Справа № 2а-1271/11
Суддя: Ємельянова В.І.
Дата ухвалення: 2016-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2016 року К/800/10246/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Ємельянової В.І.,

Рецебуринського Ю.Й., Стародуба О.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області на ухвалу Олевського районного суду Житомирської області від 4 грудня 2014 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2015 року по справі № 2а-1271/11

за позовом ОСОБА_4

до Управління Пенсійного фонду України в Олевському районі

Житомирської області (далі - Управління)

про визнання дій неправомірними та стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого листа по адміністративній справі №2-а-1271/2011, виданого Олевським районним судом Житомирської області 28 листопада 2013 року.

Ухвалою Олевського районного суду Житомирської області від 4 грудня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2015 року, заяву ОСОБА_4 задоволено, поновлено строк для пред'явлення виконавчого листа від 28 листопада 2013 року №2-а-1271/2011 до виконання.

Не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями, Управління подало касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви відмовити.

Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що рішенням Олевського районного суду Житомирської області від 6 червня 2011 року, залишеним без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2012 року, позов ОСОБА_4 до Управління задоволено.

Визнано протиправними дії та зобов'язано відповідача провести перерахунок та виплатити позивачу основну та додаткову пенсії як особі, постраждалій внаслідок Чорнобильської катастрофи за період з 17 листопада 2010 року по 1 квітня 2011 року.

Ухвалою Олевського районного суду Житомирської області від 31 липня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 10 вересня 2013 року, змінено спосіб виконання постанови Олевського районного суду Житомирської області від 6 червня 2011 року із зобов'язання на стягнення з Управління на користь ОСОБА_4 нарахованих та невиплачених основної та додаткової пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в сумі 18267,70 грн.

З метою виконання вказаних судових рішень, позивачем 28 листопада 2013 року було отримано виконавчий лист, в якому зазначено строк його пред'явлення до виконання до 18 вересня 2014 року.

25 листопада 2014 року позивач звернулася до суду із заявою про поновлення строку звернення для пред'явлення виконавчого листа від 28 листопада 2013 року №2-а-1271/2011 до виконання.

Задовольняючи заяву позивача, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з наступного.

Відповідно до частини 5 статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно частини 2 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України постанови та ухвали суду, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України.

Частиною 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємства, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Відповідно до частини 4 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно з положеннями статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Суди обґрунтовано виходили з вимог частини 2 статті 24 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якої стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред'явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Вказане такаж кореспондується і положеннями статті 261 Кодексу адміністративного судочинства Українии, якою визначено, що стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого листа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку подається до адміністративного суду, який видав виконавчий лист, або до адміністративного суду за місцем виконання.

Обов'язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 71 Кодексу адміністративного судочинства України і розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову (в даному випадку заяви), а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує свої заперечення. В даному випадку відповідачем не надано належних та допустимих доказів того, що у позивача відсутнє право звернення до виконавчих органів із вимого примусового виконання судового рішення.

Враховуючи те, що суди визнали наявність поважних причин пропуску строку для пред'явлення вказаного виконавчого листа до виконання, висновок судів про поновлення цього строку є законним і обґрунтованим, доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, а тому підстав для скасування оскаржуваних судових рішень суд касаційної інстанції не вбачає.

Відповідно до частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області залишити без задоволення.

Ухвалу Олевського районного суду Житомирської області від 4 грудня 2014 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили протягом п'яти днів після направлення її копії особам і оскарженню не підлягає, крім як з підстав, у строк та в порядку, визначеними статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Ємельянова В.І.

Судді Рецебуринський Ю.Й.

Стародуб О.П.