Справа № 21-429а16
Суддя: Гриців М.І.
Дата ухвалення: 2016-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

10 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у складі:

судді-доповідачаГриціва М.І.,
суддів:Кривенди О.В., Маринченка В.Л., -
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 20 жовтня 2015 року у справі за його позовом до Львівської міської ради, Департаменту містобудування Львівської міської ради, треті особи: Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області, ОСОБА_5 про визнання рішення протиправним,

встановила:

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 20 жовтня 2015 року залишив без змін постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 4 червня 2013 року про відмову у задоволенні позову.

Не погодившись з ухвалою Вищого адміністративного суду України, ОСОБА_4 подав заяву про її перегляд Верховним Судом України з передбаченої пунктом 1 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, що регулюють відносини сфері регулювання містобудування, що, на думку заявника, підтверджується рішенням Вищого адміністративного суду України від 25 березня 2014 року (справа № К/800/3910/14).

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України перевірила наведені у заяві доводи і дійшла висновку про таке.

За правилами пункту 1 частини першої статті 237 КАС одним із мотивів перегляду Верховним Судом України судових рішень в адміністративних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Ухвалення різних за змістом судових рішень матиме місце в разі, коли суд (суди) касаційної інстанції у розгляді двох чи більше справ за тотожних предмету спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового матеріально-правового регулювання спірних правовідносин дійшов (дійшли) протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Як видно зі змісту рішення, про перегляд якого подана заява, спір виник щодо рішення органу місцевого самоврядування про передачу третій особі у власність земельної ділянки для обслуговування гаража. Це рішення заявник вважає протиправним, позаяк воно прийнято стосовно земельної ділянки, що належить до прибудинкової території будинку за місцем його проживання, а не третьої особи. Зазначає також, що Департамент містобудування не повинен був дозволяти проектування нової капітальної будівлі замість існуючого збірно-розбірного металевого гаража без попереднього розроблення і затвердження історико-містобудівних обґрунтувань, зважаючи на те, що місце дозволеної будівлі перебуває в межах території історичного ареалу.

Суд касаційної інстанції із покликанням на норми права, які заявник вважає застосованими неоднаково, дійшов висновку, що гараж не є металевою збірно-розбірною конструкцією, а підпадає під характеристику капітальної будівлі, із придбанням якої її власник набув право користування земельною ділянкою. Рішення про надання дозволу на проектування нової капітальної будівлі приймалось з урахуванням відомостей про те, що місце, де мав будуватися гараж, не входить в межі історичного ареалу.

У рішенні, наданому для порівняння, з певними особливостями теж застосувалися норми права, що регулюють відносини у сфері містобування та охорони історичної культурної спадщини, але їх застосування було зумовлено іншими, відмінними за змістом фактичними обставинами. Зокрема, у цій справі, з-поміж іншого, було встановлено, що будинок, в якому проводилися будівельні роботи, належить до об'єкту культурної спадщини, а самі роботи проводилися самочинно.

З наведеного висновується, що заява не містить необхідного обґрунтування підстав, за яких за законом справа може бути допущена до провадження Верховного Суду України.

З огляду на викладене, керуючись статтею 240 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України

ухвалила:

Відмовити у допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до Львівської міської ради, Департаменту містобудування Львівської міської ради, треті особи: Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області, ОСОБА_5 про визнання рішення протиправним для перегляду ухвали Вищого адміністративного суду України від 20 жовтня 2015 року.

Суддя-доповідач М.І. Гриців

Судді: О.В. Кривенда

В.Л. Маринченко