропущення строку звернення до суду поважною, адміністративна справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому цим Кодексом. Позовні заяви приймаються до розгляду адміністративним судом незалежно від закінчення строку звернення до адміністративного суду.

Отже, ця норма права була самостійною підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову, тобто за своєю правовою природою була нормою матеріального права.

30.07.2010р. набрав чинності Закон України "Про судоустрій і статус суддів" № 2453-VI, яким у статті 100 КАС України частину першу викладено в такій редакції: "1. Адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала"; частини другу і третю виключено.

Отже, з 30.07.2010р. суд у будь-якому випадку повинен залишати позов без розгляду, у зв'язку з його поданням після закінчення строків, крім випадків, коли за заявою особи, яка його подала, не знайдуться підстав для його поновлення.

Тобто, з 30.07.2010р. стаття 100 КАС України за своєю правовою природою стала нормою процесуального права.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 99 КАС України (в редакції станом на грудень 2012р., час звернення з позовом) адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб'єкту владних повноважень право на пред'явлення передбачених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи, з даним позовом про визнання недійсним рішення Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області №543-V від 30.12.2009р. прокурор звернувся в грудні 2012 року.

Отже, позовну заяву подано з пропуском строку звернення до суду, однак клопотання про поновлення пропущеного строку прокурором заявлено не було.

В свою чергу, суд першої інстанції, на час відкриття провадження у справі та її вирішення по суті повинен був керуватися процесуальною нормою ст. 100 КАС України, та дослідити питання щодо можливого пропуску строку звернення до суду та можливість застосування наслідків такого пропуску.

Таким чином, при вирішенні спору суд першої інстанції неправильно застосував вимоги статті 100 КАС України, що призвело до прийняття незаконних судових рішень. Суд апеляційної інстанції на дане порушення уваги не звернув.

Відповідно до ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм матеріального чи процесуального права, на які не було посилання в касаційній скарзі.

Крім того, під час апеляційного перегляду справи апелянтом (третя особа) було подане клопотання про призначення розгляду справи в судовому засіданні (а.с. 81).

Згідно з п.1 ч.1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі, зокрема, відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю.

Отже, приписи зазначеної норми передбачають розгляд справи в судовому засіданні за наявності хоча б одного клопотання про розгляд справи за участю особи, яка бере участь у справі.

Однак не зважаючи на подане апелянтом клопотання Одеський апеляційний адміністративний суд розглянув справу в порядку письмового провадження, що є порушенням п.1 ч.1 ст. 197 КАС України.

Одночасно з викладеним, погоджуючись із позицією судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для розгляду зазначеного спору у порядку адміністративного судочинства України, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, відповідно до частини другої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

За змістом пункту 1 частини першої статті 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Виходячи з предмету спірних правовідносин, зважаючи на наявність у відповідача у спірних правовідносинах визначальних ознак суб'єкта владних повноважень у розумінні пункту 7 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів дійшла висновку про наявність у переданому на вирішення суду спорі визначальних ознак справи адміністративної юрисдикції.

Зазначена правова позиція колегії суддів Вищого адміністративного суду України відповідає висновкам, викладеним у рішенні Конституційного Суду України від 01.04.2010 №10-рп/2010, яке згідно з вимогами частини другої статті 150 Конституції України є обов'язковим до виконання на території України.

Відповідно до статті 69 Закону України "Про Конституційний Суд України" рішення і висновки Конституційного Суду України рівною мірою є обов'язковими до виконання.

Підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи (ч.2 ст. 227 КАС України).

З огляду на викладене, судові рішення, ухвалені у даній справі, підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції. Під час нового розгляду справу суду належить усунути недоліки, викладені у мотивувальній частині ухвали і правильно застосувати до спірних правовідносин норми процесуального права.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Постанову Комінтернівського районного суду Одеської області від 20.02.2013р. та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 17.10.2013р. скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута в порядку ст.ст. 235-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: