Справа № 809/1643/15
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2016-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

809/1643/15

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2016 року Справа № 876/6143/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді – Качмара В.Я.,

суддів – Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

при секретарі судового засідання – Бадівській О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Івано-Франківського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 травня 2015 року у справі за позовом Івано-Франківського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю «Детективно-охоронне агентство «Рекрут» про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені,

В С Т А Н О В И В :

В квітні 2015 року Івано-Франківського обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів (далі – Відділення) звернулося до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Детективно-охоронне агентство «Рекрут» (далі - ТОВ) про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені в сумі 4243,13грн, покликаючись на те, що відповідачем не виконано норматив для працевлаштування інвалідів в кількості однієї особи встановленого ст.19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» (далі – Закон №875-ХІІ), а тому в силу ст.20 цього Закону він повинен сплатити суму адміністративно-господарських санкцій та пеню за їх несвоєчасну сплату.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 травня 2015 року у справі №809/1643/15 у задоволенні заявленого позову відмовлено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржило Відділення, яке покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову про задоволення позову. В обґрунтування поданої апеляційної скарги вказує на обставини викладені в позовній заяві, а також зазначає, що підприємство не виконало свого обов’язку із щомісячного подання звітів до центру зайнятості, що є порушенням. Більше того, єдиним законом, який може визначати нормативи робочих місць для інвалідів є Закон №875-ХІІ, а тому покликання відповідача та суду на інші нормативно-правові акти є безпідставним.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому, апеляційний суд, відповідно до ч.1 ст.41 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційну скаргу належить задовольнити.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що законодавцем ч.6 ст.11 Закону України «Про охоронну діяльність» (далі – Закон №4616-VI) визначено інший порядок працевлаштування інвалідів, а відтак підстави для стягнення з ТОВ застосованих адміністративно-господарських санкцій передбачених ст.20 Закону №875-ХІІ відсутні.

Проте, такі висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи та є помилковими з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 20.10.2011 ТОВ зареєстровано виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради (а.с.15). Згідно Ліцензії серії АЕ №184992, ТОВ надає послуги з охорони власності та громадян (а.с.19).

Як вбачається з матеріалів справи, згідно звіту відповідача за 2014 рік середньооблікова кількість штатних працівників у 2014 році становила 9 осіб. Разом з тим, відповідачем не визначена кількість працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність, та кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях.

Згідно положень ст.18 Закону №875-ХІІ підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст.19 Закону №875-ХІІ для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця. Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів.

Частиною 5 цієї ж статті передбачено, що виконанням нормативу робочих місць у кількості, визначеній згідно з частиною першою цієї статті, вважається працевлаштування підприємством, установою, організацією, утому числі підприємством, організацією громадських організацій інвалідів, фізичною особою, яка використовує найману працю, інвалідів, для яких це місце роботи є основним.

Тобто, протягом спірного періоду відповідач, враховуючи чисельність штатних працівників, зобов'язаний був створити одне робоче місце для працевлаштування інвалідів, проте жодна особа не була працевлаштована, що свідчить про невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів.

Згідно з п.4 ч.3 ст.50 Закону України «Про зайнятість населення» роботодавці зобов'язані своєчасно та в повному обсязі у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у галузі статистики, подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про попит на робочу силу (вакансії).

Пунктом 2.1 Порядку передбачено, що форма подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше 10-ти робочих днів з дати відкриття вакансії(й). Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі норми, апеляційний суд вважає, що такими передбачено обов’язок, зокрема відповідача щодо створення робочих місць для інвалідів та інформування підприємством уповноважених органів щодо наявності на підприємстві робочих місць для працевлаштування осіб, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність, при цьому такий виникає за умови наявності у такого не менше 8 працюючих осіб.

Таким чином, встановлено та не спростовано відповідачем, що ним не виконано у повному обсязі обов'язку з інформування щодо утворення (пристосування) робочих місць та наявності вакансій для працевлаштування інвалідів.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідачем звітність та інформація про створення (пристосування) робочих місць для працевлаштування інвалідів, а також про вільні робочі місця та вакантні посади, на яких може використовуватися праця інвалідів у 2014 році до центру зайнятості не подавалася.

Апеляційний суд не приймає до уваги посилання відповідача на ч.6 ст.11 Закону №4616-VI відповідно до якої працевлаштування інвалідів здійснюється суб'єктом охоронної діяльності згідно з чинним законодавством виходячи з кількості штатних працівників, не задіяних безпосередньо у виконанні заходів охорони, з наступних підстав.

Як визначено у ч.11 ст.9 Закону №875-ХІІ норматив робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів, порядок його встановлення визначаються виключно цим Законом. Якщо іншими законами встановлюються нормативи робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів, або порядок їх встановлення, відмінні від зазначених у цьому Законі, застосовуються положення цього Закону.

З аналізу змісту вказаних правових норм, апеляційний суд дійшов висновку, що при розрахунках нормативу з працевлаштування інвалідів необхідно керуватися саме всією чисельністю штатних працівників на підприємстві, оскільки вимогами ст.19 Закону №875-ХІІ передбачено, що норматив робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів, порядок його встановлення визначаються виключно цим Законом. Крім того, приписами Закону №4616-VI не встановлено нормативу забезпечення працевлаштування інвалідів, а тому застосуванню підлягає саме Закон №875-ХІІ.

За змістом ч.1 ст.20 Закону №875-ХІІ підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом.

Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю.

Таким чином, за 1 робоче місце, призначене для працевлаштування інвалідів і не зайняте інвалідами, відповідач повинен був самостійно сплатити адміністративно господарські санкції у розмірі 4238,89грн.

Частиною 2 ст.20 Закону №875-ХІІ передбачено, що порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

У зв'язку із тим, що відповідачем несвоєчасно сплачено адміністративно-господарські санкції йому було нараховано пеню у розмірі 4,24грн.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до переконання про підставність позовних вимог Відділення щодо стягнення з ТОВ адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу для працевлаштування інвалідів в кількості однієї особи, встановленого ст.19 Закону №875-ХІІ.

З огляду на викладене, оскільки постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, то апеляційну скаргу належить задовольнити, а оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Івано-Франківського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів задовольнити.

Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 травня 2015 року скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Детективно-охоронне агентство «Рекрут» на користь держави в особі Івано-Франківського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів 4238,89 гривень адміністративно-господарських санкцій та 4,24 гривні пені, за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів в 2014 році, а разом 4243,13 гривень.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а у разі складення в повному обсязі відповідно до ч.3 ст.160 КАС - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя В.Я. Качмар

Суддя О.М. Гінда

Суддя В.В. Ніколін

Повний текст виготовлений 29 лютого 2016 року.