Справа № 804/7347/15
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2015-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 серпня 2015 р. Справа № 804/7347/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЦарікової О.В.,
секретаря судового засіданняБезрученко К.В.,
представників позивача Ковальової Л.В., Рудницької Ю.О.,
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ПАТ «Дніпропетровськгаз» зареєстроване як юридична особа 23.01.1998 р. Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради перебуває обліку в Криворізькій південній ОДПІ як платник податків та обов'язкових платежів.
Посадовими особами Криворізької південної ОДПІ у період з 19.01.2015 р. по 30.01.2015 р. було проведено позапланову виїзну перевірку Апостолівського управління з експлуатації газового господарства ПАТ «Дніпропетровськгаз» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2012 р. по 18.01.2015 р., валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2012 р. по 18.01.2015 р.
За результатами перевірки відповідачем складено акт від 05.02.2015 № 78/22.05/24608048, за висновками якого контролюючим органом встановлено порушення Апостолівським управлінням по експлуатації газового господарства ПАТ «Дніпропетровськгаз», зокрема, п. п. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14, п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України в частині не нарахування, неутримання та несплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб з доходу нарахованому фізичним особам у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредиторам за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності в розмірі 721, 92 грн. за грудень 2012 р. та грудень 2013 р.
Судом встановлено, що звернення до суду ПАТ по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» в особі Нікопольського управління по експлуатації газового господарства ПАТ по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» обумовлено тим, що згідно з наказом ПАТ «Дніпропетровськгаз» від 03.06.2014 р. № 199 «Про ліквідацію відокремлених підрозділів» було ліквідовано та виключено з ЄДРПОУ Апостолівське управління по експлуатації газового господарства ПАТ «Дніпропетровськгаз». У зв'язку з ліквідацією майно, дебіторсько - кредиторська заборгованість, інші активи та зобов'язання Апостолівського управління по експлуатації газового господарства ПАТ «Дніпропетровськгаз» було передано відокремленому підрозділу - Нікопольському управлінню по експлуатації газового господарства ПАТ по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз».
Матеріалами справи підтверджено, що протоколом засідання комісії по розгляду питань щодо списання безнадійної заборгованості ПАТ «Дніпропетровськгаз» від 29.12.2012 р. № 20 прийнято рішення списати дебіторську заборгованість населення (фізичних осіб) по отриманим послугам з газопостачання в сумі 1993, 16 грн. (в т.ч. 633, 73 грн. сума боргу, анульованого до закінчення строку позовної давності згідно особових рахунків фізичних осіб).
Протоколом засідання комісії по розгляду питань щодо списання безнадійної заборгованості ПАТ «Дніпропетровськгаз» від 26.12.2013 р. прийнято рішення списати дебіторську заборгованість населення (фізичних осіб) по отриманим послугам з газопостачання в сумі 3689, 84 грн. (в т.ч. 3455, 33 грн. сума боргу, анульованого до закінчення строку позовної давності згідно особових рахунків фізичних осіб).
До матеріалів справи позивачем надано постанови державної виконавчої служби про закриття провадження по стягненню боргу з причин відсутності можливості стягнути борг, у зв'язку зі смертю боржників.
В акті перевірки зазначено, що Апостолівське УЕГГ ПАТ «Дніпропетровськгаз» згідно з оборотно-сальдовими відомостями по рахунку 361 «Розрахунки з покупцями та замовниками» на підставі протоколів засідання комісії зі списання дебіторської заборгованості від 29.12.2012 р. № 20, від 26.12.2012 року № 24 відбулося списання дебіторської заборгованості фізичних осіб з балансу підприємства.
Крім того, в акті зафіксовано, що Апостолівське УЕГГ ПАТ «Дніпропетровськгаз» суму анульованого (прощеного) боргу не включило до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому борг було анульовано (IV квартал 2012 року та IV квартал 2013 р.).
З позиції податкового органу, кредитор, який не повідомив фізичну особу - боржника про анулювання боргу, і не виконав умови пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України щодо включення відомостей до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, порушив норми розділу IV ПК України, зобов'язаний нарахувати, утримати та/або сплатити (перерахувати) податок на доходи фізичних осіб до бюджету.
Згідно з пп. 14.1.180 п. 14.1 ст.14 ПК України податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.
Статтею 18 ПК України встановлено, що податковим агентом визнається особа, на яку цим Кодексом покладається обов'язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків. Податкові агенти прирівнюються до платників податку і мають права та виконують обов'язки, встановлені цим Кодексом для платників податків.
Положеннями ст. 36 ПК України передбачено, що податковий обов'язок - це обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов'язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов'язків платника податків, крім випадків, передбачених законом. Виконання податкового обов'язку може здійснюватися платником податків самостійно або за допомогою свого представника чи податкового агента. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.
У відповідності до ст. 37 ПК України підставами для припинення податкового обов'язку, крім його виконання, є: ліквідація юридичної особи; смерть фізичної особи, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою; втрата особою ознак платника податку, які визначені цим Кодексом; скасування податкового обов'язку у передбачений законодавством спосіб.
Пунктом 162.3 ст. 162 ПК України встановлено, що у разі смерті платника податку або оголошення його судом померлим чи визнання безвісно відсутнім або втрати ним статусу резидента (за відсутності податкових зобов'язань як нерезидента згідно з цим Кодексом) податок за останній податковий період справляється з нарахованих на його користь доходів. Відповідно до цього останнім податковим періодом вважається період, який закінчується днем, на який відповідно припадає смерть такого платника податку, винесення такого судового рішення чи втрата ним статусу резидента.
Пункт 162.3 ст. 162 ПК України по відношенню до ст. 14 ПК України є спеціальною нормою, у зв'язку з чим у викладеній ситуації саме правила пункту 162.3 ст.162 ПК України підлягають застосуванню.
З аналізу п. 162.2 ст. 162 ПК України вбачається, що виконання вимог з утримання, нарахування та перерахування ПДФО на доходи померлих осіб можливе виключно у тому випадку, коли підприємство дізнається про смерть абонента саме в податковий період, на який припадає дата смерті такого абонента.
З матеріалів справи та пояснень представників позивача вбачається, що ПАТ «Дніпропетровськгаз» дізнавалося про смерть абонентів виключно з постанов відділів державної виконавчої служби про закінчення виконавчого провадження у зв'язку зі смертю абонентів, тобто, вже поза межами податкового періоду, на який відповідно припадає смерть такого платника податку.
Діючим законодавством не встановлений механізм інформування відділами РАЦС підприємств газового господарства про реєстрацію актів громадянського стану (в тому числі, фактів смерті), не передбачене право підприємства на отримання такої інформації та кореспондуючий цьому праву обов'язок відділів РАЦС надавати таку інформацію підприємствам.
Встановлення переліку спадкоємців також не є обов'язком податкового агента, тим більше, що така інформація підпадає під категорію інформації про персональні дані.
Тобто, виконання вимог ст. 162 ПК України в частині відображення підприємством газового господарства доходів померлих осіб в податковому періоді, на який відповідно припадає смерть такого платника податку, не є можливим через відсутність станом на податковий період у підприємства такої інформації.
При цьому, зі змісту ст. 37 ПК України вбачається, що смерть фізичної особи, в той же час, є підставою для припинення податкового обов'язку, що спростовує висновки податкового органу про допущені нами порушення вимог ПК України.
Таким чином, суд погоджується із позицією позивача відносно того, що інформація про смерть фізичної особи, посилання на яку міститься в постанові відділу ДВС про закінчення виконавчого провадження у зв'язку зі смертю фізичної особи, отримана підприємством поза межами податкового періоду, в якому мала місце ця подія (смерть), є підставою для припинення податкового обов'язку зі сплати податку на доходи фізичних осіб.
На сторінці 32 акту перевірки зазначено, що до перевірки не надано свідоцтв про смерть боржників, документів про вжиття заходів щодо виявлення спадкоємців та документів про повідомлення фізичних осіб-боржників про анулювання боргу.
Суд зазначає, що обов'язку з надання таких документів з урахуванням специфіки їх походження, діючим законодавством не передбачено.
Щодо доказів повідомлення фізичних осіб - боржників про анулювання боргу, оскільки списання відбулося вже після того, як позивач дізнався з постанов відділу ДВС про закінчення виконавчого провадження у зв'язку зі смертю абонентів, про смерть таких абонентів, враховуючи відсутність законодавчої урегульованості механізму повідомлення за умов того, що такий абонент вже помер, відсутності визначення кола осіб, які можуть бути повідомлені, відповідно, юридичних підстав повідомити таких осіб у ПАТ «Дніпропетровськгаз» не було.
У відповідності до статті 109 ПК України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
За умов відсутності факту порушення вимог діючого законодавства, недоведеності факту наявності вини в діях ПАТ «Дніпропетровськгаз», притягнення підприємства до фінансової відповідальності є безпідставним.
Стосовно відображення у податковій звітності сум доходів, нарахованих (сплачених) на користь платників податків - фізичних осіб і сум утриманого з них податку, судом встановлено наступне.
В акті перевірки на сторінці 35 зафіксовано, що ПАТ «Дніпропетровськгаз» суму списаної дебіторської заборгованості фізичних осіб, в тому числі, заборгованості, за якою минув строк позовної давності та суму анульованого (прощеного) боргу не включило до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (IV квартал 2012 року та IV квартал 2013 року) внаслідок чого подало податковий розрахунок за ф. 1-ДФ за IV квартал 2012 року та IV квартал 2013 року з недостовірними відомостями про суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку фізичних осіб у вигляді списаної заборгованості, за якою минув строк позовної давності та у вигляді анульованого (прощеного) боргу платника податку за самостійним рішенням кредитора, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, а також про суми нарахованого та утриманого з них податку в грудні 2012 року та грудні 2013 року, що є порушенням пп. 14.1.180 п.14.1 ст. 14.1.182 ст. 14, п. 49.18 ст. 49, п.51.1 ст. 51, пп. 164.2.17, п. 164.2 ст. 164, пп. «б» п. 176.2 ст. 176 ПК України.
Відповідно до ст. 51 ПК України платники податків, в тому числі, податкові агенти, зобов'язані подавати контролюючим органам у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків.
Згідно п. 176.2 ст. 176 ПК України особи, які відповідно до ПК України мають статус податкових агентів, зобов'язані:
а) своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок;
б) подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається.
Згідно зі ст. 15 ПК України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти, нерезиденти України), юридичні особи та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або проводять діяльність (операції"), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок зі сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.
Статтею 22 Цивільного кодексу України визначене поняття «фізичної особи», у відповідності до якого фізична особа - це людина як учасник цивільних відносин.
Згідно зі ст. 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження та припиняється у момент її смерті. Здатність набувати певні права та обов'язки виникає виключно в рамках існування терміну цивільної дієздатності, після смерті, відповідно, в правовому сенсі, особа втрачає цивільну дієздатність, і як наслідок, припиняється його обов'язки, що виникли в рамках цивільних відносин.
З наведеного вбачається, що виконання вимог Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і суми утриманого з них податку, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 21.02.2014 року № 49 можливе виключно у випадку наявності всіх складових диспозиції п.1.1 розділу І Порядку, в тому числі, наявності платника податку - фізичної особи.
Отже, у зв'язку зі смертю фізичної особи та, відповідно, відсутністю в розумінні діючого законодавства платника податку як такого, підстав для відображення у податковій звітності сум доходів, нарахованих (сплачених) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, немає.
Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання щодо судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.
Таким чином, документально підтверджені позивачем судові витрати - судовий збір сплачений згідно платіжного доручення № 1354 від 04.06.2015 р. в сумі 1827, 00 грн. підлягає стягненню з Державного бюджету України на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 94, 158 - 163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
Присудити з Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» в особі Нікопольського управління по експлуатації газового господарства Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Дніпропетровськгаз" судові витрати з оплати судового збору у розмірі 1827, 00 грн.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 21 серпня 2015 року.

Суддя О.В. Царікова