Справа № 242/133/16-а
Суддя: Пирогова Л. В.
Дата ухвалення: 2016-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №242/133/16-а
Провадження №2-а/242/15/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2016 року Селидівський міський суд Донецької області в складі:

головуючого судді Пирогової Л. В., при секретарі Гречка К.О., за участю представника відповідача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Селидове справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного Фонду України в м. Селидове Донецької області про визнання дій неправомірними та зобов,язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного Фонду України в м.Селидове Донецької області (далі - УПФУ в м.Селидове) про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії. На обґрунтування вимог вказав, що на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м.Селидове Донецької області знаходилась його дружина ОСОБА_3 та отримувала пенсію по інвалідності з червня 2010 року. У лютому 2011 року його дружина звернулась до відповідача із заявою про переведення на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», яку вона почала отримувати з 14.02.2011 року. 18.09.2015 року ОСОБА_3 померла. 25.09.2015 року позивач звернувся до відповідача із заявою №3467 про призначення пенсії по втраті годувальника, ОСОБА_3, на отримання пенсії на доньку, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням УПФУ в м.Селидове Донецької області від 07.10.2015 року призначено пенсію у відповідності до ст. 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», оскільки розмір пенсії відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» є меншим. Відповідач при розрахунку розміру пенсії за нормами Закону України «Про наукову науково-технічну діяльність» застосував 60 відсотків заробітної плати, але розрахунок пенсії його дружини був розрахований із розрахунку 86 відсотків від заробітку. Вважає дії відповідача протиправними. Просить визнати протиправними і скасувати рішення Управління ПФУ в м.Селидове від 07.10.2015року про призначення пенсії у разі втрати годувальника за нормами ст.. 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»; зобовязати УПФУ в м.Селидове Донецької області призначити пенсію у разі втрати годувальника із розрахунку розміру пенсії ОСОБА_3, яка складала 86 відсотків від заробітної плати відповідно до вимог Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» відповідно до заяви від 25.09.2015 року №3467 з урахуванням раніше проведених виплат.

Позивач в судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, просив розглянути справу за його відсутності.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав надані раніше заперечення. Посилаючись на вказані обставини у запереченнях, просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що ОСОБА_3 перебувала на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м.Селидове Донецької області та отримувала пенсію з 14.06.2010 року по інвалідності відповідно до вимог Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», а з 14.02.2011 року отримувала пенсію по інвалідності відповідно до вимог ст.. 24 Закону України «Про наукову науково-технічну діяльність» №1977-ХІІ від 13.12.1991 року, згідно розпорядження 162849 від 21.03.2011 року.

Згідно свідоцтва про народження серії І-АМ №054345, виданого 24.11.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Селидівського міського управління юстиції Донецької області, батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

ОСОБА_3 померла 18.09.2015 року, про що 22.09.2015 року органом державної реєстрації актів цивільного стану виконкомом Гірницької міської ради м.Селидове Донецької області видано свідоцтво про смерть серії І-НО №916098, актовий запис № 170.

25.09.2015 року ОСОБА_2 звернувся до УПФУ м.Селидове Донецької області із заявою №3467 про призначення пенсії у разі втрати годувальника за померлу ОСОБА_3 на дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням УПФУ м.Селидове Донецької області від 07.10.2015 року ОСОБА_2 призначено пенсію у разі втрати годувальника відповідно до ст.. 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» у розмірі 1248,80 грн., оскільки розмір пенсії обчисленої відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» склав 1074,00 грн., що є меншим ніж розмір пенсії обчислений відповідно до ст.. 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Перевіривши доводи позову і заперечень проти нього, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази з позиції відповідності їх вимогам щодо належності та допустимості, зясувавши всі обставини у справі, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, а позов необхідно задовольнити з огляду на таке.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.. 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» №1977-ХІІ від 13.12.1991 року, в редакції чинній станом на 01.01.2011 року, тобто час призначення пенсії ОСОБА_3, пенсії науковим (науково-педагогічним) працівникам призначаються в розмірі 80 відсотків від сум заробітної плати наукового (науково-педагогічного) працівника, яка визначається відповідно до статті 23 цього Закону та частини другої статті 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та на яку відповідно до законодавства нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування (внески).

Згідно розпорядження №162849 від 21.03.2011 року ОСОБА_3 призначено пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» №1977-ХІІ від 13.12.1991 року, виходячи із 86 відсотків суми заробітної плати.

Відповідно до ст.. 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» №1977-ХІІ від 13.12.1991 року, в редакції чинній на час звернення ОСОБА_5 із заявою про призначення пенсії, пенсія в разі втрати годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого наукового (науково-педагогічного) працівника (годувальника), які були на його утриманні (при цьому дітям пенсія призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника), у розмірі 40 відсотків пенсії наукового (науково-педагогічного) працівника на одного непрацездатного члена сім'ї.

До непрацездатних членів сім'ї померлого наукового (науково-педагогічного) працівника належать особи, зазначені в статті 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Згідно ч. 2 ст. 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" непрацездатними членами сім'ї вважаються: зокрема діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років.

Таким чином, ОСОБА_4, має право на отримання пенсії у звязку із втратою годувальника, ОСОБА_3 за нормами Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» №1977-ХІІ від 13.12.1991 року із розрахунку 40 відсотків на одного непрацездатного члена сімї.

Згідно протоколу № 3467 від 07.10.2015 року ОСОБА_2 призначено пенсію у разі втрати годувальника виходячи із 40 відсотків розміру загального проценту розрахунку від заробітної плати наукового працівника - ОСОБА_3, який було обчислено відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» №1977-ХІІ від 13.12.1991 року, в редакції чинній на час звернення ОСОБА_2 до відповідача із відповідною заявою, та становив 60 відсотків заробітної плати. .

Суд наголошує, що у відповідності до частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Доказів того, що ОСОБА_3 було здійснено перерахунок пенсії із розрахунку 60 відсотків заробітної плати відповідно до Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 року №76-VІІІ, яким було внесено зміни до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» №1977-ХІІ від 13.12.1991 року, в частині визначення розміру наукового працівника, відповідачем також не надано.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи.

Положення статті 22 Конституції України наголошує, що при прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Тобто, суд дійшов висновку, що розмір пенсії ОСОБА_3 на момент смерті складав 86 відсотків розміру її заробітної плати та перерахунку не підлягав.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач при розрахунку пенсії ОСОБА_2 у разі втрати годувальника неправомірно застосував розрахунок 60 відсотків заробітної плати померлого годувальника, оскільки розмір пенсії ОСОБА_3 було розраховано виходячи із 86 відсотків від її заробітку.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_2 щодо зобов,язання відповідача призначити йому пенсію, суд вважає, що дана вимога не підлягає задоволенню, оскільки прийняття рішення щодо призначення пенсії належить до повноважень Управління Пенсійного Фонду України, тому зазначена вимога ОСОБА_2 не ґрунтується на вимогах Закону.

З огляду на вищезазначене, суд приходить висновку про відмову ОСОБА_2 щодо зобов,язання відповідача призначити йому пенсію.

Відповідно до ст.. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Враховуючи вищевикладені обставини та позовну вимогу позивача про призначення пенсії з урахуванням раніше проведених виплат, суд виходячи за межі позовних вимог, дійшов висновку про необхідність здійснення перерахунку пенсії на підставі повторно розглянутої заяви ОСОБА_2 № 3467 від 25.09.2015 року, оскільки рішення УПФУ м.Селидове Донецької області від 07.10.2015 року ОСОБА_2 призначено пенсію у разі втрати годувальника на підставі його заяви відповідно до ст.. 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», а не відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», що посприяло зверненню з відповідним адміністративним позовом до суду за захистом порушеного права.

Визначаючи період, з якого необхідно провести перерахунок пенсії, суд приймає до уваги положення ч. 4 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» відповідно до якої перерахунок призначеної пенсії провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа. Оскільки позивач звернувся з заявою до відповідача про перерахунок пенсії 25.09.2015 р., відповідно до вимог ч. 4 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у нього виникло право на перерахунок пенсії з 01.10.2015 р.

З урахуванням вимог законодавства України про пенсійне забезпечення, а також встановлених обставин, суд прийшов до переконання про часткове задоволення позову.

Враховуючи вимоги ст. 97 КАС України, оскільки ОСОБА_2 не заявлено клопотання про компенсацію судових витрат, суд не присуджує на користь позивача понесені ним судові витрати.

Керуючись Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Законом України «Про пенсійне забезпечення», ст. ст. 11, 97, 158-163, 186 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного Фонду України в м. Селидове Донецької області про зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного Фонду України в м.Селидове від 07.10.2015 року про призначення ОСОБА_2 пенсію у разі втрати годувальника відповідно до ст.. 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Зобовязати Управління Пенсійного Фонду України в м.Селидове повторно розглянути заяву ОСОБА_2 № 3467 від 25.09.2015 року про призначення пенсії по втраті годувальника відповідно до ст..24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» №1977-ХІІ від 13.12.1991 року, що має бути розрахований виходячи із розміру пенсії померлої ОСОБА_3, яка складала 86 відсотків від її заробітної плати та зобовязати Управління Пенсійного Фонду України в м. Селидове Донецької області здійснити перерахунок пенсії з 01.10.2015 року з урахуванням раніше проведених виплат.

У решті позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

?Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. Якщо було подано апеляційну скаргу, постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Донецького апеляційного адміністративного суду Донецької області через Селидівський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня проголошення постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови складено 29.02.2016 року

Суддя Л.В.Пирогова