Справа № 640/1907/16-а
Суддя: Дмитрієв О. Ф.
Дата ухвалення: 2016-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа№ 640/1907/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" лютого 2016 р.

Київський районний суд м. Харкова

в складі:

головуючого судді - Дмитрієва О.Ф.,

за участю секретаря - Рисованій Н.О.,

розглянувши в порядку скороченого провадження в м. Харкові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова про визнання рішення незаконним, поновлення порушеного права шляхом зобов'язання вчинити дії, передбачені Конституцією та Законами України, -

в с т а н о в и в :

В лютому 2016 року ОСОБА_1,звернулася до суду зі вказаним адміністративним позовом.

Зазначила, що перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова (далі УПФУ) і починаючи з 2012 року отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Після призначення пенсії за віком, продовжувала працювати на посаді судді апеляційного суду Харківської області, з якої була звільнена у відставку 17 листопада 2015 року.

19 листопада 2015 року звернулася до УПФУ в Київському районі м. Харкова з заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Рішенням Комісії УПФУ в Київському районі м. Харкова від 23 листопада 2015 року за № 202 їй відмовлено у призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з посиланням на скасування норм ст.141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Оскаржуване рішення вважає незаконним, таким, що не відповідає вимогам Конституції України, Закону України "Про судоустрій і статус суддів", Європейській хартії про закон "Про статус суддів" від 10 липня 1998 року та порушує набуте нею право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, оскільки з грудня 1992 року вихід у відставку за наявності стажу роботи на посаді судді не менше 20 років з наступним призначенням і виплатою щомісячного довічного грошового утримання, ближчого до рівня заробітної плати судді, були суттєвою умовою роботи на цій посаді, яка не могла бути змінена без її згоди і саме такі умови нею було прийнято як гарантію від держави, і за цих умов вона продовжувала працювати на посаді судді до дня надання відставки.

На підставі викладеного просила визнати рішення УПФ України в Київському районі м. Харкова від 23 листопада 2015 року за № 202 про відмову у призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці через скасування норм статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", прийняте за її заявою від 19 листопада 2015 року незаконним, а її право - порушеним.

Зобов'язати УПФ України в Київському районі м. Харкова призначити їй щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці з моменту звернення - з 19 листопада 2015 року, у розмірі 90 відсотків від заробітної плати 27284,40 грн.,( згідно довідки апеляційного суду Харківської області від 20 січня 2016 року за № 03-53/14).

Нарахувати та сплатити їй одноразово щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці за період з 19 листопада 2015 року по день ухвалення рішення судом за виключенням отриманої за цей період пенсії за віком.

Відповідно до ст.183-2 КАС України просила суд розглянути справу у порядку скороченого провадження.

Відповідач - Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова проти позову заперечувало, надавши письмові пояснення у яких посилалось на правомірність свого рішення щодо дії пункту 5 Прикінцевих положень Закону Україні "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" № 213-VIII від 02.03.2015 року, відповідно до якого з 1 червня 2015 року скасовано норму ст.141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" щодо призначення суддям у відставці щомісячного довічного грошового утримання.

Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутністю, суд відповідно до ст. 122 КАС України ухвалив проводити судовий розгляд в порядку письмового провадження.

З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав:

Судом встановлено, та не заперечується сторонами, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова та їй призначена та виплачується пенсія за віком з 2012 року, відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Згідно наданих відділом кадрів апеляційного суду Харківської області матеріалів ОСОБА_1 з 21 червня 1982 року працювала на посаді судді Харківського районного суду Харківської області.

Постановою Верховної Ради України від 15 жовтня 1998 року за № 184-ХIV її обрано на посаду судді Харківського обласного суду (з 01.09.2001 року апеляційний суд Харківської області) безстроково.

Постановою Верховної Ради України від 12 листопада 2015 року № 788-VII "Про звільнення суддів" у зв'язку з поданням заяви про відставку ОСОБА_1 звільнено з посади судді апеляційного суду Харківської області.

На виконання постанови Верховної Ради України наказом голови апеляційного суду Харківської області від 17 листопада 2015 року № 04-03/88 ос ОСОБА_1 відраховано зі штату апеляційного суду у зв'язку з поданням заяви про відставку та наданням відставки.

Таким чином вказаними рішеннями ОСОБА_1 надано статус судді у відставці при наявності стажу на посаді судді 33 роки 4 місяці 26 днів.

19 листопада 2015 року позивачка звернулася до УПФУ в Київському районі м. Харкова з заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та надала відповідне подання апеляційного суду Харківської області від 17 листопада 2015 року з необхідними для цього документами.

Рішенням Комісії УПФУ в Київському районі м. Харкова від 23 листопада 2015 року за № 202 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з посиланням на скасування норм ст.141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Відповідач, відмовляючи у призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, посилався на дію пункту 5 Прикінцевих положень Закону Україні "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" № 213-VIII від 02.03.2015 року, відповідно до якого з 1 червня 2015 року скасовано норму ст.141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" щодо призначення суддям у відставці щомісячного довічного грошового утримання.

В той же час суд доходить висновку, що зазначена норма Закону № 213-VIII від 02.03.2015 року на правовідносини про призначення ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці не поширюється.

Так, правовий статус судді, у тому числі судді у відставці, врегульовано спеціальними законами.

Законом України "Про статус суддів" від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ було введено норму, що надавала судді, за наявності певного стажу, право на відставку, якому кореспондував обов'язок держави призначити і виплачувати судді у відставці щомісячне довічне грошове утримання.

Таке положення зберігалося і у діючому Законі України "Про судоустрій і статус суддів" від 07 липня 2010 року №2453 - VI (з наступними змінами), яке забезпечувало незалежність суддів, проголошену статтею 126 Конституції України, в тому числі і належним матеріальним та соціальним забезпеченням.

Відповідно до ст.43 Закону України "Про статус суддів" від 15 грудня 1992 року № 2862- XII (в редакції Закону від 24 лютого 1994 року №4015-ХІІ), яка діяла на час набуття позивачкою права на відставку (а отже і на щомісячне довічне грошове утримання у разі виходу у відставку) судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на 2 відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків.

Така норма зберігалась і у ст. 138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07 липня 2010 року № 2453- VI.

Частиною 1 ст. 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод ( ч. З ст.22 Конституції України).

За змістом ст. 58 Конституції України закон, який звужує зміст та обсяг існуючих прав зворотної сили не має.

За таких обставин положення Закону України "Про судоустрій і статус суддів" щодо виплати судді у відставці щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в частині зменшення його розміру Законами України №3668 - VI (3668-17) від 08. 07. 2011 року, № 1166-VII від 27. 03. 2014 року, №192 -VIII від 12.02.2015 року, та п. 5 Прикінцевих положень Закону України від 2 березня 2015 року №213- VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо пенсійного забезпечення" про скасування з 1 червня 2015 року щомісячного довічного грошового утримання, яке призначалось на підставі Закону України "Про судоустрій і статус суддів" на правовідносини про призначення ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці не поширюються, як такі що суттєво звужують, а потім і зовсім позбавляють уже набутого права на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 90 відсотків від заробітної плати судді працюючого на відповідній посаді.

Зазначені норми суперечать не тільки Конституції України, а і Європейській хартії про закон "Про статус суддів" від 10 липня 1998 року, яка передбачає що суддя, який досяг встановленого Законом віку для виходу у відставку із посади судді і який здійснював обов'язки судді протягом певного строку, має право на отримання виплат, рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді ( п.6.4. ст. 6).

На гарантії виплат у зв'язку з виходом судді у відставку, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці, звертають увагу і Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам - членам щодо суддів від 17 листопада 2010 року №(2010).12.

На недопустимість звуження гарантій незалежності суддів, до яких відносяться належне матеріальне та соціальне забезпечення суддів, у тому числі і суддів у відставці, у своїх рішеннях, які мають преюдиціальне значення неодноразово наголошував і Конституційний Суд України (Рішення від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005, 08 червня 2007 року №4-рп/2007, 14 грудня 2011 року №18- рп/2011, 03 червня 2013 року №3-рп/2013.)

Таким чином з грудня 1992 року вихід у відставку за наявності стажу роботи на посаді судді не менше 20 років з наступним призначенням і виплатою щомісячного довічного грошового утримання, ближчого до рівня заробітної плати судді, були суттєвою умовою роботи на цій посаді, яка не могла бути змінена без згоди судді, оскільки саме такі умови було прийнято і за цих умов позивачка продовжувала працювати на посаді судді до дня надання відставки.

Приймаючи закони про зменшення розміру щомісячного довічного грошового утримання, а потім і про його скасування взагалі, законодавець не надав суддям права вибору і часу протягом якого він міг бути реалізованим - вийти у відставку на умовах, на яких вони працювали, або продовжити роботу на суттєво змінених законодавцем умовах.

Встановлено, що заяву про відставку до Вищої Ради Юстиції України ОСОБА_1 подано 16 квітня 2014 року, тобто більше ніж за рік до скасування з 1 червня 2015 року щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, яке призначалось на підставі Закону України "Про судоустрій і статус суддів" і до внесення змін до вказаного Закону зазначеними вище Законами України.

На час подання позивачкою вказаної заяви про відставку діяла ч. З ст.138 Закону України №2453 - VI в редакції від 07.07.2010 року, оскільки внесені в неї зміни Законом України №3668 - VI від 08.07.2011 року щодо зменшення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці до 80 відсотків, Рішенням Конституційного Суду України №3-рп/2013 від 03.06.2013 року визнані неконституційними, а внесені Законом України №1166- VII від 27.03.2014 року, зміни в ч. З ст.138 Закону України №2453 - VI від 07.07.2010 року набрали чинності з 1 травня 2014 року згідно с п. 2 Прикінцевих положень Закону України №1166 - VIІ від 27.03.2014 року, тобто після подання заяви про відставку.

Відповідно до ч. З ст.109 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" в редакції, яка діяла на час подання заяви про відставку - 16.04.2014 р., Вища Рада Юстиції України протягом місяця від дня надходження заяви повинна була внести до Верховної Ради України подання про звільнення з посади у зв'язку з виходом у відставку.

Порядок розгляду питання та прийняття Верховною Радою України рішення про звільнення з посади судді, обраного безстроково, визначався ст. 111 вказаного Закону, відповідно до якої воно підлягало розгляду на пленарному засіданні Верховної Ради України без висновку комітетів та будь яких перевірок.

Аналогічний порядок звільнення судді у відставку Верховною Радою України передбачено і ст.120 Закону України №192- VIІ від 12 лютого 2015 року.

Постанова Верховної Ради України про звільнення ОСОБА_1 з посади судді у зв'язку з поданням нею заяви про відставку була прийнята 12 листопада 2015 року, незважаючи на те що ОСОБА_1 з 03 червня 2014 року відповідно до ст. 126 Конституції України не мала права здійснювати правосуддя в зв'язку з досягненням віку 65 років.

Таким чином, від дня подання 16 квітня 2014 року заяви до Вищої Ради Юстиції і того ж дня до Верховної Ради України про звільнення ОСОБА_1 з посади судді у відставку, пройшло більше ніж 1 рік 6 місяців. За цей час було прийнято низку законів, якими суттєво звужено обсяг прав судді у відставці, в тому числі і право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від зменшення його розміру до повного скасування.

Саме зі вказаних підстав на недопустимість тяганини при розгляді питання про звільнення судді з посади у відставку звернув увагу і Верховний Суд України в своїй постанові від 16 вересня 2015 року у справі №21-195 а 15.

Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова, застосувавши до спірних відносин п. 5 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213 про скасування з 1 червня 2015 року щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, безпідставно позбавило позивачку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, на отримання якого вона набула право з 21 червня 2002 року (перебуваючи на посаді судді 20 років), чим суттєво порушило її право та надані державою гарантії незалежності судді.

Оскільки стаж роботи позивачки на посаді судді складає 33 роки 4 місяці 26 днів, на підставі ч. З ст.138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" № 2453 - VI в редакції від 07.07.2010 року, розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці становить 90 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді.

Згідно довідки апеляційного суду Харківської області від 20 січня 2016 року №03-53/14 станом на 17 листопада 2015 року заробітна плата ОСОБА_1 для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці становила 27284,40 грн, з якої і повинно провести нарахування щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90 відсотків.

Щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці повинно бути призначене позивачці від дня подання нею відповідної заяви до УПФУ в Київському районі м. Харкова з 19 листопада 2015 року.

Оскільки з 19 листопада 2015 року позивачці відновлено виплату пенсії за віком, призначену на загальних підставах відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", виплата якої була припинена з 1 квітня 2015 року на підставі Закону України від 2 березня 2015 року № 213 - VIІІ, розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці підлягає перерахунку з 19 листопада 2015 року по день ухвалення судового рішення з урахуванням виплаченої їй за вказаний період пенсії за віком.

При призначенні позивачці щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19 листопада 2015 року за наведених вище підстав не підлягають застосуванню і положення Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року № 911- VIІІ щодо обмеження щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці 10740,00 грн, оскільки дія закону не має зворотної сили у часі.

Таким чином, суд доходить висновку щодо обґрунтованості позовних вимог та задоволення позову про визнання рішення відповідача протиправним, права позивачки порушеним та зобов'язання відповідача призначити щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 90 відсотків від заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, а також нарахування та виплати різниці між призначеним щомісячним довічним грошовим утриманням та отриманої нею пенсії.

Розподіл судових витрат суд вирішує в порядку ст. 87, 94 КАС України в зв'язку з чим вважає за необхідне стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 551,20 грн. судових витрат, понесених нею при сплаті судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 6-14, 71, 72, 99-100, 122, 159-163, 167, 183-2, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Позов вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати рішення Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова від 23 листопада 2015 року за № 202 про відмову ОСОБА_1 у призначенні щомісячного грошового утримання судді у відставці через скасування норм статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", прийняте за її заявою від 19 листопада 2015 року протиправним, а право ОСОБА_1 - порушеним.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова призначити та в подальшому виплачувати ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці з моменту звернення - 19 листопада 2015 року у розмірі 90 відсотків від заробітної плати - 27284,40 грн. (двадцять сім тисяч двісті вісімдесят чотири гривні 40 копійок), згідно до довідки апеляційного суду Харківської області від 20 січня 2016 року № 03-53/14

Зобов'язати Управління пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова нарахувати та сплатити ОСОБА_1одноразово щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці за період з 19 листопада 2015 року по день ухвалення рішення судом за виключенням отриманої нею за цей період пенсії за віком.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 551,20 грн. судових витрат, понесених нею при сплаті судового збору.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного Адміністративного суду через Київський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення.

Суддя: