Справа № 826/27236/15
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2016-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

17 лютого 2016 року № 826/27236/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Федорчука А.Б., розглянувши адміністративну справу в письмовому провадженні

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Інфокс"
доДержавної податкової інспекції в Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 22.07.2015 №

На підставі ч. 4 ст. 122 КАС України, Суд розглядає справу у письмовому провадженні.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, в особі Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфокс" (надалі - Позивач), звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції в Шевченківському районі Головного Управління ДФС у м. Києві (надалі - Відповідач) про визнання протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 22.07.2015 року № .

Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення винесене Податковим органом із порушенням чинного законодавства України, ґрунтуються на неправильному застосуванні норм податкового законодавства, а тому, підлягає скасуванню.

На адресу суду надійшло клопотання від Позивача про розгляд справи в письмовому провадженні.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечує в повному обсязі з підстав викладених в запереченнях на позовну заяву. Доводи відповідача, викладені в письмових запереченнях, аналогічні доводам та висновкам викладеним в акті перевірки.

У відповідності до ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Співробітниками Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у місті Києві проведено документальну позапланову виїзну Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфокс" з питань правильності нарахування та сплати податку на додану вартість та податку на прибуток при проведенні фінансово-господарських операцій по взаємовідносинах з ТОВ "Констракшн Лайн" за жовтень - грудень 2014 року.

За результатами перевірки складено акт від 13.07.2015р. за № 320/26-59-22-06-21/14289688 (надалі - Акт перевірки).

В Акті перевірки встановлені наступні порушення: п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 № 2755- VІ (із змінами та доповненнями), в результаті чого занижено податок на додану на загальну суму 1 820 566,00 грн., у тому числі: за жовтень 2014 р. в сумі - 809 044 грн., за листопад 2014 р. в сумі - 766 666 грн., за грудень - 244 856 грн.

На підставі Акту перевірки Податковим органом винесено податкове повідомлення-рішення від 22.07.2015 р.: № , яким збільшено суму податку на додану вартість в сумі 2 730 849,00 грн., з них за основним платежем 1 820 566 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 910 283 грн.

Позивач не погоджується з податковим повідомленням-рішенням прийнятих податковим органом, вважає його протиправним, а тому, звернувся до суду із відповідним позовом.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також, норми чинного законодавства, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Судом встановлено, що між Позивачем (Замовник), з однієї сторони, та ТОВ "Констракшн Лайн" (Замовник), з іншої сторони, укладено договір підряду № 340 від 24.10.2014 року (надалі - Договір №340).

У відповідності до п. 1.1 - п. 1.4 Договору №340, за цим договором «Підрядник» приймає на себе зобов'язання виконати своїми силами та з матеріалів "Підрядника" підрядні роботи по будівництву споруд (каналу) для обробки (скидання) промивних вод на ВОС "Дністер", розташованій за адресою: м. Біляївка, вул. Леніна. 406, а «Замовник» зобов'язується прийняти виконані роботи та оплатити їх вартість у строки та на умовах, що визначаються цим договором та додатками до нього. Обсяг, характер, зміст робіт та інші вимоги, які ставляться до робіт, що будуть виконуватись «Підрядником», встановлюються проектною документацію, що є невід'ємною частиною цього Договору. Роботи за цим договором виконуються з матеріалів, що надаються «Підрядником». Строк виконання робіт зазначених у цьому договорі становить 2 місяці з моменту підписання цього Договору.

Згідно з п. 2.1, п. 2.2 Договору №340, Відповідно до цього договору «Підрядник» зобов'язаний: Своєчасно та якісно виконувати роботи, які є предметом цього договору. Надати «Замовнику» на підпис акт прийому-здачі робіт, що фактично були виконані згідно порядку виконання робіт зазначеному у п.3. цього Договору. У термін згідно із законодавством усунути за свій рахунок брак та недоробки, виявлені «Замовником» у процесі контролювання якості виконаних «Підрядником» робіт згідно з цим Договором. Відповідальність за виконання техніки безпеки та пожежної безпеки при виконанні робіт за цим договором покладається на «Підрядника». Підрядник несе повну відповідальність за шкоду нанесену працівникам та обладнанню «Замовника», які виникли з вини «Підрядника» при виконані робіт за цим Договором. Відповідно до цього договору Замовник зобов'язаний: Надавати «Підряднику» об'єм робіт, який погоджений, якщо це необхідно, з міськими експлуатаційними службами та іншими державними контролюючими органами на виконання спеціальних робіт (електромонтажних, сантехнічних та по центральному опаленню і вентиляції). Забезпечити «Підрядника» необхідними приміщеннями для робітників, складання матеріалів та обладнання під час виконання цього договору. Забезпечити «Підрядника» підводом електроенергії та водопостачання в межах, необхідних для виконання робіт за цим договором. Після надання «Підрядником» акт приймання-здачі виконаних робіт на протязі трьох робочих днів прийняти виконані роботи та підписати остаточний акт, або в той же термін надати «Підряднику» письмову мотивовану відмову. Проводити оплату робіт, виконаних «Підрядником» у відповідності умов цього Договору.

Крім того, між Позивачем в особі філії «Інфоксоводоканал» (Замовник), з однієї сторони, та ТОВ "Констракшн Лайн" (Замовник), з іншої сторони, укладено договір підряду № 360/1 від 19.11.2014 року (надалі - Договір №360/1).

У відповідності до п. 1.1 Договору №360/1, «Замовник» доручає, а «Підрядник» приймає на себе зобов'язання по виконанню робіт на об'єкті: «Будівництво дороги на СБО «Південна» за адресою: м. Одеса, вул. Дача Ковалевського, 146», відповідно до кошторисної документації та вимог будівельних норм та правил, а «Замовник» зобов'язується прийняти та сплатити вказані роботи.

В підтвердження виконання умов договору Позивачем надано суду наступні документами: Довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати: №80 за листопад 2014 р., №81 за листопад 2014 р., №82 за листопад 2014 р., №83 за листопад 2014 р., №84 за листопад 2014 р., №85 за листопад 2014 р., №86 за листопад 2014 р., №87 за листопад 2014 р., №88 за листопад 2014 р., №89 за листопад 2014 р., №90 за листопад 2014 р., №91 за листопад 2014 р., №92 за листопад 2014 р., №93 за листопад 2014 р., №94 за листопад 2014 р., №95 за листопад 2014 р., №103 за листопад 2014 р., №104 за листопад 2014 р., №105 за листопад 2014 р., №98 за листопад 2014 р., №99 за листопад 2014 р., №100 за листопад 2014 р., №101 за листопад 2014 р., №102 за листопад 2014 р., №107 за листопад 2014 р., №108 за листопад 2014 р., №160 за грудень 2014 р., №161 за грудень 2014 р., №162 за грудень 2014 р., №136 за грудень 2014 р., №138 за грудень 2014 р., №139 за грудень 2014 р., №140 за грудень 2014 р., №141 за грудень 2014 р., №142 за грудень 2014 р., №163 за грудень 2014 р. та інші; Акти приймання виконаних будівельних робіт: №80 за листопад 2014 р., №81 за листопад 2014 р., №82 за листопад 2014 р., №83 за листопад 2014 р., №84 за листопад 2014 р., №85 за листопад 2014 р., №86 за листопад 2014 р., №87 за листопад 2014 р., №88 за листопад 2014 р., №89 за листопад 2014 р., №90 за листопад 2014 р., №91 за листопад 2014 р., №92 за листопад 2014 р., №93 за листопад 2014 р., №94 за листопад 2014 р., №95 за листопад 2014 р., №103 за листопад 2014 р., №104 за листопад 2014 р., №105 за листопад 2014 р., №106 за листопад 2014 р., №98 за листопад 2014 р., №99 за листопад 2014 р., №100 за листопад 2014 р., №101 за листопад 2014 р., №102 за листопад 2014 р., №107 за листопад 2014 р., №1/108 за листопад 2014 р., №2/108 за листопад 2014 р., №160 за грудень 2014 р., №161 за грудень 2014 р., №162 за грудень 2014 р., №136 за грудень 2014 р., №137 за грудень 2014 р., №138 за грудень 2014 р., №139 за грудень 2014 р., №140 за грудень 2014 р., №141 за грудень 2014 р., №142 за грудень 2014 р., №163 за грудень 2014 р. та інші; Підсумкова відомість ресурсів: №80 за листопад 2014 р., №82 за листопад 2014 р., №83 за листопад 2014 р., №84 за листопад 2014 р., №85 за листопад 2014 р., №86 за листопад 2014 р., №87 за листопад 2014 р., №88 за листопад 2014 р., №89 за листопад 2014 р., №90 за листопад 2014 р., №91 за листопад 2014 р., №92 за листопад 2014 р., №93 за листопад 2014 р., №94 за листопад 2014 р., №95 за листопад 2014 р., №102 за листопад 2014 р., №103 за листопад 2014 р., №104 за листопад 2014 р., №105 за листопад 2014 р., №106 за листопад 2014 р., №98 за листопад 2014 р., №99 за листопад 2014 р., №100 за листопад 2014 р., №101 за листопад 2014 р., №106 за листопад 2014 р., №107 за листопад 2014 р., №160 за грудень 2014 р., №161 за грудень 2014 р., №162 за грудень 2014 р., №136 за грудень 2014 р., №137 за грудень 2014 р., №138 за грудень 2014 р., №139 за грудень 2014 р., №140 за грудень 2014 р., №141 за грудень 2014 р., №142 за грудень 2014 р., №163 за грудень 2014 р. та інші; Податкові накладні: від 03.11.2014 р. №1609 на загальну суму з ПДВ 44 999,69 грн., від 04.11.2014 р. №1610 на загальну суму з ПДВ 53 999,69 грн., від 05.11.2014 р. №1611 на загальну суму з ПДВ 56700,02 грн., від 06.11.2014 р. №1612 на загальну суму з ПДВ 55080,19 грн., від 07.11.2014 р. №1613 на загальну суму з ПДВ 59400,01 грн., від 10.11.2014 р. №1614 на загальну суму з ПДВ 59490,94 грн., від 11.11.2014 р. №1615 на загальну суму з ПДВ 59039,96 грн., від 12.11.2014 р. №1616 на загальну суму з ПДВ 59220,04 грн., від 12.11.2014 р. №1617 на загальну суму з ПДВ 58499,94 грн., від 13.11.2014 р. №1618 на загальну суму з ПДВ 59490,00 грн., від 14.11.2014 р. №1619 на загальну суму з ПДВ 55800,05 грн., від 17.11.2014 р. №1620 на загальну суму з ПДВ 58140,12 грн., від 05.11.2014 р. №1621 на загальну суму з ПДВ 55 350,84 грн., від 06.11.2014 р. №1622 на загальну суму з ПДВ 56880,10 грн., від 07.11.2014 р. №1623 на загальну суму з ПДВ 52199,87 грн., від 10.11.2014 р. №1624 на загальну суму з ПДВ 55 708,06 грн., від 24.11.2014 р. №2316 на загальну суму з ПДВ 58009,40 грн., від 19.11.2014 р. №1815 на загальну суму з ПДВ 54 599,39 грн., від 20.11.2014 р. №1921 на загальну суму з ПДВ 57663,54 грн., від 21.11.2014 р. №2007 на загальну суму з ПДВ 59093,62 грн., від 17.11.2014 р. №1628 на загальну суму з ПДВ 59751,71 грн., від 18.11.2014 р. №1721 на загальну суму з ПДВ 59334,80 грн., від 19.11.2014 р. №1814 на загальну суму з ПДВ 57 979,55 грн., від 20.11.2014 р. №1920 на загальну суму з ПДВ 57 180,73 грн., від 21.11.2014 р. №2006 на загальну суму з ПДВ 59252,36 грн., від 24.11.2014 р. №2317 на загальну суму з ПДВ 56279,50 грн., від 17.11.2014 р. №1629 на загальну суму з ПДВ 59609,11 грн., від 15.12.2014 р. №1409 на загальну суму з ПДВ 52623,47 грн., від 12.12.2014 р. №1106 на загальну суму з ПДВ 58695,28 грн., від 02.12.2014 р. №103 на загальну суму з ПДВ 59937,91 грн., від 03.12.2014 р. №207 на загальну суму з ПДВ 59345,29 грн., від 04.12.2014 р. №308 на загальну суму з ПДВ 59712,52 грн., від 05.12.2014 р. №405 на загальну суму з ПДВ 58757,08 грн., від 08.12.2014 р. №706 на загальну суму з ПДВ 59007,82 грн., від 09.12.2014 р. №806 на загальну суму з ПДВ 51150,61 грн., від 10.12.2014 р. №903 на загальну суму з ПДВ 18724,61 грн. та інші; Графік виконаних робіт та інші документи, які судом досліджено та залучено до матеріалів справи.

Відповідач в Акті перевірки та в запереченнях на позовну заяву зазначає, що Відповідачем отримано податкову інформацію від ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеської області 17.11.2014 №38848/7/15-53-22-3-/17 по ТОВ «КОНСТРАКШН ЛАЙН», код за за період жовтень 2014 року, а саме: «Зустрічна звірка не проведена у зв'язку з тим, що стан платника -9- (направлено повідомлення про відсутність за місцезнаходженням). ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеської області повідомляє, що від ОУ ДПІ у Приморському районі м. Одеси отримано довідку встановлення фактичного місцезнаходження (місця проживання) платника податків ТОВ («КОНСТРАКШН ЛАЙН») код за від 14.11.2014 №1496/07-110 відповідно до якого: «...Під час відпрацювання підприємства ТОВ "КОНСТРАКШНЛАЙН" було встановлено, що за юридичною адресою: м. Одеса, б-р Приморський, буд. 10, кв. 11 не встановлено. За вказаною адресою знаходиться 3-х поверховий житловий будинок з адміністративними приміщеннями...». Також від ОУ ДПІ у Приморському районі м, Одеси отримано службову записку від 14.11.2014року №1403-15-53-107 відповідно до якого: «...В доповнення па запит № 507/15-53/15-2 від 14.11.2014 року, щодо встановлення місцезнаходження ТО В «КОНСГРАКШН ЛАЙН» (код ЄДРГІОУ 39161193) повідомляю, що оперативний управлінням ДНІ у Приморському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області в ході проведених заходів встановлено, що ТОВ «КОНСТРАКШН ЛАЙН» не знаходиться за податковою адресою (місцезнаходження) про що складено довідку 1496/07-110 від 14.11.2014 року про не встановлення за податковою адресою платника податків та направлено до Д1І1 у Приморському районі м. Одеси ГУ Міпдоходів в Одеській області.».

Судом не беруться до уваги, вищезазначені доводи Відповідача, оскільки Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 26.12.2014 року по справі № 815/7013/14 (залишено без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 04 березня 2015 року) позов Товариства з обмеженою відповідальністю "КОНСТРАКШН ЛАЙН" задоволено частково та визнано протиправними дії ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області по внесенню до діючих електронних автоматизованих систем співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту (Податковий блок аналітична система співставлення податкового кредиту та податкових зобов'язань) в розрізі контрагентів інформації на підставі листа ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області від 17.11.2014 року №38848/7/15-53-22-3-/17.

У відповідності до ч. 1 ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Зобов'язання сторін за Договорами були виконані належним чином та в повному обсязі, що підтверджується первинною документацією, яку досліджено судом та копії залучені до матеріалів справи.

Як зазначено Вищим адміністративним судом України в інформаційному листі від 20 липня 2010 року №1112/11/13-10 "Проблемні питання застосування законодавства у справах за участю органів державної податкової служби", процесуальна діяльність суду із встановлення обґрунтованості права платника податку на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування з податку на додану вартість повинна включати такі етапи: 1. Встановлення факту здійснення господарської операції. 2. Встановлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції. 3. Встановлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг) спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг) і господарською діяльністю платника податку. 4. Встановлення дотримання платником податку спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум податкового кредиту та/або бюджетного відшкодування з податку на додану вартість.

Законом, що визначає платників податку на додану вартість, об'єкти, базу та ставки оподаткування, перелік неоподатковуваних та звільнених від оподаткування операцій, особливості оподаткування експортних та імпортних операцій, поняття податкової накладної, порядок обліку, звітування та внесення податку до бюджету є Закон України "Про податок на додану вартість".

Оскільки матеріали справи містять податкові накладні, надані позивачу його контрагентом, відповідачем в акті перевірки не зазначено жодних посилань щодо несплати ними податку на додану вартість до бюджету, судом вбачаються неправомірними посилання відповідача, викладені в акті перевірки.

У відповідності ст. 627 Цивільного кодексу України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Суд звертає увагу, що на час проведення перевірки та на час розгляду справи Відповідачем не надано переконливих доказів про те, що контрагента Позивача було ліквідовано або припинено підприємницьку діяльність даного контрагента під час укладання та виконання договору.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (далі - Кодекс), він, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Підпунктом 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, визначено, що витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Відповідно до п. 138.1 ст. 138 Податкового кодексу України, витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Відповідно до п. 138.2 ст. 138 Податкового кодексу України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

У разі якщо платник податку здійснює виробництво товарів, виконання робіт, надання послуг з довготривалим (більше одного року) технологічним циклом виробництва за умови, що договорами, укладеними на виробництво таких товарів, виконання робіт, надання послуг, не передбачено поетапної їх здачі, до витрат звітного податкового періоду включаються витрати, пов'язані з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг у цьому періоді.

Платник податку для визначення об'єкта оподаткування має право на врахування витрат, підтверджених документами, що складені відповідно до законодавства.

Відповідно до пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку не враховуються при визначенні оподаткованого прибутку.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - це сума, на яку платник. податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пункт 198.3 статті 198 Податкового кодексу України встановлює, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

З аналізу вказаних правових норм та обставин справи суд приходить до висновку, що необхідними та достатніми підставами для включення позивачем до складу податкового кредиту відповідних сум податку на додану вартість є: придбання ним товару, робіт чи послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності; сплата чи нарахування сум податку на додану вартість у зв'язку з таким придбанням.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України для виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кодекс України передбачає лише такі випадки для не включення до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), як не підтвердження податковими накладними та/або відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, та/або порушення порядку заповнення податкової накладної оформлення їх з порушенням вимог (пункт 198.6 статті 198, пункт 201.10 статті 201).

Згідно з пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів: а) у паперовому вигляді; б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

За приписом пункту 201.8 статті 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Як встановлено судом, на момент складання податкових накладних контрагент позивача, був зареєстрований як платник податку на додану вартість у встановленому законодавством порядку, а тому мав право нараховувати податок на додану вартість та складати податкові накладні на кожну поставку послуг (надання послуг); в свою чергу, податкові накладні, на підставі яких позивач формував податковий кредит, та копії яких знаходяться в матеріалах справи, відповідають вимогам, встановленим пунктом 201.1статті 201 Податкового кодексу України.

Порушень з приводу реєстрації податкових накладних, виписаних контрагентом Позивача у Єдиному реєстрі податкових накладних в акті перевірки не встановлено.

Вищим адміністративним судом України в листі від 02 червня 2011 року №742/11/13-11 визначено, що з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції та установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат із господарською діяльністю платника податку.

Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів. Первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити; назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно ч. 1 ст. 9 даного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Суд вважає за необхідне зазначити, що факт відсутності здійснення господарської операції може підтверджуватись такими обставинами: неможливість реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності; відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу недостатності фізичних, технічних та технологічних можливостей певної особи до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції, відсутність управлінського або технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів; облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов'язані з виникненням податкової вигоди, якщо для даного виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій; здійснення операцій з товаром, що не вироблявся або не міг бути вироблений в обсязі, зазначеному платником податків у документах обліку.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що для формування в тому числі і податкового кредиту, необхідно мати первинні документи, які можуть довести реальність здійснення господарської операції, підтвердити факт використання придбаних товарів/послуг в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

З аналізу вищезазначених норм закону та матеріалів справи, суд приходить до висновку, що позивачем надано суду переконливі докази того, що вищезазначені договори укладені з метою настання реальних обставин, а тому, висновки викладені в Акті перевірки є помилковими та викладеними з порушенням норм податкового права.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 13.02.2013 року по справі № К/9991/74156/12.

Окрім вищевикладеного, суд звертає увагу, що за умови реального здійснення господарської операції, яка призвела до об'єктивної зміни складу активів платника податків - покупця, будь-які порушення постачальниками/продавцями товару (послуг) податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не можуть бути підставою для позбавлення покупця права на податковий кредит.

Платник податку на додану вартість (покупець товару) не має обов'язку та повноважень здійснювати контроль за дотриманням постачальниками товару (послуг) вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності, дотримання вимог податкового законодавства тощо і в подальшому зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит за можливу неправомірну діяльність будь-кого з контрагентів. Такий платник не повинен притягуватися до відповідальності в тому випадку, якщо він здійснював реальну господарську операцію.

Лише встановлення в ході судового розгляду факту узгодженості дій платника податків з недобросовісними постачальниками з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями постачальників чи сприяння ухиленню постачальниками товару від виконання податкових зобов'язань може слугувати підставою для відмови у праві на податковий кредит. При цьому такі висновки не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а можуть ґрунтуватися лише на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 03.07.2013 року по справі № К/800/27746/13.

Крім того, за п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 р. №9 "Про судову практику розгляду справ про визнання правочинів недійсними": при кваліфікації правочину за ст. 228 Цивільного кодексу України має враховуватись вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі.

Відповідачем не було надано доказів наявності вироку суду відносно будь-кого - Позивача та контрагентів за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 205 КК України (фіктивне підприємництво), а договори, укладені позивачем з даним товариствами, до теперішнього часу у судовому порядку не визнано недійсними.

Слід відмітити, що податковим органом не було надано рішення суду у цивільній чи господарській справі, вироку суду у кримінальній справі або іншого належного доказу на підтвердження "фіктивності" здійснених позивачем господарських операцій.

Не надано також добутих у визначений процесуальним законодавством спосіб доказів підробки документів або складання фіктивних документів на підтвердження здійснених позивачем господарських операцій. Зазначене вказує на необґрунтованість тверджень відповідача про фіктивність проведених позивачем господарських операцій.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 25.03.2008 року по справі № К-23642/07.

Також, суд звертає увагу й на принцип індивідуальної юридичної відповідальності, що закріплений статтею 61 Конституції України.

Неприпустимість притягнення до відповідальності однієї компанії, у випадку за неправомірні дії іншої компанії підтверджується практикою Європейського суду з прав людини (надалі також - ЄСПЛ). Так, в пункті 71 рішення у справі «Булвес» АД проти Болгарії» ЄСПЛ дійшов такого висновку: «... Суд вважає, що компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов'язків щодо своєчасного декларування ПДВ і, як наслідок, сплачувати ПДВ повторно разом із пенею. Суд вважає, що такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження для компанії-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності».

Вищенаведений висновок ЄСПЛ повторно підтвердив у рішенні по справі «Бізнес Сепорт Сентре проти Болгарії». У пункті 23 даного рішення ЄСПЛ наголошує, що у разі виявлення податковими органами невиконання постачальником своїх обов'язків як платника ПДВ, вони могли б розпочати податкову перевірку цього постачальника, з тим щоб стягнути з нього належні платежі та штрафні санкції. Утім, зазначив Суд, прямого впливу на оподаткування організації-заявника (Бізнес Сепорт Сентре) це не мало б.

На думку суду, позивач правомірно відносив до складу податкового кредиту відповідні суми податку на додану вартість по відносинам із контрагентом Позивача, тому висновки акта перевірки є помилковими.

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку, що позовні вимоги Позивача щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Податкового органу від 22.07.2015 року № є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, Податковим органом не доведено правомірність та обґрунтованість прийняття спірного податкового повідомленння-рішення з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов Позивача підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 22.07.2015 року № .

3. Стягнути з Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфокс" () судовий збір в розмірі 40 962,74 грн.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя А.Б. Федорчук