Справа № 461/11486/15-а
Суддя: Зубачик Н. Б.
Дата ухвалення: 2016-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/461/64/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2016 року м.Львів

Галицький районний суд міста Львова у складі:

головуючої судді Зубачик Н.Б.

при секретарі Пелех О.А.,

з участю

позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про визнання протиправним розпорядження та його скасування -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про визнання протиправним розпорядження №37 від 12.02.2015 року та його скасування.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що про засідання міжвідомчої комісії 10.02.2015 року позивач не був повідомлений та про існування розпорядження й висновку йому стало відомо лише в червні 2015 року в ході судового процесу за позовом Галицької районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_1 та ряду третіх осіб про зобовязання до вчинення дій. Стверджує, що він не був причетний до виконання самовільних робіт по влаштуванню дашка над балконом загального користування другого поверху та влаштування/замуровування дверей з кухні квартири №7 в будинку №34 на вул.Замарстинівській у м.Львові з огляду на що не розуміє, чим керувався орган місцевого самоврядування, покладаючи обовязок із проведення робіт на особу, яка не здійснила жодних протиправних дій, а тому вважає розпорядження протиправним. Просить позов задоволити.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав з вказаних в ньому мотивів. Додатково пояснив, що позивач не є власником спірного туалету, не здійснював влаштування або замуровування дверей, тому вважає, що це розпорядження є протиправним та підлягає скасуванню. Окрім того, зазначив, що є рішення Галицького районного суду м.Львова від 22.05.2012 року у справі №2/1304/528/2012, згідно якого ОСОБА_2 зобовязано не чинити ОСОБА_5 та ОСОБА_6 перешкоди у користуванні приміщенням туалету, який позначений у технічному паспорті 8-3 за адресою: м.Львів, вул.Замарстинівська, 34, а не ОСОБА_1 Окрім того, стверджував, що ОСОБА_1 не повідомлено про засідання міжвідомчої комісії відповідно до ст.4 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні».

У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечила. Просила у такому відмовити, мотивуючи тим, що міжвідомча комісія розглядає питання не викликаючи учасників, яких ці питання стосуються, окрім випадків, коли особи звернулися із заявою та бажають брати участь у засіданні міжвідомчої комісії. Окрім того стверджувала, що є ухвала Апеляційного суду Львівської області, згідно якої судом встановлено, що саме ОСОБА_1 були вчиненні дії, вказані в оскаржуваному розпорядженні №37 від 12.02.2015 року.

Заслухавши пояснення позивачів та представника позивача, а також представника відповідача, дослідивши матеріали справи, подані докази, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що Галицькою районною адміністрацією Львівської міської ради 12.02.2015 року винесено розпорядження №37 «Про демонтаж дашка, відновлення та замурування дверей в туалет (в поверховому плані під літ.8-3, пл.1,3 кв.м.) в будинку №34 на вул.Замарстинівській».

Відповідно до вказаного розпорядження першим пунктом затверджено висновок міжвідомчої комісії Галицького району (протокол №5 від 10.02.2015 року) та другим пунктом зобовязано ОСОБА_1 співвласника квартири №7 на вул.Замарстинівській, 34, за власні кошти демонтувати самовільно влаштований дашок над балконом загального користування другого поверху, відновити двері зі сторони балкону загального користування та замурувати двері з кухні квартири №7 в туалет (в поверховому плані під літ.8-3, пл.1,3 кв.м.) в будинку №34 на вул.Замарстинівській.

Рішенням Галицького районного суду м.Львова від 22.05.2012 року у справі №2/1304/528/2012 встановлено, що спірна туалетна кімната знаходиться у праві власності ОСОБА_5 та ОСОБА_6, при цьому ОСОБА_2 свідоцтва про право власності на спірне приміщення не оскаржувала. Тому, оскільки права власності позивача не оспрюється, таким чином вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння є безпідставною. Також судом встановлено, що на балконі загального користування встановлені двері мешканкою квартири №8, які не перешкоджають доступу у квартиру №7. Гіпсокартонну перегородку, якою об лаштований туалет в кв.№8 та двері на балконі загального користування остання зобовязувалась демонтувати.

Таким чином, рішенням Галицького районного суду м.Львова від 22.05.2012 року у справі №2/1304/528/2012 ОСОБА_2 зобовязано не чинити ОСОБА_5 та ОСОБА_6 перешкоди у користуванні приміщенням туалету, який позначений у технічному паспорті 8-3 за адресою: м.Львів, вул.Замарстинівська, 34. В решті позовних вимог відмовлено.

Судом також встановлено, що у справі №461/4577/15-ц за позовом Галицької районної адміністрації ЛМР до ОСОБА_1, треті особи, які не заявлять самостійних вимог щодо предмета спору ЛКП «Центральне», ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_5 про зобовязання до вчинення дій Галицьким районним судом м.Львова ухвалено рішення від 12.06.2015 року, яким позовну заяву задоволено, зобовязано співвласника квартири №7 на вул.Замарстинівській, 34 у м.Львова Кадикало ОСОБА_9 за власні кошти демонтувати самовільно влаштований дашок над балконом загального користування другого поверху, відновити двері зі сторони балкону загального користування та замурувати двері з кухні квартири №7 в туалет (в поверховому плані під літ.8-3, пл.1,3 кв.м.) в будинку №34 на вул.Замарстинівській у м.Львові. Ухвалою Апеляційного суду Львівської області рішення Галицького районного суду м.Львова від 12.05.2015 року залишено без змін.

Суд приймає до уваги доводи представника відповідача з приводу того, що ухвалою Апеляційного суду Львівської області у справі № 461/4577/15 встановлено, а тому не потребує доведенню те, що ОСОБА_1 самовільно приєднав приміщення туалету під літ.8-3 площею 1,3 кв.м. до своєї квартири, замурувавши вхід у нього із балкону загального користування, та відповідно, пробивши дверний отвір в стіні приміщення туалету під літ.8-3, яке є суміжним з приміщенням його кухні під літ.7-1 та самовільно біля своєї квартири облаштував дашок над балконом загального користування.

Відтак покликання позивача на те, що ним не вчинялися дії, які зазначенні в оскаржуваному розпорядженні, оскільки такі здійснювались ОСОБА_2, є безпідставними та необґрунтованими.

Покликання представника позивача на лист №2379/12/13-12 від 14.11.2012 року, в якому зазначено, що якщо суд дійде висновку про те, що обставини у справі, що розглядається, є іншими, ніж встановлені під час розгляду іншої адміністративної, цивільної чи господарської справи, то справу належить вирішити відповідно до тих обставин, які встановлені безпосередньо судом, який розглядає справи, суд не приймає до уваги, оскільки обставини, викладені в ухвалі Апеляційного суду Львівської області від 12.05.2015 року у справі №461/4577/15-ц та обставини, викладені у даній справі є тотожними.

Окрім того, не заслуговують на увагу доводи представника позивача про те, що ОСОБА_1 не було повідомлено про засідання міжвідомчої комісії, оскільки відповідно до п.4.4 Положення «Про міжвідомчу комісію при районній адміністрації

Львівської міської ради», затвердженого рішенням Виконкому Львівської міської ради від 25.05.2007 року № 331 на засідання міжвідомчої комісії запрошуються заявник або уповноважена ним особа у разі, якщо вони звернулися з відповідною заявою про особисту присутність на засіданні комісії.

Таким чином, міжвідомча комісія не зобовязана була повідомляти позивача про день та місце засідання, оскільки позивачами та представником позивача не подано суду належних та допустимих доказів того, що вони зверталися до міжвідомчої комісії з відповідною заявою, як цього вимагає п.4.4 Положення «Про міжвідомчу комісію при районній адміністрації Львівської міської ради», затвердженого рішенням Виконкому Львівської міської ради від 25.05.2007 року № 331.

Відповідно до вимог ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Доказами в адміністративному судочинстві, в силу ч.1 ст.69 КАС України, є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити, оскільки набрало законної сили рішення Галицького районного суду м.Львова від 12.06.2015 року, яким зобовязано співвласника квартири №7 на вул.Замарстинівській, 34 у м.Львова Кадикало ОСОБА_9 за власні кошти демонтувати самовільно влаштований дашок над балконом загального користування другого поверху, відновити двері зі сторони балкону загального користування та замурувати двері з кухні квартири №7 в туалет (в поверховому плані під літ.8-3, пл.1,3 кв.м.) в будинку №34 на вул.Замарстинівській у м.Львові.

В порядку ст.94 КАС України судові витрати необхідно залишити за позивачем.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.4 ЗУ «Про місцеве самоврядування», ст.ст. 2, 17-19, 69, 71, 94, 105, 128, 160-163 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в :

У задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через Галицький районний суд м. Львова шляхом подачі протягом десяти днів з дня її проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Суддя Зубачик Н.Б.