Справа № 815/6545/15
Суддя: Танцюра К.О.
Дата ухвалення: 2016-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/6545/15
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2016 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Танцюри К.О.,

судді Бжассо Н.В.,

судді Самойлюк Г.П.,

за участю секретаря Потурнак А.М.

за участю сторін:

-представника позивача - Судакова В.В.(договір про надання адвокатської допомоги від 06.11.2015р.; ордер серії ОД №175956 від 06.10.2015р.),

-представника відповідача - Доброва Ю.І.(довіреність від 25.12.2015р. №220/770/д),

-представника третіх осіб Пурдік В.В.(довіреність від 06.01.2016р. №350/174/20/3/ПС та від 27.01.2016р. №350/153/43/пс),

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністра оборони України, треті особи Командування Повітряних Сил України, військова частина НОМЕР_1 , про визнання протиправним та скасування наказу, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністра оборони України, треті особи Командування Повітряних Сил України, військова частина НОМЕР_1 , про визнання протиправним та скасування наказу №222КР від 22.10.2015р. Про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він проходив військову службу на посаді командира військової частини А-1620. 22.10.2015р. Міністром оборони України прийнято наказ №222КР «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», яким ОСОБА_1 звільнено з військової служби за порушення вимог ст.11,13,49,56,241 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України за службовою невідповідністю. Позивач вважає, що зазначений наказ є протиправним та підлягає скасуванню оскільки він не порушував вимог діючого законодавства. В адміністративному позові позивач зазначав, що відповідно до описової частини оскаржуваного наказу його притягнуто до дисциплінарної відповідальності за нанесення травми ОСОБА_2 . Рудому та керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. При цьому, позивач зазначає, що зі змісту наказу №222КР вбачається, що громадяни ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 протиправно перешкоджали йому керуванню на законних підставах транспортним засобом та позивач здійснював самозахист свого цивільного права на користування своєю власністю автомобілем, а тому він вважає, що, причиняючи громадянину ОСОБА_3 тілесні ушкодження, не порушував ст.ст.49,56 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України. Також, позивач зазначав, що єдиним належним доказом того, що він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України, є постанова суду про притягнення до адміністративної відповідальності, яка на час видання оскаржуваного наказу не існувала. Щодо вживання алкогольних напоїв позивач зазначав, що не порушував, як зазначено у наказі, ст. ст.13, 241 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України оскільки вказані норми не забороняють вживання алкоголю, а носять рекомендаційний характер про утримання від цього та він вжив алкогольні напої у позаслужбовий час, що, на його думку, не заборонено жодним нормативним актом. Також позивач зазначає, що не порушував обов`язку бути зразком високої культури, скромності, витримки, бути ввічливим у спілкуванні з іншими особами, додержання громадського порядку оскільки не позивач був ініціатором конфліктної ситуації, яка виникла з громадянами ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 і позивач поводився з ними максимально ввічливо та витримано, наскільки це можливо з урахуванням реалізації права на самозахист цивільних прав та на необхідну оборону.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав наведених в адміністративному позові, додатково зазначивши, що відповідно до судових рішень у справах №522/21137/15-п та №522/20271/15-п про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності було встановлено, що правопорушення у вигляді керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння мало місце 25.09.2015р. о 18год.08хв., тобто після завершення робочого часу.

Представник відповідача Міністра оборони України заперечував проти задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 , вважаючи його позовні вимоги незаконними та необґрунтованими. У запереченні на адміністративний позов представник відповідача зазначав, що Міністр оборони України на підставі та у межах повноважень, у спосіб, встановлений законом, прийняв рішення про накладення відповідно до наказу №222КП від 22.10.2015р. на полковника ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення - звільнення з військової служби за службовою невідповідністю. Представник відповідача зазначив, що наказом начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 26.09.2015р. №363 було призначено службове розслідування, за результатами якого складено акт службового розслідування від 01.10.2015р., згідно висновків якого встановлено факт правопорушення щодо керування легковим автомобілем в стані алкогольного сп`яніння командиром військової частини НОМЕР_2 полковником ОСОБА_1 та затримання його близько 18:00 год. 25.09.2015р. працівниками патрульної поліції у м.Одеса. Службовим розслідуванням було встановлено, що вживання спиртних напоїв полковником ОСОБА_1 відбулось у службовий час.

Представник третіх осіб також заперечував проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , зазначивши що військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Враховуючи те, що полковник ОСОБА_1 під час його затримання працівниками патрульної поліції перебував за кермом легкового автомобіля у стані сильного алкогольного сп`яніння, вживання алкогольних напоїв ним було вчинено у службовий час, чим він знехтував вимогами нормативно-правових актів щодо дотримання військової дисципліни, Міністром оборони України, на його думку, правомірно прийнято оскаржений наказ від 22.10.2015р. «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності».

Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 проходив військову службу на посаді командира військової частини НОМЕР_2 , про що свідчить посвідчення офіцера НОМЕР_3 від 02.03.2010р. (а.с.12)

26.09.2015р. наказом начальника Генерального штабу Збройних Сил України - Головнокомандувачем Збройних Сил України генералом - полковником Муженко В.М. від №363 було призначено службове розслідування та склад комісії з метою уточнення причин та умов, що призвели до вчинення правопорушення під час керування автомобілем у нетверезому стані командиром військової частини НОМЕР_2 полковником ОСОБА_1 та його затримання 25.09.2015р. представниками патрульної поліції у м.Одесі та встановлення його вини (а.с.54-55).

01.10.2015р. за результатами проведеного службового розслідування було складено акт (а.с.57-68). Згідно висновків зазначеного акту службового розслідування комісією було підтверджено факт правопорушення щодо керування легковим автомобілем у стані алкогольного сп`яніння командиром військової частини НОМЕР_2 полковником ОСОБА_1 та затримання його 25.09.2015р. працівниками патрульної поліції у м.Одеса, що було висвітлено у засобах масової інформації і мережі Інтернет та отримало негативний резонансний характер. Комісією зазначено, що вказаний факт правопорушення підтверджується: протоколом від 25.09.2015р. серії АП2№244226 про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, складеного патрульним поліції з вилученням посвідчення водія; протоколом від 25.09.2015р. №000522 медичного огляду складеним лікарем у кабінеті цілодобового огляду на стан алкогольного та наркотичного сп`яніння; протоколом про адміністративне правопорушення, передбаченого статтею 172-20 КУпАП, відносно полковника ОСОБА_1 , який був направлений з відповідними матеріалами до Приморського районного суду м.Одеси за №350/174/20/1140/пс від 28.09.2015р.; внесенням 26.09.2015р. слідчим Приморського РВ Одеського МУ ГУ МВС України в Одеській області до Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінального правопорушення №0008692, передбаченого ч.1 ст.125 КК України «Умисне легке тілесне ушкодження» за фактом отримання громадянином ОСОБА_3 тілесних ушкоджень. Крім того, у ході службового розслідування було встановлено, що алкогольні напої полковник ОСОБА_1 вживав у службовий час. У зв`язку із встановленими порушеннями комісія пропонувала притягнути ОСОБА_1 до дісціплинарної відповідальності у вигляді звільнення з військової служби.

22.10.2015р. тимчасово виконуючим обов`язки Міністра оборони України генералом - лейтенантом Дублян О.В. на підставі висновків проведеного службового розслідування було прийнято наказ №222КП про притягнення командира військової частини НОМЕР_2 полковника ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з військової служби за службовою невідповідністю за порушення вимог ст.11, 13, 49, 56, 59, 241 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, ст.4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, відповідно до п.«є» ст.68 Дисциплінарного статуту Збройних сил України (а.с.41-43). У позовній заяві представником позивача помилково зазначено номер наказу від 22.10.2015р. як 222КР, оскільки, як встановлено у ході судового розгляду справи відповідачем було винесено наказ №222КП, щодо якого саме і стосуються позовні вимоги ОСОБА_1 .

Суд вважає вказаний наказ №222КП від 22.10.2015р. законним, обгрунтованим та таким, що не підлягає скасуванню з огляду на наступне.

Так, відповідно до зазначеного наказу дисциплінарне стягнення було застосовано до позивача у зв`язку із тим, що 25.09.2015р. працівниками патрульної поліції у м. Одеса було затримано його - командира військової частини НОМЕР_2 полковника ОСОБА_1 під час керування автомобілем у нетверезому стані. При цьому, зупинення автомобіля під керуванням полковника ОСОБА_1 відбувалось 25.09.2015р. близько 18:00год. у м. Одесі на проспекті Гагаріна громадськими активістами ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , з якими у позивача виникла потасовка внаслідок якої громадянин ОСОБА_3 отримав травму правої руки, що не спростовувалось у ході офіційного з`ясування обставин справи з боку позивача. На місце події прибув патрульний екіпаж поліції міста Одеси, який за допомогою спеціального технічного засобу зафіксувал факт перебування у нетверезому стані поковника ОСОБА_1 (виявлено 1,8 проміле алкоголю) та складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення з вилученням посвідчення водія та викликані представники Військової служби правопорядку Збройних Сил України. Відповідно до протоколу медичного огляду від 25.09.2015р. №000522, складеного лікарем ОСОБА_8 в організми полковника ОСОБА_1 виявлено 2,25 проміле алкоголю методом дослідження повітря на пристрої Alkotest 6810 AKAF 0366, проведеного о 20:08год. (тест №25861) та 4,17 проміле алкоголю методом дослідження сечі, проведеного о 20:35 год. (тест №1963). Зазначені обставини також не заперечувались позивачем та не спростовані у ході судового розгляду справи. Факт затримання військовослужбовця представниками патрульної поліциї у місі Одесі в стані алкогольного сп`яніння, який був висвілений у засобах масової інформації і мережі Інтернет, отримав резонансний характер та негативно вплинув на імідж військовослужбовців і Збройних Сил України в цілому.

Законом України від 24.03.1999р. №551-XIV затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України, який визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг. Усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту.

Відповідно до ст.1 та положень Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Згідно зі ст.4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Згідно ст.5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України за стан дисципліни у військовому з`єднанні, частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення. Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.

Відповідно до п.«є» ст.68 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на старших офіцерів можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення як звільнення з військової служби за службовою невідповідністю.

Відповідно до ст.59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України командир зобов`язаний встановлювати у військовій частині такий внутрішній порядок, який гарантував би неухильне виконання законів України і положень статутів Збройних Сил України; показувати приклад дисциплінованості, неухильного виконання вимог законодавства, наказів і розпоряджень командирів; проводити роботу щодо зміцнення військової дисципліни, запобігання надзвичайним подіям, кримінальним та іншим правопорушенням серед особового складу, своєчасно виявляти й усувати їх причини.

Статтею 4 вказаного Статуту визначено, що повсякденне життя і службова діяльність військовослужбовців регулюються Конституцією України, законами України, цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі ст.11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців обов`язки свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.

Статтями 13,49,241 Статуту встановлено, що військовослужбовець зобов`язаний утримуватися від шкідливих для здоров`я звичок. Військовослужбовці повинні постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому.

Відповідно до ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Як свідчать матеріали справи, згідно постанови Апеляційного суду Одеської області від 13.01.2016р. по справі №522/21137/15-п, яка набрала законної сили, судом було встановлено що ОСОБА_1 25.09.2015р. о 18:08год. скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України, а саме, керуючи транспортним засобом, рухався по проспекту Гагаріна в бік проспекту Шевченка у м. Одесі, перебував у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМ України від 10.10.2001р. №1306 (а.с.177-179).

Відповідно до постанови Приморського районного суду м.Одеси від 25.11.2015р. по справі №522/20271/15-П судом також було встановлено, що 25.09.2015р. під час медичного огляду ОСОБА_1 о 20:08год. згідно протоколу медичного огляду №000522 він перебував у стані алкогольного сп`яніння, однак, у зв`язку з відсутністю наданих до суду доказів того, що ОСОБА_1 прийняв алкоголь до 17:00 год., як було зазначено у протоколі огляду з його слів, вважав недоведеними ці обставини у межах розгляду справи про адміністративне правопорушення (а.с. 180-181).

При цьому, судом під час офіційного з`ясування обставин справи встановлено, що згідно плану інспекційної перевірки, яка проводилась у в/ч НОМЕР_2 , у період з 17:00год. до 18:00год. 25.09.2015р. була запланована нарада за участю командира в/ч НОМЕР_2 полковника ОСОБА_1 (а.с.89-95). Згідно акту службового розслідування під час опитування військовослужбовців в/ч НОМЕР_2 було встановлено, що до 17:30год. 25.09.2015р. ОСОБА_1 перебував на території в/ч НОМЕР_2 . При цьому, враховуючи те, що полковника ОСОБА_1 було затримано 25.09.2015р. о 18:08год. у стані сильного алкогольного сп`яніння, згідно показників дослідження його стану, на проспекті Гагаріна у м.Одесі, що, з урахуванням місцерозташування військової частини в/ч НОМЕР_2 , яка знаходиться на відстані приблизно 14,5км. від місця його затримання, суд вважає доведеними висновки відповідача про те, що вживання спиртних напоїв відбувалось у службовий час, чим були порушені вимоги наказу Міністерства оборони України від 29.08.2013р. №580 «Про заходи щодо попередження пияцтва та впровадження здорового способу життя у Збройних Силах України» та вимог ст.11, 13, 49, 56, 59, 241 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, ст.4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України. Позивачем у ході судового розгляду справи не спростовано зазначені обставини.

Також, суд враховує, що ОСОБА_1 займав відповідальну посаду командира військової частини та те, що вказані події мали місце у період проведення Антитерористичної операції на Сході України.

Частиною 1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи викладене, суд вважає, що адміністративний позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 158 163,167 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 -відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 26.02.2016р.

Суддя К.О. Танцюра
Суддя Н.В. Бжассо
Суддя Г.П. Самойлюк

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 -відмовити.

26 лютого 2016 року.