Справа № 815/4308/14
Суддя: Стеценко О. О.
Дата ухвалення: 2016-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 815/4308/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2016 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Стеценко О.О.,

розглянувши в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду, в порядку письмового провадження, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до голови Господарського суду Одеської області Петрова Володимира Степановича, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державна судова адміністрація України, про визнання дій та бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - Позивач, або ОСОБА_1) з адміністративним позовом (т.1 а.с.2-5) до голови Господарського суду Одеської області Петрова Володимира Степановича (далі - Відповідач), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державна судова адміністрація України (далі - Третя особа, або ДСА України), в якому Позивач просив: визнати дії та бездіяльність голови Господарського суду Одеської області Петрова Володимира Степановича з приводу ненадання йому, судді Господарського суду Одеської області ОСОБА_1 відпустки по догляду за дитиною до трьох років протиправними; зобов'язати голову Господарського суду Одеської області Петрова Володимира Степановича надати йому, судді Господарського суду Одеської області ОСОБА_1 відпустку по догляду за дитиною ОСОБА_3, народженою ІНФОРМАЦІЯ_2 року, до досягнення нею трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Свої вимоги Позивач обґрунтував наступними доводами.

З 26.06.2010 року він, ОСОБА_1, суддя Господарського суду Одеської області з 10.11.2009 року, призначений на посаду Указом Президента України № 918/2009, що підтверджується посвідченням судді № МТ-01267, перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції. Як зазначає Позивач, ІНФОРМАЦІЯ_2 року в них народилася донька ОСОБА_3, про що було зроблено відповідний актовий запис № 913, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2, яке було видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану м. Одеси реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції 30.01.2014 року. 02.07.2014 року його жінка ОСОБА_4 була змушена вийти на роботу на повний робочий день, що підтверджується довідкою №10 від 18.07.2014 року, яку було видано адвокатським об'єднанням «Одеська обласна колегія адвокатів «Адвокатська контора Суворовського району м. Одеси». У зв'язку із цим, 03.07.2014 року Позивач звернувся до голови Господарського суду Одеської області Петрова Володимира Степановича із заявою, в якій просив надати йому у відповідності до ст.18 Закону України «Про відпустки» та ст.179 КЗпП України відпустку по догляду за дитиною до трьох років з 07.07.2014 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 року, до якої було додано нотаріально посвідчену копію свідоцтва про шлюб, нотаріально посвідчену копію свідоцтва про народження дитини, оригінал довідки департаменту праці та соціальної політики від 02.07.2014 року, довідку з місця роботи жінки ОСОБА_4

04.07.2014 року Позивачем до Господарського суду Одеської області голові суду Петрову В.С. було надано повторну заяву в доповнення до заяви від 03.07.2014 року з вимогою про надання відпустки по догляду за дитиною до трьох років, до якої було надано нотаріально посвідчену копію довіреності, якою він доручив представництво своїх інтересів представнику ОСОБА_5 16.07.2014 року Позивачем та її представником було отримано відповідь від 04.07.2014 року за № 07-37/4320/14, в якій голова Господарського суду Одеської області Петров В.С. відмовив йому в наданні відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, мотивуючи це тим, що для задоволення його зави недостатньо підстав. Крім того, Петров В.С. наголосив, що його заява від 03.07.2014 року оформлена неналежним чином, а саме не на державній мові, що суперечить статті 12 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», п.п. 1, 2 ст.6 Закону України «Про засади державної мовної політики» та не написана власноруч, що не відповідає ч.3 пп.5 п.6.2. Ділового мовлення. В подальшому, як зазначив Позивач, його представник ОСОБА_5 отримала відповідь від 08.07.2014 року за № 07-37/4432/14, якою було повідомлено, що 04.07.2014 року за вихідним № 07-37/4320/14 була направлена копія листа до відома про результати розгляду заяви судді ОСОБА_1, подане 04.07.2014 року доповнення до заяви було долучено до матеріалів справи, а також в даному листі голова Господарського суду Одеської області Петров В.С. зазначає, що надана його представником довіреність не передбачає повноважень на його представництво у трудових правовідносинах.

Позивач вважає, що дії та бездіяльність голови Господарського суду Одеської області Петрова В.С. щодо необґрунтованої відмови в наданні йому відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трьох років є протиправними. Так, Позивач вважає, що посилання Відповідача на те, що його заява від 03.07.2014 року з проханням про надання відпустки оформлена неналежним чином грубо порушує діюче законодавство, так як у відповідності до ст.12 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» у судах, поряд з державною, можуть використовуватися регіональні мови або мови меншин відповідно до Закону України «Про ратифікацію Європейської хартії регіональних мов або мов меншин» в порядку, встановленому процесуальним законом. Також, Позивач вважає, що посилання голови Господарського суду Одеської області на те, що для задоволення його заяви про надання відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трьох років недостатньо підстав, є незаконним та немотивованим, так як до заяви ним було надано довідку №10 від 18.07.2014 року, видану адвокатським об'єднанням «Одеська обласна колегія адвокатів «Адвокатська контора суворовського району м. Одеси» та довідку з департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, які підтверджують те, що його дружина вийшла на роботу на повний робочий день та виплати по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років було зупинено.

В судовому засіданні 22.02.2016 року представник Позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві.

Представник Відповідача в судове засідання, призначене на 22.02.2016 року, для розгляду справи по суті не з'явився, про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином та своєчасно, заяв про відкладення розгляду справи не надав. Судом визнано неявку Відповідача неповажною, та, на підставі ч.4 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), ухвалено рішення про розгляд справи за відсутності Відповідача.

Представником Відповідача надано до суду письмові заперечення на адміністративний позов (т.1 а.с. 74-78, т.2 а.с. 140-144). Так, в обґрунтування заперечень проти позову, Відповідач зазначив, що 03.07.2014 року до Господарського суду Одеської області кур'єрською поштою надійшла заява від імені судді ОСОБА_1 про надання відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 07.07.2014 року, текст якої складений на комп'ютері російською мовою. Листом за підписом голови суду 04.07.2014 року № 07-37/4320/14 у задоволенні вищевказаної заяви було відмовлено, при цьому, зазначено, що судді ОСОБА_1 потрібно з'явитися до організаційно-кадрового відділу Господарського суду Одеської області для вручення йому повідомлення про підозру. Крім того, у листі було звернуто увагу на необхідність написання власноруч та на державній мові заяви про надання відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. 04.07.2014 року до Господарського суду Одеської області через представника по довіреності ОСОБА_5 надійшло доповнення до заяви судді ОСОБА_1 про надання відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, що складено ОСОБА_5 рукописним текстом на державній мові, яка була долучена до матеріалів справи. Враховуючи вказані обставини, Відповідач зазначив, що під час розгляду поданих від імені судді ОСОБА_1 заяв було з'ясовано, що відповідні заяви про надання останньому відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку від імені ОСОБА_1 складались та подавались через представника. Відповідач зазначив, що 17.04.2014 року до Господарського суду Одеської області кур'єрською поштою надійшла заява судді ОСОБА_1 про надання йому відпустки, за результатами розгляду вказаної заяви головою суду надано судді ОСОБА_1 відпустку з 17.04.2014 року, про що видано відповідний наказ. 08.05.2014 року до Господарського суду Одеської області кур'єрською поштою надійшов листок непрацездатності на ім'я судді ОСОБА_1 з якого вбачалося, що останній перебував на лікарняному з 02.04.2014 року по 07.04.2014 року включно. За період з 08.04.2014 року по 16.04.2014 року ніяких підтверджуючих документів щодо знаходження на лікарняному, іншої причини відсутності судді ОСОБА_1 на робочому місці не надходило. 12.05.2014 року судом було направлено запит на ім'я судді ОСОБА_1 про надання підтверджуючих документів щодо його відсутності на робочому місці з 08.04.2014 року по 16.04 2014 року включно. У телефонному режимі було з'ясовано, що документи, що підтверджують поважність причин відсутності на робочому місці у судді ОСОБА_1 відсутні. Після надходження до Господарського суду Одеської області 06.06.2014 року з Генеральної прокуратури України копії повідомлення про підозру стосовно судді ОСОБА_1 для подальшого вручення останньому, 10.06.2014 року судом був направлений лист Позивачу з вимогою терміново з'явитися до організаційно-кадрового відділу для отримання документів, проте, суддя ОСОБА_1 на виклик не з'явився, його місцезнаходження не відомо. Надані представником Позивача ОСОБА_6 у судовому засіданні незасвідчені копії листів Позивача та його дружини разом з дублікатом кур'єрської квитанції, на думку представника Відповідача, не мають взагалі доказового значення по справі, оскільки не являються доказами подання Позивачем заяви про надання йому відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку оформленої відповідно до чинного законодавства України. Окрім викладеного, Відповідач вказав, що законодавчі гарантії на отримання відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку обумовлені, насамперед, фактичним доглядом за дитиною. На час розгляду керівництвом суду заяви Позивача про надання йому відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, було відомо, що внаслідок невстановлення під час досудового слідства місця фактичного перебування Позивача, постановою Генеральної прокуратури України від 20.05.2014 року зазначену особу оголошено у розшук (лист ГПУ від 01.07.2014 року № 21/3-32809-14). За таких обставин, Відповідач вважає, що надання відпустки для догляду за дитиною особі, місце фактичного перебування якої не встановлено, виключатиме здійснення цією особою фактичного догляду за дитиною і суперечитиме ст. 3 Конвенції про права дитини. Натомість у протилежному випадку це свідчитиме про фактичне перебування у розшуку, крім батька дитини, й самої дитини (неповнолітньої особи). Більш того, як зазначив Відповідач, з підстав відсутності судді ОСОБА_1 на робочому місці без поважних причин Вищою кваліфікаційною комісією суддів України було відкрито дисциплінарну справу та на засіданні цієї комісії, що відбулося 17.12.2015 року, за результатами перевірки комісія прийняла рішення направити рекомендацію до Вищої ради юстиції для вирішення питання щодо внесення подання про звільнення судді Господарського суду Одеської області ОСОБА_1, оскільки у діях вказаного судді вбачаються факти, які свідчать про порушення присяги судді. За таких обставин, Відповідач вважає, що поданий від імені ОСОБА_1 позов не підлягає задоволенню.

В судовому засіданні представник Третьої особи підтримав позицію по суті спору, викладену у письмових поясненнях (т.1 а.с. 70-71), та просив суд винести рішення згідно норм чинного законодавства.

Частиною 6 ст.128 КАС України передбачено, якщо не має перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справ, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи викладені обставини, відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд ухвалив про розгляд справи в порядку письмового провадження на підставі наявних у матеріалах справи доказів.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено наступне.

03.07.2014 року до Господарського суду Одеської області кур'єрською поштою надійшла заява від імені судді ОСОБА_1, адресована голові Господарського суду Одеської області Петрову В.С., в якій Позивач просив надати йому відпустку по догляду за донькою - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 07.07.2014 року до досягнення нею трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 року. До заяви, згідно наявного у ній переліку, було додано: копію свідоцтва про шлюб, копію свідоцтва про народження дитини, довідку департаменту праці та соціальної політики від 02.07.2014 року, довідку з місця роботи жінки - ОСОБА_4 (т.1 а.с.20).

За результатами розгляду вказаної заяви на адресу Позивача та ОСОБА_5, Відповідачем був направлений лист від 04.07.2014 року № 07-37/4320/14, в якому зазначено, що заява Позивача від 03.07.2014 року про надання відпустки для догляду за дитиною до досягненню нею трирічного віку розглянута та для її задоволення недостатньо підстав. Так, у вказаному листі зазначено, що відповідно до листа Генеральної прокуратури України від 01.07.2014 року № 21/3-32809-14 з 20.05.2014 року Позивача оголошено у розшук, а також роз'яснено, що йому необхідно з'явитися до організаційно-кадрового відділу Господарського суду Одеської області для отримання копії повідомлення про підозру. Крім того, у листі № 07-37/4320/14 від 04.07.2014 року, Відповідач зазначив, що заява Позивача про надання відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку оформлена неналежним чином, а саме не на державній мові, що суперечить ст.12 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», п.п. 1, 2 ст.6 Закону України «Про засади державної мовної політики» та не написана власноруч, що не відповідає ч. 3 пп. 5 п. 6.2. Ділового мовлення (т. 1 а.с.14).

Також, судом встановлено, що 04.07.2014 року до Господарського суду Одеської області надійшла заява, адресована голові Господарського суду Одеської області Петрову В.С., в якій зазначено, що ця заява від судді ОСОБА_1 (через представника ОСОБА_3) подається в доповнення до заяви від 03.07.2014 року та в якій викладено прохання надати останньому відпустку для догляду за донькою - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 07.07.2014 року до досягнення нею трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 року (т. 1 а.с.21).

На вказану заяву, листом від 08.07.2014 року за № 07-37/4432/14 (т. 1 а.с. 112), Відповідачем повідомлено ОСОБА_5 про те, що 04.07.2014 року їй за вих. № 07/37/4320/14 була направлена копія листа до відома про результати розгляду заяви судді ОСОБА_1 про надання відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, подане 04.07.2014 року доповнення до заяви було долучено до матеріалів справи.

Крім того, у вказаному листі зазначено, що надана ОСОБА_5 довіреність на представлення інтересів ОСОБА_1 не передбачає повноваження на представництво його трудових правовідносин.

Також, цим же листом ОСОБА_5 повідомлено, що 07.07.2014 року до суду надійшла постанова Генеральної прокуратури України про оголошення судді Господарського суду Одеської області ОСОБА_1 з 20.05.2014 року у розшук.

Не погоджуючись із діями Відповідача щодо відмови Позивачу у наданні йому відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку останній звернувся до суду з даним позовом.

Проаналізувавши матеріали справи, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про відпустки» № 504/96-ВР від 15.11.1996 року (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) державні гарантії та відносини, пов'язані з відпусткою, регулюються Конституцією України, цим Законом, Кодексом законів про працю України, іншими законами та нормативно-правовими актами України.

Частиною 1 ст.2 зазначеного Закону передбачено, що право на відпустки мають громадяни України, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи (далі - підприємство).

Відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (ст.18 цього Закону) у розумінні абзаців 2, 3 ч.1 ст.4 вказаного Закону відносяться до соціальних відпусток.

Статтями 179, 181 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) та ст.ст. 18, 20 Закону України «Про відпустки» передбачено порядок надання матері дитини або іншим особам, які фактично доглядатимуть за дитиною, відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про відпустки» після закінчення відпустки у зв'язку з вагітністю та пологами за бажанням жінки їй надається відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Ця відпустка може бути використана повністю або частинами також батьком дитини, бабою, дідом чи іншими родичами, які фактично доглядають за дитиною, або особою, яка усиновила чи взяла під опіку дитину, та одним із прийомних батьків (ч.3 ст.18 Закону України «Про відпустки», ч.7 ст.179 КЗпП України).

За правилами ч.ч. 3, 4 ст.18 зазначеного Закону відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається за заявою жінки або осіб, зазначених у частині третій ст.18 цього Закону, повністю або частково в межах установленого періоду та оформляється наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу.

Особам, зазначеним у ч.3 ст.18 цього Закону (крім осіб, які усиновили чи взяли дитину під опіку у встановленому законодавством порядку, прийомних батьків), відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається на підставі довідки з місця роботи (навчання, служби) матері дитини про те, що вона вийшла на роботу до закінчення терміну цієї відпустки і виплату допомоги по догляду за дитиною їй припинено (із зазначенням дати).

З наведеного вбачається, що для оформлення відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку мати дитини або особа, яка фактично доглядає за дитиною, в тому числі, батько дитини, має подати відповідну письмову заяву на ім'я власника або уповноваженого ним органу та копію свідоцтва про народження дитини (для підтвердження віку дитини), остання, крім зазначених документів, повинна надати довідку з місця роботи (служби, навчання) матері дитини про те, що вона стала до роботи до закінчення цієї відпустки, а також довідку органу праці та соціального захисту населення за місцем проживання матері про те, що їй виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку припинено (із зазначенням дати).

Тобто, на законодавчому рівні чітко врегульовано порядок надання відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, визначено обставини, за якими надається така відпустка, а також перелік осіб, що мають на неї право, та визначено перелік документів необхідних для отримання такої відпустки.

В свою чергу, відсутність у своїй сукупності обставин визначених наведеними положеннями КЗпП України та Закону України «Про відпустки» та не надання особою, що звернулась із заявою про надання їй відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, документів, виключний перелік яких визначений ч.ч. 3, 4 ст.18 Закону України «Про відпустки», виключає можливість отримання такою особою зазначеної відпустки.

Як встановлено судом з наявного в матеріалах справи корінця кур'єрської служби доставки ТОВ «Спецкур'єр», ОСОБА_5 було направлено на адресу Господарського суду Одеської області адресовану голові цього суду Петрову В.С. заяву, яка підписана від імені судді ОСОБА_1, про надання йому відпустки по догляду за донькою - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 07.07.2014 року до досягнення нею трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

До вказаної заяви, згідно наявного у ній переліку, було додано: копію свідоцтва про шлюб, копію свідоцтва про народження дитини, довідку департаменту праці та соціальної політики від 02.07.2014 року, довідку з місця роботи жінки ОСОБА_4

Як вбачається з наданої до заяви про надання Позивачу відпустки довідки Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради № 12-02-03-01/2715 від 17.07.2014 року, ОСОБА_4 перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Приморського району м.Одеси та їй, відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу сім'ям з дітьми», з 01.01.2014 року до 31.01.2016 року призначено допомогу при народженні дитини (т. 1 а.с.23).

Жодних відомостей про припинення ОСОБА_4 виплати допомоги для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку вказана довідка не містить.

Будь-яких інших довідок Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради щодо дати припинення виплати ОСОБА_4 допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку Позивачем не надано.

Більш того, як у своєму позові, так і в доданих до нього доказів на підтвердження викладених у ньому обставин, Позивач посилається на те, що ним при зверненні із заявою про надання відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку були надані до Господарського суду Одеської області довідка Департаменту праці та соціальної політики та довідка з місця роботи його жінки - ОСОБА_4 датовані 17.07.2014 року та 18.07.2014 року, тобто документи складені пізніше, ніж сама заява про надання вказаної відпустки, що свідчить про надання Позивачем до суду недостовірних даних в частині документів, що подавались для отримання відпустки.

З наведеного вбачається, що Позивачем не виконано вимог ч.ч. 3, 4 ст.18 Закону України «Про відпустки» в частині обов'язку надання довідки органу праці та соціального захисту населення за місцем проживання матері про те, що їй виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку припинено (із зазначенням дати).

Крім того, як вірно наголошено Відповідачем та підтверджено наявними у справі письмовими доказами, заяви про надання Позивачу відпустки по догляду за дитиною від 03.07.2014 року та 04.07.2014 року подавались не ним особисто до Господарського суду Одеської області, а направлялись кур'єрською поштою ОСОБА_5, що підтверджується корінцем кур'єрської служби доставки ТОВ «Спецкур'єр» та самою заявою про надання Позивачу відпустки від 04.07.2014 року, в якій зазначено, що ця заява подається через представника, що унеможливлювало встановлення Відповідачем чи дійсно ці заяви підписані/написані Позивачем у справі (т.1 а.с. 104, 106).

Також, вирішуючи питання щодо надання Позивачу відпустки за направленою кур'єрською поштою заявою, навіть не ним особисто, а ОСОБА_5, що підтверджується корінцем кур'єрської служби доставки ТОВ «Спецкур'єр», Відповідачем цілком обґрунтовано враховано лист Генеральної прокуратури України від 01.07.2014 року за вх. № 16917/14, яким повідомлено голову суду про те, що з 20.05.2014 року Позивач оголошений у розшук у зв'язку із тим, що під час досудового слідства місце його фактичного перебування не відомо, що унеможливлює здійснення Позивачем фактичного догляду за дитиною, як то передбачено вимогами Закону України «Про відпустки», КЗпП України, для надання, зокрема, батькові дитини, відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

За викладених обставин, суд вважає, що Відповідачем, листом №07-37/4320/14 від 04.07.2014 року, цілком правомірно повідомлено Позивача про відсутність підстав для надання йому відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, підстави для визнання таких дій Відповідача протиправними та відповідно зобов'язання останнього за відсутності документів, визначених Законом, надати Позивачу таку відпустку відсутні.

Згідно з вимогами ст.86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Також, згідно з ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд прийшов до висновку про те, що вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 128, 159-163 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Голови Господарського суду Одеської області Петрова Володимира Степановича, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державна судова адміністрація України, про визнання дії та бездіяльності Голови Господарського суду Одеської області Петрова Володимира Степановича з приводу ненадання йому - судді Господарського суду Одеської області ОСОБА_1 відпустки по догляду за дитиною до трьох років протиправними, зобов'язання голови Господарського суду Одеської області Петрова Володимира Степановича надати йому - судді Господарського суду Одеської області ОСОБА_1 відпустку по догляду за дитиною - ОСОБА_3, народженою ІНФОРМАЦІЯ_2 року до досягнення нею трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 року - відмовити.

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання в десятиденний строк з дня її проголошення апеляційної скарги. У разі застосування судом частини третьої ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Стеценко О.О.