Справа № 815/235/16
Суддя: Потоцька Н. В.
Дата ухвалення: 2016-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/235/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2016 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Потоцької Н.В.

за участю секретаря Загрійчук О.В.

сторін:

позивача ОСОБА_1

представник відповідача Ейсмонт І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до прокуратури Одеської області про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

З позовом до суду звернулась ОСОБА_1 до прокуратури Одеської області в якому, з урахуванням поданих уточнень, просить:

- визнати незаконним та скасувати наказ заступника Генерального прокурора України - прокурора Одеської області від 14.12.2015 року №3157к про звільнення молодшого радника юстиції ОСОБА_1 з посади прокурора прокуратури Ренійського району з 14 грудня 2015 року у зв'язку з реорганізацією та скороченням кількості прокурорів органу прокуратури (п.9 ч.1 ст.51 Закону України «Про прокуратуру»);

- поновити молодшого радника юстиції ОСОБА_1 на посаді прокурора прокуратури Ренійського району Одеської області з 14 грудня 2015 року;

- стягнути з прокуратури Одеської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 16240,00 грн.

В обґрунтування заявленої правової позиції позивач зазначає, що Наказом заступника Генерального прокурора України - прокурора Одеської області від 14.12.2015 року №3157к мене звільнено з займаної посади у зв'язку з реорганізацією та скороченням кількості прокурорів органу прокуратури (п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру») на підставі наказу Генерального прокурора України від 23.09.2015 року №87ш.

На думку позивача звільнення та наказ від 14.12.2015 року № 3157к є незаконими, і такими, що грубо порушують права на працю, що і стало підставою для звернення до суду.

У судовому засіданні позивач підтримала заявлені позовні вимоги та просила суд позов задовольнити в повному обсязі, з підстав, викладених в адміністративному позові та наданих в судовому засіданні поясненнях.

Представник відповідача в судовому засідання проти позову заперечувала. В обґрунтування заявленої правової позиції надала до суду письмові заперечення, в яких зокрема зазначила, що наказ заступника Генерального прокурора України - прокурора Одеської області від 14.10.2015 № 3157к прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Законом України «Про прокуратуру».

Щодо вимоги про поновлення позивача на посаді прокуратури Ренійського району то відповідно до ст. 235 КЗпП України, поновлення здійснюється на тут ж посаду, яку обіймав працівник, разом з тим, у зв'язку з набранням чинності ст. 12 Закону України «Про прокуратуру», прокуратуру Ренійського району було ліквідовано, а порядок призначення до новоутвореної Ізмаїльської місцевої прокуратури позивачем додержано не було.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, перевіривши їх доказами, судом встановлено наступне.

В органах прокуратури України ОСОБА_1 працювала з жовтня 2001 року.

З 08.06.2012 року на посаді прокурора прокуратури Ренійського району Одеської області.

28.09.2015 р. ОСОБА_1 попереджено про звільнення із займаної посади та органів прокуратури у зв'язку із ліквідацією органу прокуратури (п.9 ч.1 ст.51 Закону України «Про прокуратуру») у разі не проходження або неуспішного проходження тестування для заміщення посади прокурора у відповідній місцевій прокуратурі з 14.12.2015 року (а/с. 17).

14.12.2015 року Наказом заступника Генерального прокурора України - прокурора Одеської області № 3157к, ОСОБА_1 звільнено з займаної посади у зв'язку з реорганізацією та скороченням кількості прокурорів органу прокуратури (п.9 ч.1 ст.51 Закону України «Про прокуратуру») (а/с. 18).

З наказом про звільнення ОСОБА_1 була ознайомлена 16.12.2015 року.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного.

Правові засади організації і діяльності органів прокуратури України, статус прокурорів, система та структура органів прокуратури України, в т.ч. порядок зайняття посади прокурора та звільнення з цієї посади, визначається Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697 (далі - Закон № 1697-VII).

Цей Закон набирає чинності з 15 липня 2015 року, крім:

пункту 5 розділу XII (крім підпунктів 3, 5, 8, 9, 12, 20, 42, 49, 63, 67), розділу XIII цього Закону, які набирають чинності з дня, наступного за днем його опублікування;

статей 21, 28 - 38, 42, 44 - 50, 62 - 63, 65 - 79 цього Закону, які набирають чинності 15 квітня 2016 року;

статті 12 та Додатка до цього Закону щодо переліку та територіальної юрисдикції місцевих прокуратур, які набирають чинності з 15 грудня 2015 року (п. 1 розділу ХІІ Прикінцеві положення Закону № 1697-VII).

Відповідно до ст. 7 Закону № 1697-VII систему прокуратури України становлять:1) Генеральна прокуратура України; 2) регіональні прокуратури; 3) місцеві прокуратури; 4) військові прокуратури; 5) Спеціалізована антикорупційна прокуратура.

Згідно ст. 10 Закону № 1697-VII, у системі прокуратури України діють регіональні прокуратури, до яких належать прокуратури областей, Автономної Республіки Крим, міст Києва і Севастополя.

У структурі регіональної прокуратури утворюються підрозділи управління та відділи.

Відповідно до п. 5-1 Розділу XIII «Перехідні положення» Закону № 1697-VII до набрання чинності положеннями, передбаченими абзацом третім пункту 1 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» цього Закону прокурорами місцевих прокуратур призначаються: прокурори, які на день набрання чинності цим Законом працюють у міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратурах, - за умови успішного проходження ними тестування. Проведення тестування, стажування здійснюється в порядку, затвердженому Генеральним прокурором України.

Умови і процедуру проведення тестування на посади прокурорів місцевих прокуратур визначаються Порядком проведення тестування для зайняття посади прокурора місцевої прокуратури, затвердженим наказом Генерального прокурора України від 20.07.2015 № 98 (далі - Порядок № 98). Згідно інформації, яка міститься на офіційному сайті Верховної ради України в розділі «Законодавство України», наказ Генерального прокурора України №98 від 20.07.2015 зареєстровано в Міністерстві юстиції України 31 липня 2015 р. за № 928/27373. Аналогічні відомості щодо реєстрації вказаного наказу в Мін'юсті містяться також в інформаційно-правовій системі «Ліга-Закон».

Відповідно до п. 1.2. Порядку № 98, на посади прокурорів місцевих прокуратур призначаються особи за результатами успішного проходження ними тестування.

Тестування забезпечує умови для об'єктивного і неупередженого з'ясування спроможності кандидатів за своїми професійними та особистісними якостями виконувати службові обов'язки на посадах прокурорів місцевих прокуратур (п. 1.3. Порядку №98).

Пункт 1.4. Порядку №98 визначає, що прокурори та стажисти на посадах прокурорів, які на день набрання чинності Законом України "Про прокуратуру" працюють у міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратурах, претендують на зайняття посади прокурора місцевої прокуратури, яка утворюється шляхом реорганізації прокуратури районного рівня, в якій вони працюють.

Згідно п. 4.1. Порядку №98 основними етапами відбору кандидатів на посаду прокурора місцевої прокуратури є: прийом документів; тестування на знання законодавчої бази (професійний тест); тестування на загальні здібності; формування рейтингу кандидатів.

Відповідно до п. 5.2. Порядку № 98, працівник, який на день набрання чинності Законом України «Про прокуратуру» працює в міській, районній, міжрайонній, районній у місті прокуратурі, подає заяву за формою, наведеною у додатку 3 цього Порядку, для участі в тестуванні на посаду прокурора тієї місцевої прокуратури, яка буде сформована шляхом реорганізації прокуратури районного рівня, в якій він працює.

Максимальна кількість балів, яку може набрати кандидат за результатами проходження двох тестувань, - 200, які враховуються рівними частинами (50 % - тестування на знання законодавчої бази (професійний тест) та 50 % - тестування на загальні здібності) (п. 3.15. Порядку №98).

Згідно п. 9.1. Порядку № 98, рейтинг кандидата визначається за результатами тесту на знання законодавчої бази (професійний тест) та тесту на загальні здібності.

Пункт 9.5. Порядку № 98 визначає, що керівник регіональної прокуратури після отримання рейтингового списку кандидатів на посади прокурорів конкретної місцевої прокуратури та рапорту працівника прокуратури (заяви для тих, хто не працює у прокуратурі), який успішно пройшов тестування, видає наказ про його призначення на посаду, враховуючи підсумковий бал кандидата (від вищого до нижчого) та кількість штатних одиниць у відповідній місцевій прокуратурі.

Судом встановлено, що у зв'язку з набранням чинності 15.07.2015 Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VI, наказом Генерального прокурора України від 23.09.2015 №87ш внесені зміни до структури та штатного розпису прокуратури Одеської області внесено зміни та припинено діяльність, зокрема прокуратури Ренійського району Одеської області.

Згідно Додатку до Закону України «Про прокуратуру», було створено Ізмаїльську місцеву прокуратуру, юрисдикція якої розповсюджується на Болградський, Ізмаїльський, Кілійський, Ренійський райони, м. Ізмаїл Одеської області, прокурорами вказаної прокуратури призначено осіб згідно п. 5-1 Закону за результатами тестування.

Згідно наказу Генерального прокурора України від 23.09.2015 №87ш, встановлено у штатному розписі Ізмаїльської місцевої прокуратури 50,5 одиниць, у тому числі 36 - прокурорів прокуратури.

Відповідно до вимог ст. 49-2 КЗпП України та п. 5-1 Перехідних положень Закону №1697-VI, 25 вересня 2015 року позивача попереджено про звільнення із займаної посади та органів прокуратури у зв'язку з ліквідацією органу прокуратури та скороченням кількості прокурорів (п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру»); та повідомлено, що у разі успішного проходження тестування для заміщення посади прокурора у відповідній місцевій прокуратурі та при наявності вакантних посад йому буде запропоновано працевлаштування.

Позивачем подано заяву про допуск до тестування для зайняття вакантної посади прокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області. Вказану заяву було скеровано до Одеського регіонального центру.

Згідно рейтингового списку кандидатів на зайняття посад прокурорів Ізмаїльської місцевої прокуратури, надісланого робочою групою Одеського регіонального центру, ОСОБА_1 зайняла 40 місце, набравши у підсумку 79,3 бали. Результати тестування позивачем не оскаржувалися.

У ході укомплектування Ізмаїльської місцевої прокуратури на вакантні посади прокурорів прокуратури призначено 36 особу відповідно до рейтингового списку.

Згідноз абз. 3 п. 1 розділу XII "Прикінцеві положення" Закону №1697-VII, статті 28 - 38, цього Закону (в т.ч. ст. 31 Закону) набирають чинності 15 квітня 2016 року. Тобто, до 15.04.2016 працюючі прокурори міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратур призначаються прокурорами місцевих прокуратур за результатами успішного тестування, порядок якого визначаються наказом Генерального прокурора.

Суд також звернув увагу, що позивач не набрав 60 відсотків максимально можливого балу, що передбачений ст. 31 Закону № 1697-VII, а саме: 120,0 балів (60 % х 200).

Вирішуючи спір, з огляду на аргументацію позивача, суд зазначає, що згідно п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону № 1697-VII прокурор звільняється з посади у разі: ліквідації чи реорганізації органу прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури.

Пункт 1 частини першої статті 40 КЗпП України передбачає, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною другою статті 40 цього Кодексу встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно з частинами першою та третьою статті 49-2 КЗпП про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Вище було встановлено, що порядок призначення на посади прокурорів місцевих прокуратур з числа прокурорів, які на день набрання чинності Законом № 1697-VII працюють у міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратурах, визначений спеціальним законом - п. 5-1 Перехідних положень Закону № 1697-VII. Зокрема, такий прийом на роботу можливий за умови успішного проходження ними тестування.

За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Відповідна правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду України від 17.02.2015 у справі №21-8а15, постанові Вищого адміністративного суду України від 16.07.2015 К/800/10543/15 (№2а-5582/08), ухвалі Вищого адміністративного суду України від 24.07.2015 К/9991/39504/11, інші.

За вказаних обставин, суд не приймає до уваги доводи позивача про те, що його звільнення проведено з порушенням норм трудового законодавства (КЗпП України), що регулють порядок звільнення за скороченням штатів, встановлюють додаткові гарантії для працівника.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги необгрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 6-8, 71, 86, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції.

Суддя Потоцька Н.В.

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

03 березня 2016 року.