Справа № 2а-867/10
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2016-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2016 року м. Київ К/9991/47991/12

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Рецебуринського Ю.Й., Швеця В.В.,

розглянувши в касаційній інстанції в порядку письмового провадження справу за позовом заступника військового прокурора Кіровоградського гарнізону в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Міністерства оборони України, Військової частини НОМЕР_1 про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії, за касаційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20 вересня 2011 року,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2010 року заступник військового прокурора Кіровоградського гарнізону в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до Міністерства оборони України, військової частини НОМЕР_1 про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії.
Постановою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 26 листопада 2010 року позовні вимоги задоволено. Визнано незаконними відмову та бездіяльність Міністерства оборони України щодо невиплати сім`ї померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 під час виконання обов`язків військової служби старшини військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 : дружині ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ; доньці ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ; доньці ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , одноразової грошової допомоги у розмірі десятирічного грошового забезпечення зазначеного військовослужбовця за останньою посадою, яку він займав на день смерті, виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років та щомісячної надбавки у розмірі 100 відсотків грошового забезпечення відповідно до Указів Президента України від 10 квітня 1996 року № 925 та від 23 лютого 2002 року № 173 і постанови Кабінету Міністрів України від 22 травня 2000 року № 829. Визнано право сім`ї померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 під час виконання обов`язків військової служби старшини військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 : дружини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ; доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ; доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі десятирічного грошового забезпечення зазначеного військовослужбовця за останньою посадою, яку він займав на день смерті, виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років та щомісячної надбавки у розмірі 100 відсотків грошового забезпечення відповідно до Указів Президента України від 10 квітня 1996 року № 925 та від 23 лютого 2002 року № 173 і постанови Кабінету Міністрів України від 22 травня 2000 року № 829. Зобов`язано Міністерство оборони України та військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування і виплату сім`ї померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 під час виконання обов`язків військової служби старшини військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 : дружині ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ; доньці ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ; доньці ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , одноразової грошової допомоги у розмірі десятирічного грошового забезпечення зазначеного військовослужбовця за останньою посадою, яку він займав на день смерті, виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років та щомісячної надбавки у розмірі 100 відсотків грошового забезпечення відповідно до Указів Президента України від 10 квітня 1996 року № 925 та від 23 лютого 2002 року № 173 і постанови Кабінету Міністрів України від 22 травня 2000 року № 829.
Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20 вересня 2011 року постанову Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 26 листопада 2010 року скасовано, прийнято нову постанову, якою позовні вимоги задоволено частково. Визнано незаконною відмову військової частини НОМЕР_1 у виплаті сім`ї померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 одноразової грошової допомоги. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 надіслати головному розпоряднику бюджетних коштів висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги та виплатити сім`ї померлого ОСОБА_4 : дружині ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ; доньці ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ; доньці ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , одноразову грошову допомогу у розмірі десятирічного грошового забезпечення зазначеного військовослужбовця за останньою посадою, яку він займав на день смерті.
У касаційній скарзі військова частина НОМЕР_1 , посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить Вищий адміністративний суд України скасувати постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20 вересня 2011 року і прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
Кіровоградський прокурор з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері подав письмове заперечення на зазначену касаційну скаргу, просить таку залишити без задоволення, а рішення апеляційного суду без змін.
Касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
За змістом частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення у межах касаційної скарги.
Судами встановлено, що ОСОБА_4 є чоловіком ОСОБА_1 та батьком ОСОБА_2 і ОСОБА_3 .
У період з 10 травня 1980 року ОСОБА_5 перебував на військовій службі, з 10 червня 2005 року проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 у званні «старшина», на посаді електрика відділення обслуговування взводу забезпечення роти забезпечення.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 4 червня 2007 року № 111 старшину служби за контрактом ОСОБА_4 , електрика відділення обслуговування взводу забезпечення роти забезпечення, з 6 червня 2007 року звільнено від виконання службових обов`язків у зв`язку з вибуттям до 411 ЦВКГ, місто Одеса, для проходження обстеження військово-лікарською комісією.
Направленням від 6 червня 2007 року, за підписом командира військової частини НОМЕР_1 та начальника медичної служби цієї військової частини, яке адресоване начальникові 411 ЦВКГ Південно-оперативного командування міста Одеси, ОСОБА_4 було направлено на стаціонарне лікування та проходження обстеження, із зазначенням діагнозу та наданням відповідних документів.
ІНФОРМАЦІЯ_1 під час знаходження у військовому шпиталі ОСОБА_4 помер по причині гіпертрофічної кардіоміопатії, гострої серцево-судинної недостатності.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 11 червня 2007 року № 117 старшину служби за контрактом ОСОБА_4 , електрика відділення обслуговування взводу забезпечення роти забезпечення, виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.
На звернення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 командування військової частини НОМЕР_1 відмовило їм у нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги.
Вирішуючи даний спір апеляційний суд, як і суд першої інстанції, дійшов висновку, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мають права на отримання одноразової грошової допомоги у разі смерті військовослужбовця ОСОБА_4 .
Так, статтею 2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі Закон № 2011-XII) закріплено, що ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.
Згідно із частиною 1 статті 16 Закону № 2011-XII (у редакції, чинній на час смерті ОСОБА_4 ) у разі загибелі (смерті) військовослужбовця Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів, який перебував на кадровій військовій службі або проходив військову службу за контрактом, під час виконання ним обов`язків військової служби сім`ї загиблого (померлого), а в разі її відсутності його батькам та утриманцям виплачується одноразова грошова допомога в розмірі десятирічного грошового забезпечення загиблого (померлого) за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до статті 16 Закону № 2011-ХІІ Кабінетом Міністрів України 28 травня 2008 року було прийнято постанову № 499, якою затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, положеннями пункту 1 якого, зокрема, було визначено, що сім`ї загиблого (померлого) під час виконання обов`язків військової служби військовослужбовця, який перебував на кадровій військовій службі або проходив військову службу за контрактом, а в разі її відсутності його батькам та утриманцям виплачується одноразова грошова допомога у розмірі десятирічного грошового забезпечення зазначеного військовослужбовця за останньою посадою, яку він займав на день загибелі (смерті), виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років, а у разі загибелі (смерті), що сталася включно до 31 грудня 2007 року, виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років та щомісячної надбавки у розмірі 100 відсотків грошового забезпечення відповідно до Указів Президента України від 10 квітня 1996 року № 925 та від 23 лютого 2002 року № 173 і постанови Кабінету Міністрів України від 22 травня 2000 року № 829.
Частиною 3 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII встановлено, що військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: 1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); 2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; 3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); 4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; 5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.
Оскільки, як встановлено судами, старшина служби за контрактом ОСОБА_4 помер у військовому шпиталі, куди був направлений за наказом командира військової частини НОМЕР_1 , то він вважається таким, що виконував обов`язок військової служби, а тому висновок суду апеляційної інстанції про те, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мають право на отримання одноразової грошової допомоги, є вірним.
Доводи, викладені у касаційній скарзі, не спростовують встановлених обставин справи та висновку апеляційного суду про часткове задоволення позовних вимог.
Згідно статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій. Не може бути скасовано судове рішення з мотивів порушення судом норм процесуального права, якщо це не призвело і не могло призвести до неправильного вирішення справи.
Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.
Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20 вересня 2011 року у справі за позовом заступника військового прокурора Кіровоградського гарнізону в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Міністерства оборони України, Військової частини НОМЕР_1 про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Рецебуринський Ю.Й.

Швець В.В.