Справа № 826/18746/15
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2016-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

28 січня 2016 року 13:47 № 826/18746/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шулежка В.П.,

за участю секретаря судового засідання Пасічнюк С.В.,

за участю сторін:

представник позивача - Дроботько О.В.,

представник відповідача - Перепелюк О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Ексіст-Сіть Україна» до Державної податкової інспекції у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ексіст-Сіть Україна» (далі - позивач або ТОВ «Ексіст-Сіть Україна») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві (далі - відповідач або ДПІ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 20.10.2014р. №.

По суті висновків ДПІ, які викладені в акті перевірки та стали підставою для прийняття спірного рішення, позивач зазначає, що зазначені висновки ґрунтуються на оцінці обставин взаємовідносин позивача з контрагентом позивача ТОВ «Авто Реал». Зокрема, ДПІ дійшла до висновку про нездійснення спірних операцій та, відповідно, про відсутність підстав для формування податкового кредиту. Позивач вважає доводи ДПІ надуманими та зазначає, що спірні операції з надання маркетингових послуг та поставки товарів фактично проведені та документально оформлені, а відтак вважає правомірним формування спірних сум податкових вигод, у зв'язку з чим не вбачає підстав для прийняття оскаржуваного рішення та просить його скасувати.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі, посилаючись на те, що висновки акту перевірки є законними та обґрунтованими, підстав для скасування спірного рішення не вбачає, оскільки, на думку ДПІ, внаслідок відсутності необхідних ресурсів та фактичного надання послуг (поставки товарів) контрагент позивача не міг та не виконував спірні операції, а відтак відсутні передбачені ПК України підстави для формування спірних сум податкових вигод.

На підставі ч.3 ст.160 КАС України в судовому засіданні 28.01.2016р. проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Розглянувши подані матеріали, заслухавши пояснення присутніх представників сторін по справі, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Ексіст-Сіть Україна» () з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських операцій з ТОВ «Авто Реал» () за березень 2014 року, про що складено акт перевірки від 17.09.2014р. №5037/26-56-22-03-09/38291697 (далі - Акт перевірки).

В Акті перевірки зазначено, що у період, який перевірявся, ТОВ «Ексіст-Сіть Україна» було зареєстровано платником ПДВ з 01.03.2013р. До основних видів діяльності товариства належить - 45.31 «Оптова торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів» тощо. Станом на 30.08.2014р. штатна чисельність працюючих на підприємстві становить 368 одиниць (з них 15 інвалідів).

Зокрема, як зазначено в Акті перевірки та встановлено в ході розгляду даної справи, взаємовідносини ТОВ «Ексіст-Сіть Україна» із контрагентом ТОВ «Авто Реал» здійснювалися на підставі Договору поставки №011-05/2013 від 03.05.2013р., відповідно до умов якого ТОВ «Авто Реал» (Постачльник) зобов'язувався протягом строку дії договору поставити ТОВ «Ексіст-Сіть Україна» (Покупцю) запасні частини на автомобілі, технічні рідини окремими партіями за цінами, в асортименті та кількості, що остаточно погоджується сторонами в накладних, які є невід'ємною частиною Договору, а Покупець зобов'язувався приймати товар та оплачувати його на встановлених умовах.

Окрім того, взаємовідносини між ТОВ «Ексіст-Сіть Україна» із контрагентом ТОВ «Авто Реал» також здійснювалися на підставі Договору про надання маркетингових послуг №015-05/2013 від 03.05.2013р., відповідно до умов якого ТОВ «Авто Реал» (Виконавець) зобов'язувався надавати ТОВ «Ексіст-Сіть Україна» (Замовнику) маркетингові послуги, спрямовані на підвищення кількості звернень потенційних клієнтів до компанії Замовника та стимулювання збуту продукції Замовника.

Під маркетинговими послугами, як передбачено у п.1.2 Договору, розуміються: організація та проведення промо-акцій з метою розповсюдження інформації про продукцію замовника; просування веб-сайта замовника в пошукових системах мережі інтернет; розміщення реклами замовника в мережі інтернет; надання консультаційних послуг щодо підвищення рівня збуту продукції замовника; виготовлення рекламної продукції на замовлення замовника, тощо.

В Акті перевірки зазначається, що на підставі вказаних договорів ТОВ «Авто Реал» у березні 2014р. були виписані видаткові та податкові накладні на загальну 13865773грн., у т.ч. ПДВ 2310962грн., номенклатура поставки яких - запасні частини на автомобілі, технічні рідини, а також маркетингові послуги. Перелік вказаних документів та їх реквізити визначені в Акті перевірки у табличному вигляді (т.1 а.с. 23-25).

Однак, ДПІ зазначає, що ТОВ «Ексіст-Сіть Україна» до перевірки не було надано документи, які підтверджують факт оплати за виконані роботи, що, як зазначає ДПІ, унеможливлює здійснення перевірки правильності складання податкових накладних (по першій події).

Вказується, що підприємством не надано також звітів про виконані роботи та інших документів, що підтверджують товарність господарських операцій (документи, які свідчать про наявність основних засобів, виробничих потужностей, трудових ресурсів, договори купівлі-продажу, доручення, довіреності та ін.). Не надано й технічних документів на товар та сертифікатів якості, посвідчення якості на автозапчастини.

Крім того, як зазначає ДПІ, товариством не надано до перевірки документів, що підтверджують транспортування, зберігання та використання у власній господарській діяльності придбаного товару (товарно-транспортні накладні, довіреності, та ін. докази переміщення товарів, договори оренди приміщень, складування, охорони тощо).

Поряд з цим в Акті перевірки вказується про проведення ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Авто Реал» () з питань своєчасності та повноти нарахування і сплати ПДВ при взаємовідносинах з ТОВ «Ексіст-Сіть Україна» за період березня 2014р., за результатами якої встановлено, що товари та послуги, реалізовані на адресу ТОВ «Ексіст-Сіть Україна», були придбані ТОВ «Авто Реал» у ТОВ «Компанія Лакшері Кепітал» та ТОВ «Спецторг-Трейд» (не є контрагентами позивача за спірними операціями).

Як стверджує ДПІ, документи щодо придбання товарів та послуг ТОВ «Компанія Лакшері Кепітал» та ТОВ «Спецторг-Трейд» до перевірки не надано.

В ході проведення вказаної перевірки встановлено, що ТОВ «Компанія Лакшері Кепітал» та ТОВ «Спецторг-Трейд» сформували податковий кредит за рахунок контрагентів-постачальників ТОВ «Оптова база чай», ТОВ «Львівська тютюнова фабрика», ТОВ «Захід імпорт», ТОВ «Техніка для бізнесу», ТОВ «Флора сіті», ТОВ «Берта СВ», ТОВ «ГПЛ», ТОВ «Верізон» (не є контрагентами позивача за спірними операціями) при придбанні товарів з номенклатурою: джгут з ацетатного волокна, вживаний одяг та взуття, ноутбук, гвоздика, шоколад, автошини тощо. У той же час ТОВ «Компанія Лакшері Кепітал» та ТОВ «Спецторг-Трейд» сформували податкові зобов'язання за рахунок контрагентів-покупців при продажу товарів з номенклатурою: запасні частини до автомобілів, технічні рідини та маркетингові послуги. Наведене, як вважає ДПІ, свідчить про розірвання ланцюга постачання певної групи товарів.

При цьому ДПІ в акті перевірки не аналізуються власне договори контрагента позивача із ТОВ «Компанія Лакшері Кепітал» та ТОВ «Спецторг-Трейд», а також договори цих підприємств із їхніми постачальниками, умови поставок та характер спірних операцій.

Враховуючи наведене, ДПІ у розділі «Висновок» Акту перевірки зазначає про порушення ТОВ «Ексіст-Сіть Україна» п.22.1 ст.22, п.44.1 ст.44, п.185.1 ст.185, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, що призвело до заниження ПДВ, який підлягає сплаті до бюджету за березень 2014р. на суму 2 310 962грн.

На підставі зазначених висновків Акту перевірки ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення від 20.10.2014р. №, відповідно до якого позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем «податок на додану вартість» на 2 310 962грн. за основним платежем та на 577 741грн. за штрафними санкціями.

За результатами досудового оскарження вказаного рішення у системі органів ДФС України скарги позивача залишені без задоволення, а податкове повідомлення-рішення без змін.

Проаналізувавши у взаємозв'язку з вищенаведеним положення ПК України (в редакції на час проведення спірних операцій та формування податкового кредиту), а саме:

- п/п. 14.1.36. (щодо визначення терміну «господарська діяльність»), п/п. 14.1.191. (щодо визначення «постачання товарів»), п/п. 14.1.202. (щодо визначення «продаж (реалізація) товарів»),

- (щодо ПДВ) п/п. 14.1.178 (щодо визначення «податок на додану вартість»), п/п. 14.1.181 (щодо визначення «податковий кредит»), п. 188.1. (щодо бази оподаткування), п. 185.1. (щодо визначення «об'єкт оподаткування»), п. 198.1. ПК України (щодо операцій, при здійсненні яких виникає право на віднесення сум податку до податкового кредиту), п. 198.2. (щодо дати виникнення права на віднесення сум податку до податкового кредиту), п. 198.3. (щодо порядку визначення сум податкового кредиту), п. 201.1. (щодо видачі п/п та її реквізитів), п. 201.4. (щодо дати видачі податкової накладної), п. 201.7. (щодо видачі п/н на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг); п. 201.8. (щодо осіб, яким надано право нарахування податку та видачі п/н), п. 201.10 ПК України (щодо видачі п/н платником податку та статусу п/н як підстави нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту); п. 198.6. (щодо наслідків не підтвердження сум податку),

- а також п/п. 16.1.2., 16.1.3., п. 44.1. ПК України (щодо ведення обліку та підтвердження даних обліку) та положення ч. 2. ст. 3., ч. 1 ст. 9, ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», суд приходить до наступних висновків.

Так, податкова звітність формується на підставі первинних бухгалтерських документів, які, для надання їм юридичної значимості (сили), крім іншого, мають бути видані за фактично вчиненою операцією.

У той же час, правові наслідки у вигляді виникнення у покупця права на формування податкового кредиту з ПДВ, виникають за наявності сукупності обставин та підстав, з якими наведені вище норми податкового законодавства пов'язують можливість формування спірних сум податкових вигод та які є передумовою його формування.

Зокрема, такі правові наслідки наступають у разі: (1) фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій; (2) документального підтвердження реального здійснення господарських операцій сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду (в залежності від характеру певних операцій) та які містять інформацію про зміст та обсяг операції, підписані уповноваженими особами; (3) придбання товарів/послуг з метою їх використання в господарській діяльності; (4) наявності розумних економічних причин (ділової мети) для здійснення господарських операцій; (5) наявності у сторін спеціальної податкової правосуб'єктності (особа, що видає податкову накладну, повинна бути зареєстрованою як платник ПДВ); (6) наявності у покупця податкової накладної, яка відповідає вимогам ст. 201 ПК України та підписана уповноваженою особою.

У той же час, наведені вище норми податкового законодавства у взаємозв'язку з приписами законодавства з питань бухгалтерського обліку та звітності визначають окремі випадки, за яких неможливе формування податкового кредиту, зокрема, це: не пов'язаність здійсненої операції (понесених витрат) з господарською діяльністю покупця (придбання товарів/послуг без мети їх використання у господарській діяльності), фіктивність операцій/нездійснення оподатковуваних операцій, видача податкової накладної особою, яка не є платником ПДВ та, крім того, відсутність у платника податків юридично значимих первинних документів, зареєстрованих у встановлених випадках в ЄРПН податкових накладних.

У взаємозв'язку з вищенаведеним суд, вирішуючи спір по суті, також зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

При цьому, вирішуючи з урахуванням наведених вище обставин та норм законодавства спір по суті, суд виходить також з того, що при дослідженні факту здійснення господарської операції оцінці підлягають відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку, на що звертає увагу у своєму роз'ясненні ВАС України від 02.06.2011 р. № 742/11/13-11.

В даному випадку, як приходить до висновку суд, відповідач в порядку виконання обов'язку, визначеного ч. 2 ст. 71 КАС України, та з урахуванням приписів ч. 1 ст. 138 КАС України (щодо предмету доказування), не довів належними та допустимими доказами наявності обставин, які б свідчили про порушення позивачем податкового законодавства, наявність яких би призводила до невизнання права позивача на формування спірних сум податкового кредиту, а відтак ДПІ не довела законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення.

Висновки ДПІ по суті ґрунтуються на припущеннях та недоведених обставинах, з огляду на що висновки Акту перевірки не можуть бути підставою для висновків про порушення позивачем податкового законодавства за відносинами із зазначеним контрагентом та підставою для прийняття спірного рішення.

Між тим, до матеріалів справи позивачем залучено сукупність первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують виконання такого роду операцій, зокрема: договорів (т.1 а.с. 60-63, 122-124); податкових накладних (т.3 а.с. 121-250; т.4 а.с.2-244; т.5 а.с.1-232; т.6 а.с.1-238; т.7 а.с.1-97; т.8 а.с.1-247); видаткових накладних (т.2 а.с.6-252; т.3 а.с.1-120); податкової звітності (т.1 а.с.169195); оборотно-сальдових відомостей щодо відображення спірних операцій у бухгалтерському обліку підприємства (т.7 а.с.100-122); сертифікатів відповідності на товари із додатками, що були предметами поставок за спірними операціями (т.7 а.с.125-222); реєстр видачі довіреностей на отримання товарів від ТОВ «Авто Реал» (т.7 а.с.98,99); акти виконаних робіт щодо надання маркетингових послуг (т.1 а.с.64-121); звіту про результати надання консультаційних послуг щодо підвищення продажів в інтернет-магазині Exist.ua; звіту про результати організації і проведення промо-акцій за період березня 2014 року; звіту про результати просування сайту Exist.ua у пошуковій системі Google; висновок експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи по кримінальному провадженню, які у сукупності не дають підстав для сумніву щодо фактичного здійснення спірних операцій, підстав для висновку про нездійснення спірних операцій контрагентом позивача та про відсутність у позивача підстав для формування спірних сум податкових вигод.

Що ж до доводів ДПІ про непідтвердження реальності здійснення поставок у зв'язку із ненаданням до перевірки товарно-транспортних накладних та інших документів, які підтверджують транспортування, суд зазначає, що відповідно до умов договору поставки №011-05/2013 від 03.05.2013р. ТОВ «Авто Реал» (Постачальник) зобов'язувався протягом строку дії договору поставити ТОВ «Ексіст-Сіть Україна» (Покупцю) запасні частини на автомобілі, технічні рідини окремими партіями за цінами, в асортименті та кількості, що остаточно погоджується сторонами в накладних, які є невід'ємною частиною Договору, а Покупець зобов'язувався приймати товар та оплачувати його на встановлених умовах. Згідно п.4.2 договору визначено, що вартість партії товару дорівнює загальній вартості товару, що підлягає поставці на основі замовлення Покупця. У вартість партії товару включено вартість доставки даної партії товару на склад Покупця (п.4.3 договору).

З наведеного у сукупності вбачається, що позивач в даному конкретному випадку не є учасником транспортних відносин та з урахуванням особливостей, передбачених договором, має прийняти товар у себе на складі, у зв'язку з чим наявність у нього в даному конкретному випадку транспортних документів не є обов'язковою, на що власне і звертав увагу представник позивача під час розгляду справи.

Виходячи з наведеного, за даних конкретних умов поставки достатнім є оформлення поставки накладною, актом, іншим подібним документом про прийняття товару на складі. В даному випадку до матеріалів справи надано видаткові накладні, які є достатнім первинним документом, який підтверджує факт поставки товару на склад позивача.

Слід зазначити, що до матеріалів справи позивачем залучено договір оренди №583 від 16.04.2013р., укладеного ним із ПрАТ «Завод Спутник», відповідно до якого позивач орендує приміщення загальною площею 343,2м.кв. (офіс) та 118,1м.кв. (склад), корпус адміністративний та №5, поверхи 1,3,4, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул.Межигірська, 82-А, що в свою чергу свідчить про фактичну наявність у позивача приміщень для зберігання товарів, що в свою чергу спростовує доводи податкового органу про відсутність таких.

Водночас, як вже зазначено вище, до матеріалів справи залучено сертифікати відповідності на товари, що були предметами поставок за спірними операціями; також залучено звіти про результати надання консультаційних послуг щодо підвищення продажів в інтернет-магазині Exist.ua, про результати організації і проведення промо-акцій за період березня 2014 року, про результати просування сайту Exist.ua у пошуковій системі Google, які складені ТОВ «Авто Реал»; надано акти виконаних робіт (наданих послуг), у яких деталізовано вид послуг, місце та адреса їх надання, тип торгових точок; назва пошукової системи у мережі інтернет, у якій здійснювалось просування сайту позивача; реєстр довіреностей на отримання товарів від контрагента, тощо; надано зразки рекламної продукції (буклети щодо рекламування інтернет магазину автозапчастин Exist.ua), виготовлення яких було однією із умов Договору про надання маркетингових послуг №015-05/2013 від 03.05.2013р.

Вказані докази у сукупності не дають підстав для сумніву щодо фактичного здійснення спірних операцій та свідчать про їх реальний характер.

До матеріалів справи додано податковий розрахунок контрагента за ф. 1-ДФ, відповідно до якого у контрагента в 1 кварталі 2014 року працювало 11 осіб. До того ж, під час розгляду справи надано договір оренди нежитлового приміщення №587 від 26.04.2013р., укладеного між ПрАТ «Завод Спутник» (орендодавець) та ТОВ «Авто Реал» (орендар), відповідно до якого у спірному періоді контрагент позивача орендував приміщення для офісу та складу загальною площею 47.5м.кв., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул.Межигірська, 82-А, а також акт приймання вказаного приміщення в користування та розрахунок платежів оренди і комунальних послуг.

В порядку виконання обов'язку, передбаченого ч. 2 ст. 71 КАС України, та з урахуванням сутності операцій не доведено недостатності вказаної кількості трудових ресурсів для виконання спірних операцій та не доведено обсягів інших ресурсів, які були необхідні контрагенту для виконання спірних операцій, але були відсутні.

Слід додати, що ДПІ не спростовано належними та допустимими доказами наявності вмінь, навичок та знань у персоналу контрагента, необхідних для цілей надання обумовлених послуг.

Щодо зв'язку спірних операцій із господарської діяльністю позивача, слід зазначити, що до основних видів діяльності позивача за КВЕД належить, зокрема, 45.31 «Оптова торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів», що визнається в Акті перевірки. В контексті наведеного позивачем надано до суду узагальнену інформацію із деталізацією кінцевих покупців товарів (автозапчастин та технічних рідин), що були поставлені позивачу ТОВ «Авто Реал» у березні 2014 року на підставі Договору поставки №011-05/2013 від 03.05.2013р. та реалізовані позивачем (том 9 справи).

При цьому під час розгляду справи з боку податкового органу не надано доказів того, що в ході перевірки витребовувались певні документи, пов'язані з виконанням вказаних договорів (у т.ч. ті, що зазначені в Акті перевірки як не надані до перевірки), але позивач відмовився їх надати. В контексті наведеного не надано актів відмови у наданні документів, як-то передбачено п.85.6 ст. 85 ПК України.

Відтак, сукупність вказаних матеріалів підтверджує фактичне виконання спірних операцій, а також їх взаємозв'язок з господарською діяльністю позивача, та не дає підстав для висновку про нездійснення спірних операцій.

Стосовно ж викладених в Акті перевірки доводів ДПІ про те, що в ході проведення аналізу ланцюга постачання не встановлено походження товарів по ланцюгу постачання, суд зазначає, що в акті перевірці наводиться інформація по ланцюгу контрагента ТОВ «Авто Реал» із його постачальниками та без будь-яких фактів фіксації порушення робиться висновок про нереальність господарських взаємовідносин позивача із ТОВ «Авто Реал». При цьому Акт перевірки не містить як аналізу дотримання податкової дисципліни позивачем та його контрагентом, так і доказів порушення фіскальних інтересів держави внаслідок таких взаємовідносин, зокрема, не вбачається відхилень між сумами задекларованих податкових зобов'язань та податкового кредиту між позивачем та ТОВ «Авто Реал».

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини від 22.01.2009 у справі «БУЛВЕС» АД проти Болгарії» (заява № 3991/03) зазначено, що у разі якщо національні органи за відсутності будь-яких вказівок на безпосередню участь фізичної або юридичної особи у зловживанні, пов'язаним зі сплатою ПДВ, який нараховується у ланцюгу поставок, або будь-яких вказівок на обізнаність про таке порушення, все ж таки застосовують негативні наслідки до отримувача оподатковуваної ПДВ поставки, який повністю виконав свої зобов'язання, за дії або бездіяльність постачальника, який перебував поза межами контролю отримувача і у відношенні якого у нього не було засобів перевірки та забезпечення його виконання, то такі владні органи порушують справедливий баланс, який має підтримуватися між вимогами суспільних інтересів та вимогами захисту права власності.

У матеріалах справи відсутні докази обізнаності позивача щодо протиправного характеру діяльності підприємств у ланцюгах постачання, прямої чи опосередкованої причетності до такої протиправної діяльності з метою отримання податкової вигоди, а відтак правовідносини учасників попередніх поставок не можуть впливати на оцінку реальності операції, вчиненої останнім у ланцюгу постачання платником (позивачем у справі) та його безпосереднім постачальником.

Крім того слід зазначити, що поняття «добросовісний платник», яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов'язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування та податкового законодавства, а тому можливі порушення податкового законодавства з боку постачальників позивача, як-то неподання звітності, недекларування податкових зобов'язань, за відсутності доказів протиправної змови учасників операцій з метою отримання позивачем (покупцем) необґрунтованої податкової вигоди, не є підставою для висновку про порушення саме покупцем вимог податкового законодавства та не є підставою для позбавлення покупця сформованих податкових вигод за фактично вчиненою операцією.

У зв'язку із наведеним суд також зазначає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів (ч.1 ст.69 КАС України).

В силу положень ч.1 ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

В даному випадку до матеріалів справи додано висновок експерта №9/1/2015, який складений за результатами проведення судово-економічної експертизи по кримінальному провадженню №0000038 від 17.08.2015р. Зокрема, на вирішення вказаної судово-економічної експертизи експерту ставилися питання, крім іншого, щодо підтвердження висновків Акту перевірки ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві від 17.09.2014р. №5037/26-56-22-03-09/38291697 про заниження ПДВ ТОВ «Ексіст-Сіть Україна» по фінансово-господарським операціям з ТОВ «Авто Реал» за період березня 2014 року.

Так, згідно з висновком експерта, останній при дослідженні вказаного питання прийшов до висновку, що зазначені в акті перевірки порушення податкового законодавства ТОВ «Ексіст-Сіть Україна» ґрунтуються на припущеннях про можливе невиконання постачальниками своїх зобов'язань, опис порушень не містить чітко викладеного змісту порушення, а посилання на пункти і статті законодавства не конкретні, містять перелік статей ПК України, зв'язок між ними до операцій платника податку чітко не викладено. Порушення стосуються документально непідтверджених припущень, що постачальник ТОВ «Авто Реал» не виконав свої зобов'язання перед ТОВ «Ексіст-Сіть Україна». Серед матеріалів кримінального провадження відсутні документи, що свідчать про фіктивність операцій між ТОВ «Ексіст-Сіть Україна» та ТОВ «Авто Реал». Загалом експерт дійшов висновку, що за наявними матеріалами висновки Акту перевірки ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві від 17.09.2014р. №5037/26-56-22-03-09/38291697 щодо заниження ПДВ ТОВ «Ексіст-Сіть Україна» по фінансово-господарським операціям з ТОВ «Авто Реал» за період березня 2014 року документально не підтверджуються.

Відтак, вказані обставини додатково свідчать на користь висновку про те, що наведені ДПІ в Акті перевірки аргументи не є достатньо вагомими, чіткими та узгодженими доказами, що спростовують реальність господарських операцій між позивачем та його контрагентом, факт чого підтверджується належними та допустимими доказами в розумінні положень ст.70 КАС України.

Слід додати, що вищезгадані первинні документи, податкові накладні видані контрагентом позивача за оподатковуваними операціями за ставкою 20% (за звичайними правилами), що відповідає наведеним вище положенням податкового законодавства стосовно порядку оформлення та підстав їх видачі, наведені в них данні відповідають та кореспондуються з даними первинних документів.

Контрагент позивача на момент вчинення господарських операцій, видачі податкових, накладних був зареєстрований платником ПДВ, що не заперечується в Акті перевірки, а отже видача ним податкових накладних є правомірною.

Під час розгляду справи відповідачем не надано вироку суду відносно посадових осіб позивача або контрагента позивача за спірними операціями, яким би встановлювались обставини протиправної діяльності цих осіб та підприємств з метою отримання необґрунтованої податкової вигоди за спірними операціями.

Слід також зазначити, що під час розгляду справи не надано рішення суду відносно контрагента позивача, яке б набрало законної сили та яке б було прийнято в порядку ст. 55-1 ГК України («Фіктивна діяльність суб'єкта господарювання»). Не надано рішення суду, прийнятого в порядку ст. 234 ЦК України щодо фіктивності правочинів, тобто щодо вчинення правочинів без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Не надано рішення суду про визнання правочинів з контрагентом недійсними з підстав їх суперечності інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, як-то передбачено приписами ч. 3 ст. 228 ЦК України. Також не надано рішення суду, яке б було прийнято в порядку ст. 207 ГК України щодо визнання недійсними спірних операцій з підстав невідповідності спірних операцій вимогам закону, або вчинення їх з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, тощо.

Судом під час розгляду справи також не встановлено обставин, які б відповідно до конкретних норм ЦК України свідчили про нікчемність правочинів, укладених між позивачем та його контрагентом.

В Акті перевірки не наведено жодних обставин та доказів, які б свідчили про незвичність цін за спірними операціями, або про невідповідність господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності позивача, незвичності цих операцій, збитковості здійснених операцій, або інших обставин, які б окремо або в сукупності могли б свідчити про не пов'язаність операцій з господарською діяльністю позивача, фіктивність вчинених операцій, а також про те, що вчинення зазначених операцій не було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру), а дії позивача та його контрагента були спрямовані на отримання необґрунтованої податкової вигоди.

Відповідачем по суті не надано в порядку виконання обов'язку, передбаченого ч. 2 ст. 71 КАС України, будь-яких належних та допустимих доказів, не доведено наявності обставин та підстав, які б свідчили про порушення позивачем податкового законодавства та наявність яких би призводила до невизнання права позивача на формування спірних сум податкового кредиту з ПДВ та які б відповідно до вищезгаданих положень податкового законодавства та законодавства з питань бухгалтерського обліку унеможливлювали формування позивачем спірних сум податкових вигод за вищезгаданими операціями, які б свідчили про нездійснення спірних операцій та про юридичну дефектність первинних документів за спірними операціям, а відтак ДПІ не довела законності та обґрунтованості висновків акту перевірки та оскаржуваного рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст. 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищенаведене в сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову шляхом визнання протиправним та скасування спірного рішення.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Ексіст-Сіть Україна» задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 20.10.2014р. №.

Стягнути з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Ексіст-Сіть Україна» (; адреса: 04080, м. Київ, вул. Межигірська, 82-А) 4 872 грн. (чотири тисячі вісімсот сімдесят дві гривні нуль копійок) на відшкодування судового збору, сплаченого 26.08.2015 згідно квитанції № .

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Окружного адміністративного суду міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя В.П. Шулежко