Справа № 335/9922/15-а
Суддя: Гашук К. В.
Дата ухвалення: 2015-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

1Справа № 335/9922/15-а 2-а/335/243/2015
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2015 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Гашук К.В., при секретарі Лєдовій А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя із адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя із вимогами про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії.

В обґрунтування позову зазначав, що постановою Верховної Ради України № 634-VІІІ від 16.07.2015 року він був звільнений з посади судді господарського суду Запорізької області, у звязку з відставкою, оскільки мав необхідний судовий стаж роботи.

Наприкінці 2010 року позивачу вже було призначено щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80% від заробітної плати, яке він отримував декілька місяців, згідно Закону України «Про статус суддів» №2862-ХІІ від 15.12.1992 р.

З 2011 року виплату щомісячного довічного грошового утримання працюючим суддям було зупинено у звязку із внесенням змін до законодавства.

У звязку із звільненням (відставкою) з посади судді, позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя із заявою від 01.09.2015 року про поновлення виплати щомісячного довічного грошового утримання з цієї дати. 02.09.2015 року додатково ОСОБА_1 звертався до відділення Пенсійного фонду з метою надання додаткових документів, з особистої справи, яка заходилась в господарському суді Запорізької області.

Листом від 09.09.2015 року за №182/х-9 відповідач повідомив про неможливість поновлення виплати щомісячного довічного грошового утримання згідно Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Посилаючись на те, що дії відповідача є неправомірними та суперечать положенням ОСОБА_2 України, Закону України «Про судоустрій і статус суддів, ОСОБА_1 просив суд визнати протиправною відмову Управління Пенсійного Фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя у виплаті ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді та зобовязати відповідача виплачувати ОСОБА_1 з 01.09.2015 року щомісячне грошове утримання судді.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Представник Управління Пенсійного Фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя проти позовних вимог заперечувала та просила відмовити у задоволенні позову з підстав, які викладені у запереченнях на позов. Зокрема, зазначала, що ОСОБА_1 на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя не перебуває, а відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213, у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне грошове утримання призначаються відповідно до Закону Украйни «Про судоустрій і статус суддів». Оскільки до 01.06.2015 року не було прийнято відповідного закону, то призначення спеціальних пенсій, в тому числі, щомісячного довічного грошового утримання судді, були зупинені. Зважаючи на викладені обставини представник відповідача зазначає, що управління діяло виключно в межах своїх повноважень та відповідно до вимог чинного пенсійного законодавства і жодним чином не порушувало прав та законних інтересів позивача.

Вислухавши осіб, які приймали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази у сукупності, суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку, у тому числі, органів державної влади.

Статтею 19 ОСОБА_2 України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_2 та законами України.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працював на посаді судді господарського суду Запорізької області, з якої його було звільнено на підставі постанови Верховної Ради України № 634-VІІІ від 16.07.2015 року, у звязку з поданням заяви про відставку.

На підставі Положення про призначення і виплату щомісячного грошового утримання працюючим суддям, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України №81 від 24.07.2009 року, 02.07.2010 року Запорізьким апеляційним господарським судом на імя голови Державної судової адміністрації України направлено Лист №04/5-1/216 з відповідними документами для розгляду питання про призначення щомісячного грошового утримання судді Запорізького апеляційного господарського суду Хуторному В.М.

Листом №17-4638/10 від 14.07.2010 р. Державна судова адміністрація Україні надала дозвіл на отримання такого грошового утримання.

Наказом Запорізького апеляційного господарського суду №78-к від 25.08.2010 року ОСОБА_1 з 15.08.2010 р. було призначено щомісячне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати. Наказом голови господарського суду Запорізької області №7-к від 04.01.2011 р. на підставі п. 4 ст. 43 Закону України «Про статус суддів» ОСОБА_1 призначено щомісячне грошове утримання, як працюючому судді в розмірі 80 відсотків заробітної плати, а наказом голови господарського суду Запорізької області №13-к від 01.02.2011 р., відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 року № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» з 01 лютого 2011 року, ОСОБА_1 було призначено щомісячне грошове утримання в розмірі 82 відсотка заробітної плати.

У звязку із зміною в законодавстві, у 2011 році виплата щомісячного грошового утримання судді була припинена.

26.11.2014 року ОСОБА_1 звернувся до Вищої ради юстиції України із заявою про відставку. Постановою Верховної Ради України № 634-VІІІ від 16.07.2015 року ОСОБА_1 звільнено з посади судді у звязку з поданням заяви про відставку.

01.09.2015 року ОСОБА_1 звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя із заявою про поновлення виплати довічного грошового утримання судді у звязку із звільненням його з посади судді.

Своїм листом № 182/х-9 від 09.09.2015 року відповідач повідомив ОСОБА_1 про те, що поновити виплату довічного грошового утримання судді неможливо, оскільки він не перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя, як пенсіонер.

03.11.2015 року ОСОБА_1 направив відповідачу копії документів, які він просив витребувати з попереднього місця роботи, на підставі яких йому було призначено та протягом 2010-2011 років виплачувалось щомісячне довічне грошове утримання судді.

Проте, листом від 11.11.2015 року № 265/х-9 Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя знову повідомило позивача про те, що на обліку в Управлінні він не перебуває та щомісячне довічне грошове утримання йому не призначалося. Крім того, відповідач зазначив, що відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213, у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів». У звязку з викладеним з 1 червня 2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених вищезазначеним законом, не призначаються.

Порядок призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці передбачено Порядком подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, який затверджено постановою Правління Пенсійного Фонду України від 25.01.2008 року № 3-1 (далі-Порядок).

Пунктами 1.2., 1.4. зазначеного порядку встановлено, що щомісячне довічне утримання призначається з дня, наступного після відрахування судді зі штату суду згідно з наказом, виданим на підставі акта Верховної Ради України або Президента України про звільнення у зв'язку з поданням заяви про відставку, у тому числі у відставку за станом здоров'я, що перешкоджає продовженню виконання обов'язків, та припинення виплати щомісячного грошового утримання працюючому судді, якщо звернення за призначенням щомісячного довічного утримання відбулося не пізніше трьох місяців з дня відрахування судді зі штату суду. У разі звернення пізніше трьох місяців з дня відрахування судді зі штату суду щомісячне довічне утримання призначається з дня звернення. У разі, якщо до заяви про призначення щомісячного довічного утримання додані не всі необхідні документи, орган, що призначає щомісячне довічне утримання, письмово повідомляє про те, які документи необхідно подати додатково.

Відповідно до п. 2.1. Порядку, до заяви про призначення щомісячного довічного утримання судді у відставці додаються, додається зокрема, наказ про відрахування судді зі штату суду та припинення виплати щомісячного грошового утримання працюючому судді.

Зазначені положення Порядку свідчать про те, що виплата щомісячного грошового утримання, яка виплачувалась ОСОБА_1, як працюючому судді, не має жодного відношення до його права на призначення йому щомісячного довічного грошового утримання, як судді у відставці. Чинним законодавством та Порядком не передбачено процедури поновлення виплати щомісячного грошового утримання, яке виплачувалось працюючому судді, після його звільнення з посади, а тому заява ОСОБА_1 щодо поновлення виплати щомісячного грошового утримання не відповідала діючому законодавству.

Разом з тим, Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя не виконало свого обовязку щодо розяснення позивачу права на звернення із заявою про призначення йому щомісячного довічного грошового утримання та на подання необхідних для вирішення цього питання документів, у звязку з чим суд приходить до висновку, що дії відповідача призвели до порушення права ОСОБА_1 на своєчасне призначення та отримання щомісячного грошового утримання судді.

На дату подання заяви про відставку з посади судді, станом на 26.11.2014 року, питання призначення щомісячного грошового утримання регулювались нормами ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до частини другої якої, суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті за ним зберігається право на одержання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу"

З урахуванням викладених обставин, суд вважає відмову відповідача у виплаті ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання протиправною, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_2 України гарантується.

Згідно із ст. 8 ОСОБА_2 України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. ОСОБА_2 України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_2 України і повинні відповідати їй. ОСОБА_2 України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_2 України гарантується.

Відповідно до ст. 22 ОСОБА_2 України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією ОСОБА_2, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Частиною 1 ст. 126 ОСОБА_2 визначено, що незалежність і недоторканність суддів гарантуються ОСОБА_2 і законами України.

Відповідно до п. 8 ч. 4 ст. 47 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», незалежність судді забезпечується належним матеріальним і соціальним забезпеченням судді. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних не допускається звуження змісту та обсягу визначених ОСОБА_2 гарантій незалежності судді (ч.6 ст.47).

Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на одержання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України «Про державну службу».

Таким чином, у звязку з виходом у відставку, ОСОБА_1 має право на отримання щомісячного довічного грошового утримання.

Станом на дату прийняття відставки (на 16.07.2015 р.) згідно ч. 3 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 60 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Проте, згідно цієї же статті, але в редакції, яка діяла на момент подання ОСОБА_1 заяви на відставку, було передбачено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 70 відсотків грошового утримання судді з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, який працює на відповідній посаді.

Рішенням Конституційного суду України від 01.12.2004 року №19-рп/2004 було надано офіційне тлумачення положення ст. 126 ОСОБА_2 України, зокрема зазначено, що додаткові гарантії незалежності і недоторканості суддів, крім уже передбачених ОСОБА_2 України, можуть встановлюватися також законами. Такі, гарантії визначені, зокрема, ст. 13 Закону України «Про статус суддів» від 10.07.1998 року. Не допускається зниження рівня гарантій незалежності і недоторканості суддів в разі прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22.09.2005 року №5-рп/2005 конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані, а при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав свобод.

Конституційний Суд України зазначив, що невід'ємною складовою статусу суддів є їх незалежність, яка забезпечується, у тому числі, гарантуванням фінансування та належних умов для функціонування судів і діяльності суддів, їх правового і соціального захисту (підпункт 1.1 пункту 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 року N19-рп/2004).

В пункті 7 Рішення Конституційного Суду України від 11.10.2005 року №8-рп/2005 зазначено, що право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне та щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі, після звільнення від виконання обов'язків судді. Також у цьому рішенні Конституційний Суд України вказав, що надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя. Щомісячне довічне грошове утримання судді у встановленому розмірі спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага.

Із змісту розділу IX Закону України «Про судоустрій і статус суддів» вбачається, що єдиним видом грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, є суддівська винагорода, яка в свою чергу складається із посадового окладу та доплат за вислугу років, перебування на адміністративній посаді в суді, науковий ступінь, роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці.

Позивача було звільнено з посади судді 16.07.2015 року у зв'язку з поданням заяви про звільнення у відставку. При цьому про своє бажання бути звільненим у зв'язку із виходом у відставку ОСОБА_1 повідомив компетентний орган (Вищу раду юстиції) ще 26 листопада 2014 року, тобто до того, як був прийнятий та набрав чинності Закон України № 213-VIII від 02.03.2015 року.

Суд вважає, що зволікання державних органів у реалізації права судді бути звільненим у відставку, не може тягнути за собою порушення встановлених ОСОБА_2 України та спеціальними законами, які регулюють спірні правовідносини, гарантій незалежності судді, а саме права на відповідне матеріальне забезпечення.

Враховуючи те, що позивач є суддею у відставці, з огляду на положення статті 19 ОСОБА_2 України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_2 та законами України, суд приходить до висновку про те, що при вирішенні даного спору підлягають застосуванню статті 8, 19, 22, 126 ОСОБА_2 України, а також частина 3 ст. 141 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» (в редакції, яка діяла на час подання позивачем заяви про відставку), а отже ОСОБА_1 має право на отримання щомісячного довічного утримання, а тому рішення відповідача щодо відмови позивачу у призначенні щомісячного довічного грошового утримання є протиправним, оскільки не відповідає діючому на момент подання заяви про звільнення законодавству.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України, суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

У своєму позові ОСОБА_1 просив суд визнати протиправною відмову відповідача у виплаті йому щомісячного довічного грошового утримання судді та зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя виплачувати щомісячне довічне грошове утримання судді.

Разом з тим, суд вважає, що в даному випадку належним способом захисту порушених прав позивача є визнання неправомірними дій Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя щодо відмови у призначенні пенсії позивачу та про зобовязання відповідача призначити ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді з урахуванням Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції, яка діяла на час подання ним заяви про відставку, тобто на 26.11.2014 року.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 2, 5, 6, 9-12, 159, 160, 162, 163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя у призначенні ОСОБА_1 щомісячного грошового утримання судді.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя призначити ОСОБА_1 з 01.09.2015 р. щомісячне грошове утримання судді на підставі Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції, яка діяла на час подання ним заяви про відставку, тобто на 26.11.2014 року.

Стягнути з Державного Бюджету України на користь ОСОБА_1 суму 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 (двадцять) копійок судового збору.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції з одночасним поданням копії апеляційної скарги суду апеляційної інстанції.

Суддя К.В. Гашук