Справа № 807/1569/15
Суддя: Улицький Василь Зіновійович
Дата ухвалення: 2016-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2016 р. Справа № 876/1176/16

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Гулида Р.М., Кузьмича С.М.

при секретарі судового засідання: Дутка І.С.

за участю позивача: ОСОБА_1

прокурора: Цинайко Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 02.02.2016 року про закриття провадження в адміністративній справі у справі за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Закарпатської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2015 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом до Прокуратури Закарпатської області про визнання дій при проведенні службової перевірки за розпорядженням №2 від 23.03.2015 року неправомірними та зобов'язання повно, об'єктивно та всебічно розглянути питання, які слугували підставою для проведення службової перевірки за розпорядженням №2 від 23.03.2015 року. Однак, 16.12.2015 року до суду першої інстанції надійшли додаткові письмові пояснення представника відповідача, згідно яких останній просив суд закрити провадження по даній справі вважаючи що даний спір не може бути вирішений за правилами КАС України. Зазначав, що посилання позивача щодо порушення її прав є безпідставними, оскільки зазначені накази не стосуються її безпосередньо. Також, в позовній заяві не наведено, які саме права, свободи або інтереси позивача було порушено оскаржуваними діями відповідача, оскільки, результати службової перевірки безпосередньо стосуються лише ОСОБА_2, а тому відповідно можуть впливати лише на його права та інтереси. На даний час, відповідачем проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за заявою позивача, відомості щодо якого 21.05.2015 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань та в рамках якого перевіряється наявність у діях ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.372 КК України. Таким чином, вимоги позивача зводяться та стосуються оскарження процесуальних дій та рішення органу досудового слідства під час розслідування кримінальної справи, тобто діяльності, яка регламентована нормами Кримінально-процесуального Кодексу України, що в свою чергу виключає можливість розгляду таких вимог в порядку адміністративного судочинства. Отже, відповідач проводячи службове розслідування, діяв не як суб'єкт владних повноважень, тому прийнятий висновок не є рішенням суб'єкта владних повноважень. Відтак, представник відповідача просив закрити провадження по даній справі.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 02.02.2016 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Закарпатської області про визнання дій при проведенні службової перевірки за розпорядженням №2 від 23.03.2015 року неправомірними та зобов'язання повно, об'єктивно та всебічно розглянути питання, які слугували підставою для проведення службової перевірки за розпорядженням №2 від 23.03.2015 року закрито.

Ухвалу суду першої інстанції оскаржила ОСОБА_1, що оскаржувана ухвала прийнята з помилковим застосуванням норм процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нову, якою справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Судовою колегією апеляційного суду встановлено, що позивач просить визнати дії відповідача при проведенні службової перевірки за розпорядженням №2 від 23.03.2015 року неправомірними та зобов'язання повно, об'єктивно та всебічно розглянути питання, які слугували підставою для проведення службової перевірки за розпорядженням №2 від 23.03.2015 року.

Відтак, предметом розгляду даної справи є проведення службової перевірки відповідачем, а саме: повнота її проведення та результати даної перевірки.

12.03.2015 року позивач звернулася до відповідача зі скаргою, згідно якої зазначала, що 23.05.2007 року відносно неї була порушена кримінальна справа №9706407 (№0001332) за ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366, ч. 1,2 ст. 209 та ч. 1 ст. 222 Кримінального кодексу України (далі КК України), у якій речовим доказом було визнано обладнання для виробництва взуття.

Відповідно до поданої до відповідача скарги, позивач просила за вказаним фактом провести службове розслідування (перевірку) в ході якого встановити (з'ясувати): на підставі чого, обладнання для виробництва взуття вартістю 73090 євро було визнано власністю "WIFRA AG" та речовими доказами у кримінальній справі №9706407, наявність дисциплінарного проступка в діях ОСОБА_2 у зв'язку з сприянням у втраті речових доказів у кримінальній справі №9706407, наявність в діях ОСОБА_2 ознак кримінального злочину передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України та просила на час проведення службового розслідування відсторонити ОСОБА_2 від займаної посади тощо.

Відповідачем було проведено службову перевірку за скаргою позивача від 12.03.2015 року, за результатами якої останню було повідомлено листом від 24.04.2015 року про те, що під час проведення службової перевірки неправомірних дій з боку ОСОБА_2, у тому числі при вирішенні питання про передачу речових доказів у кримінальній справі №9706407, не встановлено.

За таких обставин, позивачем оскаржуються дії відповідача щодо проведення службової перевірки за її скаргою, з підстав, які виникли в межах кримінального провадження №9706407 (№0001332) порушеного відносно позивача 23.05.2007 року, у якому речовим доказом було обладнання для виробництва взуття вартістю 73090 євро.

Частиною 1 ст. 17 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Згідно ч. 3 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи, що належить вирішувати в порядку кримінального судочинства.

Разом з тим, кримінальне судочинство - це врегульований нормами КПК України порядок діяльності органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду і вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу - підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їх представників та інших осіб з метою захисту своїх конституційних прав, свобод та законних інтересів.

Частиною 1 ст. 2 КПК України встановлено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно п. 2 Рішення Конституційного Суду України від 14.12.2011 р. № 19-рп/2011, скарги осіб стосовно прийняття рішень, вчинення дій або допущення бездіяльності суб'єктом владних повноважень щодо заяв і повідомлень про вчинені або підготовлювані злочини суди повинні розглядати і вирішувати у кримінальному судочинстві.

Судова колегія апеляційного суду звертає увагу, що захист прав позивача, в межах заявлених позовних вимог, з урахуванням обов'язковості дотримання вимог ч. 3 ст. 2 КАС України, вимагав би від адміністративного суду, перевірити, чи містить подана скарга від 12.03.2015 року викладені ознаки суспільно небезпечного діяння, встановленого КК України, дотримання відповідачем інших приписів, установлених КПК України.

Разом з тим, у відповідності до глави 26 КПК України визначено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування, зокрема, оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування.

Згідно до ч. 2 ст. 303 КПК України скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314 - 316 цього Кодексу.

За таких обставин, апеляційний суд прийшов до переконання, що даний спір не носить характеру публічно-правового та не належить до юрисдикції адміністративних судів і не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 157, 195, 197, 199, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 02.02.2016 року у справі №807/1569/15 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу протягом двадцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В. Улицький

Судді: Р. Гулид

ОСОБА_4

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 01.03.2016 року