Справа № 462/5892/15-а
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2016-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2016 року Справа № 876/1057/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Кушнерика М.П., Мікули О.І.,

з участю секретаря Кіри Н.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Залізничного районного суду м. Львова від 20 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6 про скасування розпорядження,-

в с т а н о в и в :

У серпні 2015 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовом до Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради (далі - відповідач), треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6 про визнання протиправним та скасування розпорядження відповідача № 465 від 12.08.2015 року «Про самочинне будівництво здійснене гр. ОСОБА_1.»; зобов'язання відповідача розглянути звернення ОСОБА_1 щодо можливості завершення та експлуатації самочинно розпочатої реконструкції з прибудовою і надбудовою квартири №1 на АДРЕСА_1 та прийняти рішення по суті без надання завіреної нотаріально або директором ЛКП згоди співвласників квартири №1 на АДРЕСА_1; зобов'язання відповідача надати дозвіл на завершення та експлуатацію самочинно розпочатої реконструкції з прибудовою і надбудовою квартири №1 на АДРЕСА_1 без згоди співвласників квартири №1 на АДРЕСА_1.

Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 20 січня 2016 року позов задоволено.

Не погоджуючись з такою постановою третя особа - ОСОБА_4 (далі - апелянт) подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповного з'ясування обставин справи, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що реконструкція, що має на меті провести позивач, спричинить їй суттєві перешкоди в проживанні у власній квартирі. Крім того, позивач, проводячи реконструкцію, самочинно почав будувати прибудову з надбудовою за сфальсифікованою декларацією, а тому оскаржуване розпорядження є законним.

В судовому засіданні позивач та його представник проти апеляційної скарги заперечили, зазначивши, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому просять залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні просила залишити рішення суду першої інстанції без змін, оскільки таке прийняте після повного та всебічного з'ясування всіх обставин справи.

ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилась, подала заяву про перенесення розгляду справи, оскільки перебуває на лікарняному листку. Проте доказів тимчасової непрацездатності надано не було, крім того, явка в суд апеляційної інстанції не є обов'язковою, а тому розгляд справи проведено за її відсутності.

Інші особи в судове засідання не з'явилися, належним чином повідомлялися про час і місце судового розгляду і оскільки їх явка в суді апеляційної інстанції не є обов'язковою, апеляційний розгляд справи проведено за їх відсутності.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що будинок № АДРЕСА_1 складається з двох квартир, а саме квартири № 1, в якій зареєстровані позивач ОСОБА_1, його сестра - апелянт ОСОБА_4 та їх мати ОСОБА_3, та квартири № 2, в якій проживають ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 Зазначений будинок знятий з балансу міської ради відповідно до наказу Управління житлово-комунального господарства Львівської міської ради від 02.04.2004 року № 16-Д.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 12.06.2008 року у справі № 2-459/08 було ухвалено: провести реальний поділ квартири квартири №1 на АДРЕСА_1; виділити ОСОБА_3, ОСОБА_1 приміщення другого поверху під літ. 1-6 площею 6,2 кв.м., 1-7 площею 0,4 кв.м., 1-8 площею 10,8 кв.м., 1-9 площею 18,0 кв.м., а всього загальною площею 36,2 кв.м., ОСОБА_4, ОСОБА_10, ОСОБА_5 приміщення першого поверху під літ. 1-1 площею 7,4 кв.м., 1-2 площею 1,3 кв.м., 1-3 площею 5,6 кв.м., 1-4 площею 3,3 кв.м., 1-5 площею 16,3 кв.м.,1-10 площею 8,6 кв.м., а всього загальною площею 42,5 кв.м.

За висновком судової будівельно-технічної експертизи №153 від 8.01.2008 року експертом запропоновано єдиний можливий варіант розподілу квартири по горизонталі, тобто сім'ї позивача надати приміщення другого поверху, а сім'ї апелянта приміщення першого поверху. Перепланування квартири необхідно виконати у відповідності до ДБН, згідно замовленої і затвердженої в законному порядку проектної документації.

Власникам приміщень другого поверху необхідно виготовити проектну документацію для перепланування приміщень другого поверху з влаштуванням окремого входу, з використанням площі покриття веранди для надбудови необхідних приміщень у відповідності ДБН і затвердити їх в установленому законом порядку.

Управління архітектури Львівської міської ради надало висновок від 23.10.2009 року № 3-Т-19896/2401, в якому зазначено, що розглянувши звернення позивача та подані проектні пропозиції розроблені ПП. «ОСОБА_11», враховуючи висновки про загальний технічний стан основних несучих конструкцій даного будинку та вплив на них проектованої реконструкції, управління вважає можливим реконструкцію квартири з розширенням за рахунок добудови і надбудови мансардного поверху, при умові згоди мешканців будинку та вирішення землекористування (а.с. 10).

Мешканці квартири № 2 надали письмову згоду позивачу на приватизацію земельної площею 0,0795 га за адресою АДРЕСА_1 та не заперечили проти проведення реконструкції (добудови, надбудови, встановлення пандусів) позивачем (а.с. 11).

Апелянт не бажає приватизовувати земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1, таким чином, позивач позбавлений можливості вирішити питання землекористування в силу положень, закріплених у ст. 42 ЗК України.

У судовому засіданні третя особа ОСОБА_3 пояснила, що її донька не допускає її та позивача до другого поверху квартири, помінявши замки від вхідних дверей до квартири, і тому вона вимушена проживати у своїй невістки - дружини позивача. Апелянт ніяким чином не заперечила проти зазначеного твердження її матері.

Посилання апелянта в апеляційній скарзі на наявність у позивача іншого житла не може бути підставою для відмови в наданні йому дозволу на перебудову квартири, оскільки законом не заборонено мати у власності більше однієї квартири, володіти і розпоряджатись ними на власний розсуд.

За наведених обставин, позивач розпочав самочинно облаштовувати сходи до другого поверху квартири відповідно до рішення Залізничного районного суду м. Львова від 12.06.2008 року.

Рішенням Львівської міської ради від 09.09.2011 року № 835 затверджено Положення про порядок врегулювання питань самочинного будівництва у м. Львові (далі - Положення), яке регулює процедуру вирішення питань, пов'язаних з самочинним будівництвом на території м. Львова, з метою визначення можливості збереження самочинно збудованих (реконструйованих) об'єктів містобудування та архітектури.

Відповідно до п. 2.6 Положення на особу, яка скоїла порушення, уповноважена посадова особа складає акт-попередження (додається), протокол про адміністративне правопорушення та скеровує його адміністративній комісії при районній адміністрації. Адміністративна комісія, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, виносить постанову по справі.

Фізична або юридична особа, яка здійснює (здійснила) самочинне будівництво, зобов'язана протягом 30 днів з дня складення акта-попередження подати заяву на ім'я директора департаменту містобудування про отримання висновку про можливість експлуатації проведеного або про можливість закінчення здійсненого (здійснюваного) самочинного будівництва (п. 4.1 Положення).

Згідно п.п. 4.5., 4.6 Положення висновок департаменту містобудування скеровується на розгляд міжвідомчої комісії при районній адміністрації відповідного району, у якому здійснено (здійснюється) самочинне будівництво.

Фізична або юридична особа, яка здійснює (здійснила) самочинне будівництво, отримавши висновок департаменту містобудування, зобов'язана подати заяву на ім'я голови районної адміністрації відповідного району, у якому здійснено (здійснюється) самочинне будівництво, з клопотанням про надання дозволу на закінчення самочинно розпочатого будівництва (реконструкції), погодження самочинно здійсненого будівництва.

З матеріалів справи вбачається, що 10.06.2015 року винесено постанову № 1з/62-ф/пз по справі про адміністративне правопорушення за наслідками розгляду матеріалів справи про адміністративне правопорушення у сфері містобудівної діяльності: акту перевірки № 16-з від 04.06.2015 року, протоколу про адміністративне правопорушення від 04.06.2015 року № 04-з, протоколу про адміністративне правопорушення від 04.06.2015 року № 05-з. даною постановою на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 6800 грн. (а.с. 12-13).

Проте, уповноваженими органами не було винесено акту-попередження, що позбавило позивача можливості протягом 30 днів з дня складання такого акту подати заяву для отримання висновку про можливість закінчення здійсненого (здійснюваного) самочинного будівництва.

Рішенням Львівської міської ради № 331 від 25.05.2007 року затверджено Положення про міжвідомчу комісію при виконкомі Львівської міської ради (далі - Положення № 331), п. 3.11 якого передбачає, що міжвідомча комісія при районній адміністрації Львівської міської ради утворюється розпорядженням голови районної адміністрації і розглядає питання і дає технічні висновки про, зокрема, здійснене (здійснюване) юридичними, фізичними особами, фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності самочинне будівництво, самочинну реконструкцію, переобладнання та капітальний ремонт існуючих об'єктів відповідно вимог Положення про порядок врегулювання питань самочинного будівництва у м. Львові.

Висновки міжвідомчої комісії затверджуються розпорядженням голови районної адміністрації.

Згідно з положеннями п.п. 5.1.3, 5.3 Положення міжвідомчі комісії при районних адміністраціях можуть приймати у кожному конкретному випадку самочинного будівництва, зокрема, рішення про знесення у терміни, визначені розпорядчими документами, самочинного будівництва особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, за її кошти: у разі порушення прав інших осіб.

У разі ухилення або відмови особи від знесення самочинного будівництва у терміни, визначені розпорядчими документами, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за кошти особи, яка здійснила будівництво.

20.07.2015 року позивач подав до відповідача заяву про погодження можливості проведення перепланування згідно висновку експертизи та проектної документації, на що йому було надано відповідь від 07.08.2015 року № 32-1676 про необхідність представлення на розгляд міжвідомчої комісії пакет документів для розгляду вказаної заяви (а.с. 8-9).

Водночас, 12.08.2015 року відповідач, розглянувши заяву апелянта, приймає оскаржуване розпорядження.

Апелянт в апеляційній скарзі зазначає, що позивач самочинним будівництвом порушив її права, оскільки така реконструкція спричинить їй суттєві перешкоди в проживанні у власній квартирі. Проте, апелянтом не було доведено суттєвість перешкод, які будуть їй спричинені.

Відповідно до ч. 4 ст. 357 ЦК України співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав.

Голослівні твердження апелянта про те, що ні фундамент, ні несучі стіни не витримають навантаження добудови колегія суддів не бере до уваги, оскільки таке не підтверджується жодними доказами чи висновками компетентних органів.

Оскаржуваним розпорядженням рекомендовано позивачу в термін до 18.09.2015 року демонтувати бетонні опори під прибудову, самочинно влаштовані до приміщень другого поверху квартири №1 на АДРЕСА_1, які виділені йому відповідно до рішення Залізничного районного суду м. Львова від 12.06.2008 року. При невиконанні позивачем даного розпорядження зобов'язати ЛКП «Сигнівка» в термін до 01.10.2015 року підготувати та передати в юридичний відділ відповідача документи для звернення з позовом в суд про примусове знесення самочинного будівництва (а.с. 7).

З наведеного можна зробити висновок, що оскаржуване розпорядження хоч і є рекомендаційним і дає позивачу строк для добровільного знесення самочинного будівництва, проте прийняте з порушенням процедури винесення такого та прав позивача на можливість отримання дозволу на завершення самочинного будівництва.

Повноваження виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у сфері містобудування визначені положеннями Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", статтею 31 якого їм надається, зокрема, право на здійснення в установленому порядку державного контролю за дотриманням законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові відповідних територій, вирішення відповідно до законодавства спорів з питань містобудування, тощо.

Водночас, питання знесення об'єктів самовільного будівництва внормовано ч. 7 ст. 376 ЦК України та статтею 38 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", якими обумовлено, що такий демонтаж відбувається виключно на підставі рішення суду за наслідками відповідних позовів органів місцевого самоврядування та державного архітектурно-будівельного контролю.

Таким чином, виконавчим органам міських рад надано право здійснювати заходи з перевірки дотримання громадянами вимог містобудівного законодавства, приймати з цього приводу рішення в яких відображати свої висновки щодо наявності таких порушень та встановлювати механізм усунення цих порушень.

В той же час, рішення вказаних органів про демонтаж самовільно збудованих об'єктів не є обов'язковими до виконання, оскільки знесення здійснюється у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

За змістом ст. 376 ЦК України залежно від ознак самочинного будівництва зазначені в цих пунктах особи можуть вимагати від особи, яка здійснила самочинне будівництво: знесення самочинно збудованого об'єкта або проведення його перебудови власними силами або за її рахунок, приведення земельної ділянки у попередній стан або відшкодування витрат.

Постановою пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» роз'яснено, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Знесення нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотним порушенням будівельних норм і правил (у тому числі за відсутності проекту), можливе лише за умови, що неможлива перебудова нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови.

Щодо вимоги про зобов'язання відповідача надати дозвіл на завершення та експлуатацію самочинно розпочатої реконструкції з прибудовою і надбудовою квартири, то колегія суддів зазначає, що таке є дискреційними повноваженнями органу місцевого самоврядування, що дають можливість на власний розсуд визначити зміст рішення або вибрати один з кількох варіантів рішень і суд не може підміняти відповідні органи і зобов'язувати їх виносити певне рішення.

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції вірно встановив, що таке розпорядження порушило права позивача, оскільки знесення самочинного будівництва є крайнім заходом, проте помилково зобов'язав відповідача прийняти рішення про надання дозволу на завершення самочинного будівництва, оскільки таке виходить за межі його компетенції, а тому постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про часткову відмову в задоволенні заявленого позову з вищевикладених мотивів.

Керуючись ст.ст.195,198,202,205,207,254 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову Залізничного районного суду м. Львова від 20 січня 2016 року у справі № 462/5892/15-а - скасувати в частині зобов'язання Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради надати дозвіл на завершення та експлуатацію самочинно розпочатої реконструкції з прибудовою і надбудовою квартири №1 на АДРЕСА_1 без згоди співвласників квартири №1 на АДРЕСА_1 і прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову в цій частині.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий А.Р.Курилець

Судді М.П.Кушнерик

О.І.Мікула

Повний текст постанови виготовлений 25.02.2016 року.