Справа № 140/39/16-а
Суддя: Підлипняк М. Д.
Дата ухвалення: 2016-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 140/39/16-а
№2-а/140/6/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2016 року Немирівський районний суд

Вінницької області

в складі головуючого: судді Підлипняка М.Д.

при секретарі Путій З.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Немирові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Немирівському районі Вінницької області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

31 грудня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Немирівського районного суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати дії відповідача неправомірними щодо припинення виплати пенсії як інваліду третьої групи загального захворювання з 01 квітня 2015 року та зобов'язати відповідача поновити виплату даної пенсії. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що він перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Немирівському районі та отримував пенсію як інвалід 3 групи загального захворювання відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». В квітні 2015 року позивач не отримав чергову виплату пенсії по інвалідності, в зв'язку з чим 18 листопада 2015 року звернувся до відповідача з заявою, на що отримав відповідь з посиланням на ст. 47 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» зі змінами, внесеними з Законом України від 02 березня 2015 року № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного законодавства України», яка набула чинності з 01 квітня 2015 року. Такі дії відповідача позивач вважає неправомірними та такими, що порушують його конституційні права.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII, відповідно до якого у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року особи, на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «;Про державну службу», «;Про судоустрій і статус суддів», «Про прокуратуру» пенсії, призначені відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не виплачуються.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Немирівському районі та йому була призначена пенсія як інваліду третьої групи загальних захворювання відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Позивач працює в управлінні ветеринарної медицини у Немирівському районі на посаді головного спеціаліста ветеринарним лікарем управління ветеринарної медицини, та являється державним службовцем.

З 01 квітня 2015 року набули чинності норми ЗУ«Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII, відповідно до якого у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року особи, на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «;Про державну службу», «;Про судоустрій і статус суддів», «Про прокуратуру» пенсії, призначені відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не виплачуються. В зв'язку з чим у квітні 2015 року позивач не отримав чергову виплату пенсії.

18 листопада 2015 року позивач звернувся до відповідача з письмовою заявою про роз'яснення причин невиплати пенсії, на що отримав відповідь, що пенсія по інвалідності ІІІ групи не виплачується.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ч.2 ст.22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом».

За загальним правилом установленим ч.1 ст. 58 Конституції України, закони та інші правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ч.1 ст.64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмеженні, крім випадків передбачених Конституцією України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 8 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші передбачені цим Законом.

Частиною 2 ст. 30 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» пенсія по інвалідності призначається незалежно від того, коли настала інвалідність: у період роботи, до влаштування і після припинення роботи.

Статтею 36 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» передбачено матеріальне, соціально-побутове і медичне забезпечення інвалідів, яке здійснюється у вигляді грошових виплат (пенсій, допомоги, одноразових виплат), забезпечення медикаментами, технічними й іншими засобами, включаючи друковані видання із спеціальним шрифтом, звукопідсилюючу апаратуру та аналізатори, а також шляхом надання послуг по медичній, соціальній, трудовій і професійній реабілітації, побутовому та торговельному обслуговуванню.

Отже органи державної влади та органи місцевого самоврядування повинні сприяти забезпеченню прав інвалідів щодо включення до суспільного захисту нарівні з іншими громадянами.

Посилання відповідача на ст. 47 Закону України ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» є безпідставним, оскільки вказана норма розповсюджується на осіб, яким пенсія призначена відповідно до Законів України «Про статус народного депутата України», «;Про державну службу», «Про прокуратуру», «;Про судоустрій і статус суддів».

За правилами ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Нормою ст. 5 КАС України передбачено, що адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цьогоКодексу та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно ст. 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Тому суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

За результатами розгляду справи, оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем обставини, перевіривши матеріали справи що надійшли до суду, суд вважає, що є достатньо підстав для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення.

Факти, встановлені судом, та відповідні їм правовідносини підтверджуються наявними доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені ним документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 71, 94, 158-163 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати дії управління Пенсійного фонду України в Немирівському районі Вінницької області щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1, як інваліду третьої групи загального захворювання з 01 квітня 2015 року не правомірними.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України у Немирівському районі Вінницької області поновити виплату пенсії ОСОБА_1, як інваліду третьої групи загального захворювання з 01 квітня 2015 року

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України у Немирівському районі Вінницької області на користь держави судові витрати в розмірі 487 грн. 20 коп.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду на протязі 10 днів.

Головуючий: підпис

Копія вірна:

Суддя:

Постанова набрала законної сили 08.02.2016 року

Суддя: