Справа № 2а-128/2010
Суддя: Логвінова О. В.
Дата ухвалення: 2010-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №2а-128/2010
Провадження № 128/2010
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.02.2010 року Київський районний суд м. Полтави у складі:

Головуючого судді - Логвінової О.В.

При секретарі - Отюговій О.І.

За участю позивача - ОСОБА_1

Представника позивача - ОСОБА_2

Представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суд) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 праці та соціального захисту населення виконкому Київської районної у м. Полтаві ради про визнання дій неправомірних і виплату' державної допомоги, -

ВСТАНОВИВ:

17 серпня 2009 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_4 праці та соціального захисту населення виконкому Київської районної у м. Полтаві ради про визнання неправомірними дій щодо відмови у перерахунку розміру державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі не менше прожиткового мінімуму, встановленого для дітей віком до 6 років та виплатити їй допомогу при народженні дитини у повному обсязі. Стягнути з Державного бюджету України через Головне управління державного казначейства України у Полтавській області на її користь недоотриману допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку: за період з червня по грудень 2007 року 2347 грн. 52 коп., за період з 01 січня по 31 грудня 2008 року 4915 грн. 32 коп., за період з січня по червень 2009 року 2984 грн. 52 коп. Зобов»язати відповідача ОСОБА_4 праці і соціального захисту населення виконавчого комітету Київської районної в м.Полтаві ради сплачувати їй щомісячно допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі не менше прожиткового мінімуму, встановленого для дітей віком до 6 років. Стягнути з ОСОБА_4 праці і соціального захисту населення виконавчого комітету Київської районної в м.Полтаві ради на її користь моральну шкоду в сумі 1000 грн. Стягнути з державного бюджету України через Головне управління державного казначейства України у Полтавській області судові витрати по справі.

12 січня 2010 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою до відповідачів ОСОБА_4 праці та соціального захисту населення виконкому Київської районної у м. Полтаві ради, Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат в Полтавській області про уточнення позовних вимог та збільшення предмету позову. Просила визнати дії відповідачів стосовно призначення їй допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у зниженому розмірі, неправомірними. Визнати неправомірною відмову відповідачів щодо нарахування та виплати недоплачених грошових сум, які потрібно визначати з розміру прожиткового мінімуму, встановленого для дітей віком до шести років. Зобовязати відповідачів нарахувати їй недоплачену суму грошової допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за весь період, починаючи з 29 травня 2007 року по 31 грудня 2009 року в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для дітей віком до шести років з урахуванням раніше сплачених сум.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_2 позов та уточнення до позову підтримав в повному обсязі. Просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник ОСОБА_4 праці та соціального захисту населення виконкому Київської районної у м. Полтаві ради ОСОБА_5 позовні вимоги не визнав, надав суду письмові

заперечення та пояснив, що державна допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку нараховувалась та виплачувалась позивачу відповідно до вимог законодавства. Позивач пропустила строк звернення до суду щодо стягненню вказаної допомоги за 2007 рік, а тому відповідач наполягає на застосуванні судом зазначеної норми при вирішенні спору. Просив відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою Київського районного суду від 29.12.2009 року до участі у справі в якості співвідповідача залучено Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області.

Представник Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області в судове засідання не з»явився, але надав суду письмові заперечення, в яких просив в задоволенні позову відмовити. Справу слухати у відсутності представника Центру.

Суд, заслухавши сторони, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 є матірю ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КЕ № 046527 від 18 квітня 2007 року.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу призначена і виплачується допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років відповідно до п. 7-11 Порядку призначення і виплати допомоги при народженні дитини та допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку особам, застрахованим в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України за №13 від 11.01.'2007 р.

У судовому засіданні позивач підтвердила, що допомога по народженню дитини їй виплачена, а щомісячна державна соціальна допомога до догляду за дитиною до досягнення трирічного віку нарахована та виплачується з 29 травня 2007 року.

Правові, організаційні та фінансові основи загальнообов'язкового державного соціального страхування громадян на випадок тимчасової втрати працездатності, у зв'язку з вагітністю та пологами, народженням дитини та необхідністю догляду за нею визначаються Законом України «Про' загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням».

Відповідно до визначення термінів, які вживаються у зазначеному Законі субєктом ;агальнообов'язкового державного соціального страхування є застрахована особа, на користь якої здійснюється відповідне страхування.

За приписами ч. 1 ст. 35 вказаного Закону, допомога по тимчасовій непрацездатності задається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати (доходу), у разі настання в неї такого страхового випадку, як і огляд за дитиною віком до трьох років.

Статтею 43 цього Закону визначено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі в розмірі, що встановлюється правлінням Фонду, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

При цьому, відповідно до пункту 5 Прикінцевих положень вищевказаного Закону зазначено, що до стабілізації економічного становища в Україні розмір виплат, передбачених статтями 41, 43, 46 цього Закону, визначається Верховною Радою України щороку виходячи з рівня забезпечення прожиткового мінімуму одночасно з встановленням розміру страхових внесків п V іуповим наближенням виплат до прожиткового мінімуму.

Таким чином, виходячи із системного аналізу приписів Закону України «Про льнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою нездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», права на отримання смоги за цим законом має особа, застрахована в системі загальнообов'язкового державного ального страхування, при настанні страхового випадку. При цьому розмір такої допомоги «ається щорічно Верховною Радою України.

Позивач є застрахованою (працюючою) особою в системі загальнообов'язкового державного -ного страхування та відповідно мала право на призначення допомоги по догляду за ю до досягнення нею 3 років відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове вне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, _іеними народженням та похованням» у розмірі, одо встановлюється правлінням Фонду льного страхування з тимчасової втрати працездатності, але не менше прожиткового ч/. встановленого законом.

Разом з тим, дія ст. 43 зазначеного Закону на 2007 рік була зупинена Законом України від 19.12.2006 р. N 489-У «Про Державний бюджет України на 2007 рік», а в цьому році така допомога виплачувалась позивачу органами праці та соціального захисту населення в розмірі, передбаченому ст. 56 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» - розмірі, що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 23 відсотків зазначеного прожиткового мінімуму для застрахованих осіб.

Рішенням Конституційного суду України № 6-рп/2007 від 09.07.2007 р. зупинення дії статті 43 на 2007 рік, передбачене пунктом 7 статті 71 Закону України від 19.12.2006 р. N 489-У, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), щодо встановлення розміру допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, також було визнано неконституційним положення ст. 56 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік», відповідно до якої позивачу виплачувалась допомога в 2007 році.

Статтею 64 Конституції України встановлено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Пунктом 5 зазначеного Рішення Конституційного Суду України визначено, що рішення має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

Оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визначені неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, при нарахуванні допомоги з 09 липня 2007 року органи соціального захисту населення повинні були керуватися з 09.07.2007 року ст. 43 «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням».

Статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства України встановлений річний строк звернення до адміністративного суду.

Позивачка звернулася до суду з позовом 17 серпня 2009 року.

Відповідно до ст. 100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Якщо суд визнає причину пропущення строку звернення до суду поважною, адміністративна справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому цим Кодексом.

У судовому засіданні позивач не просила поновити строк звернення до суду щодо позовних вимог за 2007 рік.

Статтею 100 Кодексу адміністративного судочинства України визначені наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач наполягав на відмові в задоволенні позовч з підстав пропущення строку для звернення до адміністративного суду, встановленою ст.99 Кодексу адміністративного судочинства України .

Таким чином, суд, вважає, що позивачем без поважних причин пропущено строк звернення до суду з позовом про зобовязання відповідача провести донарахування та до виплат) недотриману допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за 2007 рік. а тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Крім того, починаючи з 9 липня 2007 року по 3 1 грудня 2007 р. у відповідача був відсутній тбов»язок по призначенню, нарахуванню та сплаті позивачу допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, оскільки такий обов»язок відповідно до ст. 50 Закону України « Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування у зв»язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» було покладено на роботодавця.

Що стосується вимог про нарахування допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в 2008 році, то судом встановлено наступне.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року N 10-рп/2008 (у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 65 розділу І, пунктів 61, 62, 63, 66 розділу 11, пункту З розділу 111 Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" і 101 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 67 розділу І, пунктів 1 - 4, 6 - 22, 24 - 100 розділу 11 Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України") вищезазначені положення (підпункту 7 пункту 23 розділу II Внесення змін до деяких законодавчих акті України) Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" не були визнані такими, що не відповідають Конституції України, а отже, були чинні на момент нарахування та виплати позивачу допомоги по догляду за дитиною впродовж 2008 року

Таким чином, враховуючи викладене, у відповідача у 2008 році не було підстав нараховувати та сплачувати позивачеві допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі, встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, оскільки згідно Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України частину 1 ст, 15 "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" було викладено в новій редакції, та саме цим керувався відповідач, здійснюючи нарахування та виплату відповідної допомоги у 2008 році в зазначеному розмірі, що визнається сторонами по справі.

При цьому, надаючи перевагу Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, суд виходить з того, що закони є актами єдиного органу законодавчої влади - Верховної Ради України. Конституція України не встановлює пріоритету в застосуванні того чи іншого закону, в тому числі залежно від предмета правового регулювання. Немає такого закону України, який би регулював питання подолання колізії норм законів, що мають однакову юридичну силу.

У 2009 році положення ч.І ст. 15 Закону України "Про державну допомогу сім"ям з дітьми" залишились в редакції п.23 розділу II Закону України "Про державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів".

Пунктом 1 частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та > спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Здійснюючи позивачеві у 2009 році виплату допомоги по догляду за дитиною до '.осягнення нею трирічного віку у розмірі, визначеному п. 23 розділу II Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів", відповідач діяв на підставі та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому п -овні вимоги про здійснення перерахунку такої допомоги з 01.01.2009 року по 31 грудня 2009 рок/ такими, що не підлягають задоволенню.

Пзе підлягають задоволенню позовні вимоги щодо зобовязання відповідача надалі ховувати та виплачувати їй допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного відповідно до Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми», в розмірі ловленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 104 Кодексу адміністративного судочинства України до д-.істративного суду має право звернутися з адміністративний позовом особа, яка вважає, що _ хіено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

На момент звернення до суду зазначена допомога нарахована та виплачена не була, тому вам не мала підстав вважати, що відповідач порушуватиме в майбутньому її законні права та

Задоволенню також не підлягають вимоги позивача щодо стягнення з відповідача вдіння праці та соціального захисту населення виконкому Київської районної у м. Полтаві моральної шкоди в сумі 1000 грн., оскільки позивач не зазначила в чому саме полягає ьна шкода, яку завдав їй відповідач.

Керуючись ст. 64, ч.5 ст. 152 Конституції України, ст.ст. 1,3, 5 «Про державну допомогу ; дітьми», ст. 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та

похованням», Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007, ст.ст. 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження в 10- денний термін з дня складення постанови в повному обсязі та подачі апеляції у 20-денний термін після подачі заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий О.В.Логвінова