Справа № 804/2140/14
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2016-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2016 року м.Київ К/800/35087/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець Т.Г., Голяшкіна О.В., Зайця В.С.,

розглянувши в письмовому провадженні касаційну скаргу Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 грудня

2014 року

та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 08 липня

2015 року

у справі №804/2140/14

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

до Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного

управління Міндоходів у Дніпропетровській області

про визнання дій незаконними, скасування вимоги, зобов'язання вчинити певні

дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання незаконними дій щодо нарахування боргу зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, скасування вимоги про сплату недоїмки з єдиного внеску від 07 жовтня 2013 року № Ф-291 на суму 8658,71 грн., зобов'язання анулювати нараховану заборгованість зі сплати єдиного внеску.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 08 липня 2015 року, позов задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано вимогу № Ф-291 від 07 жовтня 2013 року, в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Обґрунтовуючи свою правову позицію, суди першої та апеляційної інстанції виходили з того, що позивач як особа, яка отримує пенсію за віком, у відповідності до частини 4 статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», звільнена від сплати єдиного внеску.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, Нікопольська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області звернулась до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить вищезазначені судові рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Також, у касаційній скарзі Нікопольська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області просить замінити відповідача у справі - Нікопольську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області на її правонаступника - Нікопольську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області.

В обґрунтування такого клопотання зазначає, що на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 06 серпня 2014 року №311 «Про утворення територіальних органів Державної фіскальної служби та визнання такими, що втратили чинність, деяких актів Кабінету Міністрів України» утворено, як юридичну особу публічного права - Нікопольську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області шляхом реорганізації Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області у вигляді приєднання.

За статтею 55 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії адміністративного процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов'язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов'язкові для особи, яку він замінив.

З урахуванням обставин справи та наведеної норми права, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає за потрібне задовольнити клопотання ДПІ та замінити Нікопольську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області на її правонаступника - Нікопольську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області.

На адресу Вищого адміністративного суду України заперечень від фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 не надходило.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження, встановленого пунктом 1 частини 1 статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши і обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і наданої ними правової оцінки обставин у справі, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 зареєстрована як фізична особа-підприємець виконавчим комітетом Нікопольської міської ради Дніпропетровської області 29 вересня 2005 року. Позивач перебуває на спрощеній системі оподаткування, є платником єдиного податку.

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, є пенсіонером, отримує пенсію за віком, призначену відповідно до статті 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення» зі зниженням пенсійного віку як матері інваліда з дитинства.

Нікопольською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області 07 жовтня 2013 року прийнята вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-291, згідно якої від позивача вимагається сплатити суму недоїмки зі сплати єдиного внеску в розмірі 8658,71 грн.

Вказана вимога про сплату боргу (недоїмки) сформована відповідачем у зв'язку з наявністю у позивача, яка як фізична особа-підприємець перебуває на спрощеній системі оподаткування та сплачує єдиний податок, недоїмки зі сплати єдиного внеску, починаючи з серпня 2011 року по 2 квартал 2013 року включно.

Вирішуючи спір суди попередніх інстанцій встановили, що вимогою № Ф-821 від 03 травня 2013 року від позивача вимагалось сплатити заборгованість зі сплати єдиного внеску в розмірі 7464,68 грн. за період з серпня 2011 року по 1 квартал 2013 року включно.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2013 року по справі №804/14364/13-а, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 02 жовтня 2014 року, визнано незаконною вимогу про сплату недоїмки №Ф-821 від 03 травня 2013 року (а.с.68-71).

Переглядаючи судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, з урахуванням доводів касаційної скарги, колегія суддів Вищого адміністративного суду України виходить з наступного.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначаються Законом України від 8 липня 2010 року №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (Закон №2464-VI).

Стаття 1 цього Закону визначає єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (єдиний внесок) як консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Пунктом 4 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI встановлено, що платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

За приписами частини четвертої цієї статті особи, зазначені у пункті 4 частини першої цієї статті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Як встановлено статтею 1 Закону України від 9 липня 2003 року №1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (Закон №1058-ІV) пенсіонером є особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім'ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

За визначенням цієї ж статті пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

Згідно положень частини першої статті 9 Закону №1058-ІV за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Законом України «Про пенсійне забезпечення» також визначені види пенсій, серед яких є і державна пенсія за віком.

За правилами статті 26 Закону №1058-ІV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

При цьому, у силу положень статті 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення» жінки, які народили п'ятеро або більше дітей і виховали їх до восьмирічного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на пенсію за віком після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 15 років із зарахуванням до стажу часу догляду за дітьми (пункти «є» і «ж» статті 56). При цьому до числа інвалідів з дитинства належать також діти-інваліди віком до 16 років, які мають право на одержання соціальної пенсії.

Тобто, зазначеним особам пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що у розумінні чинного законодавства особа, якій призначено пенсію зі зниженням пенсійного віку як матері інваліда з дитинства, є такою, що отримує саме пенсію за віком.

Судова колегія Вищого адміністративного суду України зауважує, що частина четверта статті 4 Закону № 2464-VI не містить виключень при її застосуванні щодо пенсій за віком, призначених на пільгових умовах. Також така норма Закону № 2464-VI не пов'язує звільнення особи від сплати єдиного внеску із досягненням нею певного віку.

Отже, необхідними умовами застосування вищезазначеного положення є: по-перше, статус пенсіонера за віком або інваліда; по-друге, отримання відповідно до закону пенсії або соціальної допомоги.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що позивач у відповідності до частини 4 статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» звільняється від сплати за себе єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Крім того, відсутність у позивача заборгованості зі сплати єдиного внеску за період з серпня 2011 року по 1 квартал 2013 року підтверджена судовими рішеннями, які набрали законної сили.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України не погоджується із доводами скаржника, оскільки останній обмежувально тлумачить зміст частини 4 статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», що є неприпустимим та нівелює мету її прийняття.

Таким чином, доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи.

В обґрунтування касаційної скарги Інспекцією фактично покладені доводи апеляційної скарги, які зводяться до переоцінки доказів у справі та не свідчать про порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що судами першої та апеляційної інстанції правозастосування відбулось із дотримання норм діючого законодавства та з повним, достовірним, неупередженим та об'єктивним з'ясуванням обставин справи.

Відповідно статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи викладене, судова колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що доводи касаційної скарги не спростовують висновків, викладених в оскаржуваних судових рішеннях, вони ґрунтуються на вимогах норм процесуального законодавства, підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись статтями 55, 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Клопотання Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про заміну відповідача у справі - задовольнити.

Замінити Нікопольську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області на її правонаступника - Нікопольську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області.

Касаційну скаргу Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 08 липня 2015 року у справі №804/2140/14 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам і може переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та у порядку, передбачені статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді