Справа № 2а-4639/09/0470
Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2016-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" лютого 2016 р. м. Київ К/9991/42573/12

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Карася О.В. (головуючого), Лосєва А.М., Олендера І.Я.,

при секретарі судового засідання Калініну О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційні скарги Приватного підприємства "Капрембудмонтаж" та Криворізької південної міжрайонної державної податкової інспекції Дніпропетровської області Державної податкової служби на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 10.04.2012 по справі № 2а-4639/09/0470

за позовом Приватного підприємства "Капрембудмонтаж"

до Криворізька південна міжрайонна державна податкова інспекція Дніпропетровської області Державної податкової служби

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Підприємством до суду заявлено позов про скасування податкових повідомлень-рішень Державної податкової інспекції від 03.03.2009 № /1, яким позивачеві визначено податкове зобов'язання з податку на прибуток за основним платежем на суму 484,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 40 630,00 грн., від 03.03.2009 № /1, яким визначено податкове зобов'язання з податку на додану вартість (далі - ПДВ) за основним платежем на суму 63 511,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 31 755,50 грн.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.12.2010 у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 10.04.2012 рішення суду першої інстанції скасовано, позов задоволено частково, визнано протиправними та скасовано податкове повідомлення - рішення від 03.03.2009 № /1, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В частині задоволених позовних вимог суд виходив з необґрунтованого донарахування позивачу податку на прибуток в сумі 484,00 грн., оскільки сума у розмірі 1 937,20 грн. є знижкою наданою позивачем на проданий товар та не є отриманим доходом Підприємства. Натомість щодо нарахованої штрафної (фінансової) санкції за платежем податок на прибуток судом зазначено, що позивачем не наведено доводів неправомірності нарахування контролюючим органом штрафних санкцій в розмірі 5% від суми недоплати податкового зобов'язання з податку на прибуток минулих податкових періодів, проте податкове повідомлення-рішення від 03.03.2009 № /1 підлягає скасуванню в повному обсязі у зв'язку з необґрунтованим донарахуванням позивачу податку на прибуток в сумі 484,00 грн.

В частині відмови у задоволенні позову щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення, яким визначено податкове зобов'язання та штрафні санкції з ПДВ, суд апеляційної інстанції погодився з доводами суду першої інстанції, що фактично позивачем було відвантажено товар контрагенту у вересні 2007 року, а отже і податкові зобов'язання з ПДВ позивач зобов'язаний був відобразити в податковій звітності саме за вересень 2007 року, а не за жовтень 2007 року.

Не погодившись з рішенням суду апеляційної інстанції Підприємство до Вищого адміністративного суду України подало касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить зазначене судове рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог скасувати та прийняти нове рішення про задоволення вказаних вимог.

Державна податкова інспекція не погодившись з рішенням суду апеляційної інстанції в частині задоволених позовних вимог також подала до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить зазначене судове рішення скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Переглянувши матеріали справи і касаційну скаргу, заслухавши доповідь судді, Вищий адміністративний суд України зазначає наступне.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено та підтверджено матеріалами справи, що фактичною підставою для визначення позивачу податкових зобов'язань та застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій згідно з податковими повідомленнями-рішеннями, з приводу правомірності яких виник спір, стали висновки контролюючого органу, викладені в акті перевірки від 02.02.2009 № 77/232/34063440 про порушення Підприємством норм пп. 4.1.1, пп. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4, п. 5.1 ст. 5, пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5, пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5, пп. 11.3.1 п. 11.3 ст. 11 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" та пп. 3.1.1 п. 3.1 ст. 3, пп. 7.3.1 п. 7.3, пп. 7.2.3 п. 7.2 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість", що призвело до заниження ПДВ за вересень 2007 року на суму 63 511,00 грн., заниження доходу від продажу товарів в розмірі 1 937,00 грн. внаслідок арифметичної помилки при здійсненні підсумку сум обсягів поставки вугілля (без ПДВ) та сум залізничного тарифу, а відтак і до заниження податку на прибуток на 484,00 грн. Також перевіркою встановлено заниження податку на прибуток за півріччя 2006 року та за 3 квартали 2006 року в розмірі 162,00 грн., що самостійно виправлено платником в податковій декларації з податку на прибуток наступного податкового періоду - за 11 місяців 2006 року та за 2006 рік, за 3 квартали 2007 року в розмірі 79 389,00 грн., що самостійно враховано платником в податковій декларації з податку на прибуток наступного податкового періоду - за 11 місяців 2007 року та за 2007 рік, але при цьому суму недоплати від обсягів проведених коригувань не збільшено на суму штрафу в розмірі 5% від такої суми недоплати, як це передбачено п. 17.2 ст.17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

На підставі Акта перевірки, вказаних висновків, результатів адміністративного оскарження та на підставі підпункту "б" пп. 4.2.2 п. 4.2 ст. 4, пп. 17.1.3 п. 17.1 ст. 17 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" контролюючим органом прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 03.03.2009 № /1, № /1.

Так, відповідно до п. 4.1 ст. 4 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" валовий доход - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі, виключній (морській) економічній зоні, так і за її межами. Валовий доход включає, зокрема, загальні доходи від продажу товарів (робіт, послуг), у тому числі допоміжних та обслуговуючих виробництв, що не мають статусу юридичної особи, а також доходи від продажу цінних паперів, деривативів, іпотечних сертифікатів участі, іпотечних сертифікатів з фіксованою дохідністю, сертифікатів фондів операцій з нерухомістю (за винятком операцій з їх первинного випуску (розміщення), операцій з їх кінцевого погашення (ліквідації) та операцій з консолідованим іпотечним боргом відповідно до закону).

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 25.09.2007 позивачем (продавець) укладено з ВАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" (покупець) договір № 4706, згідно якого позивач зобов'язується передати у власність покупця товар (вугілля), а покупець - прийняти і оплатити, при цьому покупець відшкодовує продавцю вартість залізничного тарифу на підставі наданих рахунків. Підставою для проведення розрахунків за кількістю є дані, визначені при прийманні за кількістю на вагах покупця.

Відповідно до п. 5 специфікації №1 від 25.09.2007 до договору № 4706 у випадку поставки товару, якісні показники якого не відповідають показникам, зазначеним у даній специфікації, покупець застосовує знижки до ціни: за 1% відхилення по золі - 2,5% від ціни; за 1% відхилення по волозі - 1,3% від ціни.

Судом апеляційної інстанції також встановлено та вбачається з матеріалів справи, що контрагенту ВАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" рахунком від 04.10.2007 № 32 було заявлено до оплати вартість товару (вугілля) та залізничного тарифу у сумі 1 574 473,44 грн. з урахуванням зниження вартості згідно п. 5 специфікації № 1 від 25.09.2007 до договору № 4706 на суму 1 937,20 грн., тобто позивачем застосовано знижку у розмірі 1%, що було передбачено договірними зобов'язаннями.

Вказана вартість товару (вугілля) та залізничного тарифу з урахуванням знижки відображена також в податковій накладній від 04.10.2007 № 32.

ВАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" оплачено вартість товару (вугілля) та залізничного тарифу з урахуванням відображеної в рахунку знижки.

Враховуючи встановлені обставини суд касаційної інстанції погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що позивач не отримав доходу у розмірі 1 937,20 грн., що свідчить про відсутність заниження валового доходу за 11 місяців 2007 року та за 2007 рік на вказану суму, а тому донарахування позивачу податку на прибуток в сумі 484,00 грн. є безпідставним.

Безпідставним є і нарахування позивачу штрафних (фінансових) санкцій на суму недоплати податкового зобов'язання з податку на прибуток минулих податкових періодів, оскільки відповідно до пп. 17.1.3 п. 17.1 ст. 17 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" у разі коли контролюючий орган самостійно донараховує суму податкового зобов'язання платника податків за підставами, викладеними у підпункті "б" пп. 4.2.2 п. 4.2 ст. 4 цього Закону, такий платник податків зобов'язаний сплатити штраф у розмірі десяти відсотків від суми недоплати (заниження суми податкового зобов'язання) за кожний з податкових періодів, установлених для такого податку, збору (обов'язкового платежу), починаючи з податкового періоду, на який припадає така недоплата, та закінчуючи податковим періодом, на який припадає отримання таким платником податків податкового повідомлення від контролюючого органу, але не більше п'ятдесяти відсотків такої суми та не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян сукупно за весь строк недоплати, незалежно від кількості податкових періодів, що минули.

З аналізу вищезазначеної норми вбачається, що передумовою для застосування до платника податків штрафних (фінансових) санкцій є донарахування контролюючим органом суми податкового зобов'язання з певного податку.

Таким чином оскільки податковим органом податкове зобов'язання з податку на прибуток Підприємству не нараховувалось, а податок у розмірі 484,00 грн. нараховано безпідставно, то і застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 40 630,00 грн. за вказаним податком є необґрунтованим та протиправним.

Крім того, необхідно зазначити, що відповідно до п. 17.1 ст. 17 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" штрафні санкції у випадку, передбаченому п. 17.2 цієї статті, нараховуються самостійно платником податків, а не контролюючим органом.

З огляду на зазначене у суду відсутні правові підстави для висновку про законність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 03.03.2009 № /1.

Щодо податкового повідомлення - рішення від 03.03.2009 № /1, яким визначено податкове зобов'язання та штрафні (фінансові) санкції з податку на додану вартість слід зазначити наступне.

Так, пп. 7.3.1 п. 7.3 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" визначено, що датою виникнення податкових зобов'язань з поставки товарів (робіт, послуг) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата зарахування коштів від покупця (замовника) на банківський рахунок платника податку як оплата товарів (робіт, послуг), що підлягають поставці, а в разі поставки товарів (робіт, послуг) за готівкові грошові кошти - дата їх оприбуткування в касі платника податку, а при відсутності такої - дата інкасації готівкових коштів у банківській установі, що обслуговує платника податку; або дата відвантаження товарів, а для робіт (послуг) - дата оформлення документа, що засвідчує факт виконання робіт (послуг) платником податку.

Як встановлено судами попередніх інстанцій відвантаження товару одержувачу ВАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" відбулось саме 29.09.2007, що підтверджується матеріалами справи, а саме квитанціями про приймання вантажу (вугілля) № 49817044 та № 49817045 (а.с. 99-102) та розрахунком відповідальної недоїмки/надлишку вугілля, згідно якого, зважування товару ВАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" також було здійснено 29.09.2007 (а.с.94), що відповідно до умов договору від 25.09.2007 № 4706 є підставою для проведення відповідних розрахунків.

Таким чином, враховуючи, що поставка товару відбулась у вересні місяці 2007 року суди попередніх інстанцій дійшли правомірного висновку, що позивачем безпідставно суму ПДВ від обсягів поставки вугілля ВАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" відображено у складі податкових зобов'язань з ПДВ в податковій декларації за жовтень 2007 року на підставі виписаних на адресу ВАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" податкових накладних від 04.10.2007 № 31, № 32, у зв'язку з чим Підприємство занизило суму ПДВ за вересень 2007.

При цьому суд зазначає, що при розрахунку суми податкового зобов'язання з ПДВ за вересень 2007 року контролюючий орган виходив з вартості проданого товару (вугілля) за договором від 25.09.2007 № 4706 без врахування знижки вартості згідно п. 5 специфікації №1 від 25.09.2007 до вказаного вище договору на суму 1 937,20 грн., що призвело до завищення позивачеві податкових зобов'язань з ПДВ на суму 387,00 грн., а відповідно безпідставно застосовано і штрафну (фінансову) санкцію у сумі 193,50 грн.

Крім того, розмір податкових зобов'язань з ПДВ позивача саме у сумі 63 124,00 грн., за господарськими операціями проведеними з контрагентом ВАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг", підтверджується і наявними в матеріалах справи податковими накладними від 04.10.2007 № 31 та № 32 (а.с. 44, 46).

Відповідно до ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, якщо обставини справи встановлені повно і правильно, але суди першої та апеляційної інстанцій порушили норми матеріального чи процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що судами попередніх інстанцій повно і правильно встановлені обставини справи, але порушено норми матеріального права, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень, а тому вбачаються підстави для їх скасування та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позовних вимог Товариства.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210 - 232 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Криворізької південної міжрайонної державної податкової інспекції Дніпропетровської області Державної податкової служби залишити без задоволення.

Касаційну скаргу Приватного підприємства "Капрембудмонтаж" задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.12.2010 та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 10.04.2012 по справі № 2а-4639/09/0470 скасувати.

Прийняти нову постанову.

Позовні вимоги Приватного підприємства "Капрембудмонтаж" задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Криворізької південної міжрайонної державної податкової інспекції Дніпропетровської області Державної податкової служби від 03.03.2009 року № /1.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Криворізької південної міжрайонної державної податкової інспекції Дніпропетровської області Державної податкової служби від 03.03.2009 року № /1 в частині визначення суми податкового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем у розмірі 387,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 193,50 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає, крім як з підстав, у строк та в порядку, визначеними ст. ст. 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий О.В. Карась

Судді А.М. Лосєв

І.Я. Олендер