Справа № 817/3236/15
Суддя: Майор Г.І.
Дата ухвалення: 2016-02-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Жуковська Л.А.
Суддя-доповідач:Майор Г.І.
УХВАЛА

іменем України

"29" лютого 2016 р. Справа № 817/3236/15

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Майора Г.І.

суддів: Бучик А.Ю.

Шевчук С.М.,

при секретарі Єфремовій О.С. ,

за участю позивача ОСОБА_3, представника відповідача Поліщук Т.М,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "10" грудня 2015 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про визнання протиправними дій щодо ненадання відповіді на запит про публічну інформацію, зобов'язання надати відповідь,

ВСТАНОВИВ:

20 жовтня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) про визнання протиправними дій щодо ненадання відповіді на запит про публічну інформацію, та зобов'язання надати негайно відповідь на запит від 04.10.2015 року.

Позов обґрунтовано тим, що рішенням окружного адміністративного суду м. Києва від 08.09.2015 року у справі № 826/6876/15 визнано нечинною постанову №220 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, якою було піднято тарифи на послуги з електроенергії для населення. З огляду на це, 04.10.2015 року позивач звернувся до НКРЕКП із запитом про надання публічної інформації, який надіслав на електрону пошту відповідача, а також рекомендованим листом. Однак, станом на дату звернення до суду, жодної відповіді на свій запит позивач не отримав. На думку позивача відповідач порушив положення закріплені в Конституції України та Законі України "Про доступ до публічної інформації".

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 10.12.2015 позов задоволено повністю.

Визнано протиправною бездіяльність Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг щодо ненадання відповіді на запит ОСОБА_3 від 04.10.2015 про публічну інформацію.

Зобов'язано Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг надати відповідь ОСОБА_3 на його запит про публічну інформацію від 04.10.2015.

Присуджено на користь ОСОБА_3 за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг судовий збір у розмірі 487, 20 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищевказане рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. В апеляційній скарзі відповідач посилається на незаконність, необ'єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Позивач надав суду письмові заперечення на апеляційну скаргу в яких просив постановити окрему ухвалу щодо посадових осіб відповідача у зв'язку з невиконанням ними вимог законодавства про доступ до публічної інформації.

В судовому засіданні представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримав у повному обсязі.

Позивач в засіданні суду заперечив проти доводів апеляційної скарги. Вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а тому просив залишити її без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законодавства, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 звернувся до НКРЕКП із запитом про надання публічної інформації, який надіслав 04.10.2015 року о 21 год. 38 хв. на електронну пошту відповідача. В даному запиті на публічну інформацію позивач просив повідомити його про те:

- чи було виконано рішення адміністративного суду м. Києва від 08.09.2015 року у справі № 826/6876/15?

- чи вжито заходи для приведення тарифів за послуги з електропостачання у відповідність до вимог Закону із урахуванням того, що постанову №220 було скасовано?(а.с.8, 9).

З матеріалів справи убачається, що відповідачем відповідь на запит підготовлено 09.10.2015 року № 11106/20/61-15, в якій вказано, що рішення окружного адміністративного суду м. Києва від 08.09.2015 року по справі № 826/6876/15 оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду. Станом на дату розгляду запиту в НКРЕКП відсутня інформація щодо повернення судом апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або призначення апеляційної скарги до розгляду. Отже, рішення від 08.09.2015 року по справі № 826/6876/15 є таким що не набрало законної сили(а.с.28).

Пунктом 1 Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, затвердженого Указом Президента України від 10.09.2014 року №715/2014 (далі - Положення) вказано, що Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП), є державним колегіальним органом, підпорядкованим Президентові України і підзвітним Верховній Раді України.

НКРЕКП є органом державного регулювання діяльності у сферах енергетики та комунальних послуг.

Підпунктом 25 пункту 4 Положення передбачено, що НКРЕКП відповідно до покладених на неї завдань розглядає звернення споживачів та надає роз'яснення з питань застосування нормативно-правових актів НКРЕКП.

Задовольняючи позов суд першої інстанції дійшов висновку, що розпорядником інформації НКРЕКП не дотримано порядку здійснення та забезпечення права позивача на доступ до інформації, що знаходиться у його володінні та становить суспільний інтерес.

Колегія суддів погоджується з таким висновком виходячи з такого.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією ьа законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

В силу вимог ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, та інформації, що становить суспільний інтерес, визначено Законом України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011 року № 2939-VI (далі - Закон України від 13.01.2011 року № 2939-VI).

Метою Закону України від 13.01.2011 року № 2939-VI є забезпечення прозорості та відкритості суб'єктів владних повноважень і створення механізмів реалізації права кожного на доступ до публічної інформації.

Відповідно до пункту 2 статті 5 цього Закону доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Згідно із ч.1 статті 10 Закону України від 13.01.2011 року № 2939-VI, кожна особа має право:

1) знати у період збирання інформації, але до початку її використання, які відомості про неї та з якою метою збираються, як, ким і з якою метою вони використовуються, передаються чи поширюються, крім випадків, встановлених законом;

2) доступу до інформації про неї, яка збирається та зберігається;

3) вимагати виправлення неточної, неповної, застарілої інформації про себе, знищення інформації про себе, збирання, використання чи зберігання якої здійснюється з порушенням вимог закону;

4) на ознайомлення за рішенням суду з інформацією про інших осіб, якщо це необхідно для реалізації та захисту прав та законних інтересів;

5) на відшкодування шкоди у разі розкриття інформації про цю особу з порушенням вимог, визначених законом.

Частинами 1, 2 статті 16 цього Закону передбачено, що розпорядник інформації відповідає за визначення завдань та забезпечення діяльності структурного підрозділу або відповідальної особи з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації, відповідальних за опрацювання, систематизацію, аналіз та контроль щодо задоволення запиту на інформацію, надання консультацій під час оформлення запиту, а також за оприлюднення інформації, передбаченої цим Законом.

Запит, що пройшов реєстрацію в установленому розпорядником інформації порядку, обробляється відповідальними особами з питань доступу до публічної інформації.

Так, необхідно звернути увагу на те, що у відповідності із статтею 19 Закону України від 13.01.2011 року № 2939-VI, запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача. Письмовий запит подається в довільній формі.

Запит на інформацію має містити:

1) ім'я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв'язку, якщо такий є;

2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо;

3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

З метою спрощення процедури оформлення письмових запитів на інформацію особа може подавати запит шляхом заповнення відповідних форм запитів на інформацію, які можна отримати в розпорядника інформації та на офіційному веб-сайті відповідного розпорядника. Зазначені форми мають містити стислу інструкцію щодо процедури подання запиту на інформацію, її отримання тощо.

Публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом (стаття 1 Закону № 2939-VI).

Право на доступ до публічної інформації гарантується, зокрема, обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом (пункт 1 частини третьої статті 3 Закону № 2939-VI).

Відповідно до статті 5 цього Закону доступ до публічної інформації забезпечується шляхом систематичного та оперативного оприлюднення інформації в офіційних друкованих виданнях, на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет, на інформаційних стендах, будь-яким іншим способом; надання інформації за запитами на інформацію.

Аналіз наведеної норми дає підстави вважати, що запит на інформацію є одним із видів забезпечення доступу до публічної інформації.

У статті 22 Закону № 2939-VI зазначено, що відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.

Крім того, частиною 1 статті 20 цього Закону передбачено, що розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач звернувся до НКРЕКП із запитом про надання публічної інформації, який надіслав на електронну пошту 04.10.2015. Проте відповіді останній не отримав.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що лист від 09.10.2015 року № 11106/20/61/15 було надіслано позивачу 13.10.2015, що підтверджується реєстром відправки вихідної кореспонденції.

Суд наголошує на той факт, що наявність листа від 09.10.2015року № 11106/20/61/15 та реєстра вихідної кореспонднції без належних доказів його надіслання не можна вважати виконання норм Закону України від 13.01.2011 року № 2939-VI, а саме надання відповіді на запит на інформацію у встановлений законом термін, адже розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту (частина 1 статті 20 цього Закону).

Розпорядником інформації НКРЕКП не дотримано порядку здійснення та забезпечення права позивача на доступ до інформації, що знаходиться у його володінні та становить суспільний інтерес.

Згідно із частиною 1 статті 23 Закону України від 13.01.2011 року № 2939-VI, рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги про визнання протиправними дій щодо ненадання відповіді на запит про публічну інформацію, та зобов'язання відповідача надати відповідь на запит від 04.10.2015 року є обґрунтованими, та такими, що підлягають до задоволення.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду без змін.

Згідно ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів з урахуванням того, що права позивача захищені шляхом задоволення позову та враховуючи приписи статей 166 та 208 КАС України не вбачає підстав для постановлення окремої ухвали щодо посадових осіб відповідача.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг залишити без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "10" грудня 2015 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Г.І. Майор

судді: А.Ю.Бучик

С.М. Шевчук

Повний текст cудового рішення виготовлено "29" лютого 2016 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам: Національна комісія,що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг вул.Смоленська,19,м.Київ 57,03057, e-mail: .

4-третій особі: - ,