Справа № 826/1698/16
Суддя: Вовк П.В.
Дата ухвалення: 2016-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

26 лютого 2016 року № 826/1698/16

за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрнафта»

до Державної служби геології та надр України

про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії

Головуючий суддя - Вовк П.В.,

судді: Данилишин В.М.

Келеберда В.І.

В порядку письмового провадження

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява публічного акціонерного товариства «Укрнафта» (далі також - ПАТ «Укрнафта», позивач) до Державної служби геології та надр України (далі також - відповідач), в якій позивач, просив:

1. Визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у неприйнятті рішення у формі наказу у строки, передбачені п. 18 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами від 30 травня 2011 року № 615, за наслідками розгляду заяв позивача про внесення змін до:

- спеціального дозволу № 914 від 09 червня 1997 року на видобування корисних копалин: нафта, газ, розчинений у нафті, газ природний, конденсат Південно-Панасівського родовища;

- спеціального дозволу № 2091 від 24 грудня 1999 року на видобування корисних копалин: нафта, газ розчинений у нафті Східно-Рогинцівського родовища.

2. Зобов'язати відповідача здійснити дії, передбачені п. 18 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами від 30 травня 2011 року № 615, за наслідками розгляду заяв позивача про внесення змін до:

- спеціального дозволу № 914 від 09 червня 1997 року на видобування корисних копалин: нафта, газ, розчинений у нафті, газ природний, конденсат Південно-Панасівського родовища, з урахуванням заяви позивача № 05.2.2-20/191 від 10 грудня 2014 року та доданих документів, в тому числі від 26 лютого 2015 року;

- спеціального дозволу № 2091 від 24 грудня 1999 року на видобування корисних копалин: нафта, газ розчинений у нафті Східно-Рогинцівського родовища, з урахуванням заяви позивача № 05.2.2-22/61 від 15 травня 2014 року та доданих документів, в тому числі від 28 жовтня 2014 року, 30 грудня 2014 року, від 27 лютого 2015 року та від 02 березня 2015 року.

Ухвалою суду від 08 лютого 2016 року було відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 25 лютого 2016 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про порушення відповідачем строків вирішення питання про внесення змін до спеціальних дозволів № 914 і № 2091 на підставі поданих ПАТ «Укрнафта» заяв та доданих до них документів та протиправне не прийняття відповідачем рішення за наслідком розгляду питання про внесення змін до наведених спеціальних дозволів, що прямо суперечить вимогам чинного законодавства.

У ході судового розгляду справи, представник позивача позов підтримав та просив задовольнити його повністю.

В наданих суду запереченнях представник відповідача вказав про відсутність з боку Державної служби геології та надр України порушень вимог законодавства при вирішенні питання про внесення змін до зазначених спеціальних дозволів позивача, посилаючись на обставини, викладені в запереченнях проти адміністративного позову.

У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечив, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Під час розгляду справи у судовому засіданні 25 лютого 2016 року представниками сторін були заявлені клопотання про здійснення подальшого розгляду справи за відсутності сторін в порядку письмового провадження.

Відповідно до вимог ч. 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

З огляду на подані сторонами клопотання та з урахуванням вимог статті 122 КАС України, суд прийшов до висновку про розгляд справи у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів справи.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

09 червня 1997 року позивачу був наданий спеціальний дозвіл № 914 на видобування корисних копалин: нафта, газ, розчинений у нафті, газ природний, конденсат Південно-Панасівського родовища, строком на 20 років (тобто до 09 червня 2017 року).

24 грудня 1999 року позивачу був наданий спеціальний дозвіл № 2091 на видобування корисних копалин: нафта, газ розчинений у нафті Східно-Рогинцівського родовища, строком на 20 років (тобто до 24 грудня 2019 року).

З матеріалів справи вбачається, що з метою внесення змін до спеціального дозволу №914, ПАТ «Укрнафта» звернулось до відповідача з відповідними заявами від 10 грудня 2014 року (отримана відповідачем 11 грудня 2014 року) та від 26 лютого 2015 року (отримана відповідачем 26 лютого 2015 року).

Також, з метою розширення меж спеціального дозволу № 2091, ПАТ «Укрнафта» звернулось до відповідача з відповідною заявою від 15 травня 2014 року (отримана відповідачем 19 травня 2014 року).

Між тим, така заява позивача про розширення меж спеціального дозволу разом з доданими до неї документами була повернута ПАТ «Укрнафта» листом від 23 жовтня 2014 року № 14696/02/12-14 у зв'язку з відсутністю погодження Мінприроди України.

У зв'язку з цим, 28 жовтня 2014 року позивач повторно направив відповідачу заяву на розширення меж спеціального дозволу № 2091 з відповідними документами. Крім того, додаткові документи та пояснення надавались позивачем також листами від 30 грудня 2014 року, 27 лютого 2015 року та 02 березня 2015 року.

Листом від 23 грудня 2015 року за № 17235/13/12-15 Державною службою геології та надр України було повернуто позивачу подані останнім з метою внесення змін до спеціального дозволу № 914 та розширення меж спеціального дозволу № 2091 заяви та додаткові документи, оскільки у ПАТ «Укрнафта» наявна заборгованість по рентній платі та платі за використання інших природних ресурсів.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 8 статті 16 Кодексу України про надра (тут і далі нормативно-правові акти наведені в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), переоформлення спеціальних дозволів на користування надрами, внесення до них змін, видача дублікатів, продовження терміну дії спеціальних дозволів на користування надрами, зупинення їх дії або анулювання, поновлення їх дії у разі зупинення здійснюються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр у встановленому законодавством порядку.

Так, згідно з п. 1 Положення про Державну службу геології та надр України, затвердженого указом Президента України від 06 квітня 2011 року № 391/2011, Державна служба геології та надр України (Держгеонадра України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра екології та природних ресурсів України (далі - Міністр), входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр.

Отже, внесення змін до спеціальних дозволів на користування надрами та розширення їх меж входить до безпосередньої компетенції відповідача.

Порядок надання спеціальних дозволів на користування надрами, а також процедура продовження строку дії, переоформлення, видачі дубліката, зупинення дії чи анулювання дозволу та внесення до нього змін врегульований Порядком надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 2011 року № 615 (далі - Порядок).

Відповідно до приписів п. 17 Порядку, внесення змін до дозволу здійснюється на підставі заяви та поданих надрокористувачем документів у разі:

1) правонаступництва юридичної особи (надрокористувача) у результаті реорганізації;

2) зміни особливих умов та інших умов, визначених у дозволі;

3) зменшення площі ділянки надр за ініціативою надрокористувача або відповідних контролюючих органів;

4) виявлення під час користування надрами даних про нові властивості, якість або кількість корисних копалин після проведення державної експертизи відповідних геологічних матеріалів;

5) заснування (створення) надрокористувачем юридичної особи з метою продовження діяльності на наданій йому у користування ділянці надр за умови передачі новоутвореній юридичній особі основних засобів або іншого майна, необхідного для забезпечення та ефективного користування надрами згідно з дозволом, та якщо частка надрокористувача в статутному (складеному) капіталі новоутвореної юридичної особи на час прийняття рішення про внесення змін до дозволу становить не менш як 50 відсотків;

6) виявлення надрокористувачем після отримання дозволу описок, очевидних помилок.

Для внесення змін до дозволу заявник подає заяву, в якій зазначаються номер та дата дозволу, разом з відповідними документами, перелік яких визначається п. 17 Порядку.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується відповідачем, позивачем до Державної служби геології та надр України заяву про внесення змін до спеціального дозволу № 914 було подано у відповідності до наведених вище положень Порядку.

Згідно з п. 18 Порядку, орган з питань надання дозволу надає протягом 30 календарних днів з дати надходження заяви про переоформлення дозволу (внесення змін до нього) та документів, що додаються до неї, заявникові дозвіл на новому бланку з урахуванням відповідних змін або вмотивовану відмову.

Отже, п. 18 Порядку чітко визначений перелік рішень, які можуть бути прийняті Державною службою геології та надр України за наслідком розгляду заяви надрокористувача про внесення змін до спеціального дозволу. При цьому, перелік таких рішень не включає повернення поданої заяви з доданими до неї документами.

Водночас, згідно з п. 25 Порядку, про надання, продовження строку дії, зупинення, поновлення, переоформлення, видачу дубліката, анулювання дозволу та внесення змін до нього орган з питань надання дозволу видає наказ, а Рада міністрів Автономної Республіки Крим - розпорядження.

Наказ органу з питань надання дозволу про надання дозволу розміщується протягом п'яти днів на офіційному веб-сайті органу з питань надання дозволу.

Наказ органу з питань надання дозволу та розпорядження Ради міністрів Автономної Республіки Крим про зупинення, анулювання, відмову в наданні чи продовженні строку дії дозволу можуть бути оскаржені в установленому законодавством порядку.

Виходячи з системного тлумачення наведених положень вбачається, що протягом 30 днів з дня надходження від надрокористувача заяви про внесення змін до спеціального дозволу, Державна служба геології та надр України законодавчо зобов'язана прийняти або рішення про внесення таких змін, або рішення про відмову у внесенні змін.

Між тим, як було встановлено вище, протягом наведеного строку відповідачем не було прийнято вмотивованого рішення за наслідком розгляду поданих позивачем заяв та документів про внесення змін до спеціального дозволу № 914. Замість цього, листом від 23 грудня 2015 року за № 17235/13/12-15 відповідачем було повернуто позивачу подані останнім з метою внесення змін до такого спеціального дозволу заяви та додаткові документи, у зв'язку з наявністю у ПАТ «Укрнафта» заборгованості по рентній платі та платі за використання інших природних ресурсів.

В контексті наведеного колегія суддів звертає увагу на те, що згідно з п. 21 Порядку, у разі відмови в наданні, продовженні строку дії, переоформленні, видачі дубліката дозволу або внесенні змін до нього документи повертаються в повному обсязі заявникові.

Проте оскільки відповідачем не було прийнято належним чином оформленого рішення з питання внесення змін до спеціального дозволу № 914, вказані документи були безпідставно повернуті ним на адресу позивача.

Враховуючи все наведене вище, суд приходить до висновку про те, що відповідачем було вчинено протиправну бездіяльність, яка полягає у неприйнятті рішення у формі наказу у строки, передбачені п. 18 Порядку, за наслідком розгляду заяви позивача про внесення змін до спеціального дозволу № 914, а саме, наказу про внесення змін до такого спеціального дозволу або відмову у їх внесенні, а тому обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, є відповідні позовні вимоги ПАТ «Укрнафта».

Щодо вимог позивача які стосуються протиправної, на його думку, бездіяльності відповідача щодо внесення змін, згідно поданих ПАТ «Укрнафта» заяв та документів, до спеціального дозволу № 2091 та, відповідно, зобов'язання Державної служби геології та надр України вчинити дії щодо внесення змін до такого спеціального дозволу, колегія суддів зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем надавались відповідачу документи саме з метою розширення меж спеціального дозволу № 2091 на видобування корисних копалин: нафта, газ розчинений у нафті Східно-Рогинцівського родовища, а не з метою внесення змін до спеціального дозволу № 2091, що відповідно до приписів Порядку є різними за правовою природою юридичними процедурами.

Так, на відміну від вже наведених вище положень Порядку щодо внесення змін до спеціальних дозволів, процедура розширення меж раніше наданих дозволів регламентується, зокрема, п. 8 Порядку. При цьому суд звертає увагу на те, що в своєму листуванні з приводу розширення меж спеціального дозволу № 2091, і позивач і відповідач посилаються саме на п. 8 Порядку, як підставу для здійснення такого розширення, а не на приписи Порядку, якими регламентується питання внесення змін до спеціальних дозволів. Крім того, згідно наявних в матеріалах справи протоколах засідання Комісії з питань надрокористування Державної служби геології та надр України №№ 11/15, 9/15 та 12/15, питання про наявність підстав для задоволення поданої позивачем заяви про розширення меж спеціального дозволу № 2091 здійснювалось в порядку, визначеному саме п. 8 Порядку.

Так, відповідно до положень пп. 2 п. 8 Порядку, без проведення аукціону дозвіл надається у разі, зокрема, розширення меж не більш як на 50 відсотків раніше наданої у користування площі ділянки надр з метою її геологічного вивчення або розміщення підземних сховищ, а також збільшення обсягу видобування корисних копалин за рахунок розширення меж ділянки, але не більш як на 50 відсотків запасів, визначених раніше наданим дозволом, за умови, що суміжну ділянку не надано у користування.

Таким чином, відносини щодо розширення меж спеціального дозволу № 2091 регулюються положеннями Порядку, які визначають умови надання дозволу без проведення аукціону.

Згідно з п. 10 Порядку, орган з питань надання дозволу з метою раціонального та ефективного використання надр під час надання дозволу встановлює з урахуванням умов, перелічених у погодженнях органів, що зазначені у пункті 9 цього Порядку, особливі умови користування надрами щодо: правил і стандартів користування конкретними ділянками надр; якості продукції або робіт; технології видобування та переробки корисних копалин; порядку видобування корисних копалин, зокрема з метою запобігання негативним екологічним наслідкам і забезпечення безпеки забудованих територій; видів, обсягів і строків виконання робіт на ділянці надр; припинення діяльності, пов'язаної з використанням ділянки надр.

Отже, виконання особливих умов, визначених в дозволі є однією з ознак дотримання надрокористувачами порядку користування надрами, визначеного чинним законодавством.

Так, спеціальним дозволом № 2091 в якості однієї з особливих умов визначений обов'язок своєчасної і в повному обсязі сплати обов'язкових платежів до Державного бюджету України згідно з чинним законодавством.

Відповідно до статті 28 кодексу України про надра, користування надрами є платним, крім випадків, передбачених статтею 29 цього Кодексу.

Плата за користування надрами справляється у вигляді:

1) рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин;

2) рентної плати за користування надрами в цілях, не пов'язаних з видобуванням корисних копалин.

При цьому, порядок виконання обов'язку платників податків зі сплати рентної плати за користування надрами визначений Розділом IX Податкового кодексу України.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, Державною фіскальною службою України на адресу відповідача було направлено листи від 26 серпня 2015 року, 06 жовтня 2015 року та від 23 жовтня 2015 року, якими Державна служба геології та надр України повідомлялась, у відповідь на відповідні запити останньої, про наявність у ПАТ «Укрнафта» податкового боргу зі зведеного бюджету зі сплати рентної плати та плати за використання інших природних ресурсів (код бюджетної класифікації 13000000).

В той же час, п. 8 Порядку, який регламентує порядок надання дозволу без проведення аукціону, передбачено, що документи, що не відповідають вимогам цього Порядку, повертаються заявникові.

Отже, враховуючи наявність у відповідача інформації про порушення ПАТ «Укрнафта» вимог законодавства та особливих умов раніше наданого спеціального дозволу № 2091, колегія суддів вважає, що на час розгляду заяви позивача, у Державної служби геології та надр України були достатні підстави вважати подані ПАТ «Укрнафта» з метою розширення меж спеціального дозволу № 2091 документи такими, що не відповідають вимогам Порядку.

Отже, беручи до уваги наведені вище приписи п. 8 Порядку, відповідачем правомірно було прийнято рішення про повернення поданих ПАТ «Укрнафта» документів на розширення меж спеціального дозволу № 2091, оформлене листом від 23 грудня 2015 року № 17235/13/12-15.

Таким чином, безпідставними є доводи позивача про вчинення Державною службою геології та надр України протиправної бездіяльності щодо неприйняття рішення за наслідком розгляду поданих ним заяв та документів на розширення меж спеціального дозволу № 2091. А тому колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог ПАТ «Укрнафта» в цій частині.

Відповідно, не підлягають задоволенню й похідні вимоги ПАТ «Укрнафта» щодо зобов'язання відповідача вчинити дії за наслідком розгляду таких заяв та документів.

Згідно з статтею 161 КАС України, під час прийняття постанови суд вирішує наступні питання, зокрема:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Відповідно до положень ч. 1 статті 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів та висновків експертів.

Згідно положень статті 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Згідно наведеного положення, суд присуджує на користь позивача здійснені ним документально підтверджені витрати по сплаті судового збору, в частині задоволених позовних вимог, у розмірі 2 756, 00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7-12, 71, 122, 158-163 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов публічного акціонерного товариства «Укрнафта» до Державної служби геології та надр України про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Державної служби геології та надр України, яка полягає у неприйнятті рішення у формі наказу у строки, передбачені п. 18 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 2011 року № 615, а саме, рішення про внесення змін до спеціального дозволу або відмову у їх внесенні, за наслідками розгляду заяви публічного акціонерного товариства «Укрнафта» про внесення змін до спеціального дозволу № 914 від 09 червня 1997 року на видобування корисних копалин: нафта, газ, розчинений у нафті, газ природний, конденсат Південно-Панасівського родовища.

Зобов'язати Державну службу геології та надр України здійснити дії, передбачені п. 18 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 2011 року № 615, а саме, прийняти рішення про внесення змін до спеціального дозволу або відмову у їх внесенні, за наслідком розгляду заяви публічного акціонерного товариства «Укрнафта» про внесення змін до спеціального дозволу № 914 від 09 червня 1997 року на видобування корисних копалин: нафта, газ, розчинений у нафті, газ природний, конденсат Південно-Панасівського родовища, з урахуванням заяви публічного акціонерного товариства «Укрнафта» від 10 грудня 2014 року та доданих документів, в тому числі від 26 лютого 2015 року.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Присудити за рахунок асигнувань Державної служби геології та надр України на користь публічного акціонерного товариства «Укрнафта» () понесені останнім витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 756, 00 грн. (дві тисячі сімсот п'ятдесят шість гривень).

Постанова, відповідно до ч. 1 статті 254 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня отримання копії постанови за правилами, встановленими статтями 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Головуючий суддя П.В. Вовк

Судді В.М. Данилишин

В.І. Келеберда