Справа № 2-а-7375/11
Суддя: Цвіркун О.С.
Дата ухвалення: 2011-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Рівненський міський суд Рівненської області
__________________________________________________________________________________________ Справа № 2-а-7375/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2011 року Рівненський міський суд Рівненської області

в складі головуючого судді - Цвіркун О.С.

при секретарі - Швець A.Л.,

за участю позивача ОСОБА_1В,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до УДАІ УМВС України в Рівненській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, суд -

ВСТАНОВИВ:

В адміністративному позові позивач просить суд постанову інспектора ДПС ОСОБА_2 роти ДПС для ОДДЗ ОСОБА_3 від 22 липня 2011 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 425 грн. скасувати як незаконну, на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП і закрити провадження у справі.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні заявлений адміністративний позов підтримав з підстав викладених в позовній заяві та просить суд його задовольнити.

Представник відповідача подав до суду письмові заперечення проти позову, згідно яких заявлений адміністративний позов не визнає та просить суд відмовити в його задоволенні за безпідставністю. Крім того просить суд проводити розгляд справи за його відсутності.

Суд, всебічно дослідивши докази по справі та оцінивши їх за внутрішнім переконанням в сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини: 22 липня 2011 року інспектором ДПС ОСОБА_2 ДПС для ОДДЗ ОСОБА_3 було винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення від 22 липня 2011 року серії ВК 185327 та притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень, за порушення правил дорожнього руху.

Відповідно до ч.2 ст.17 КАС України компетенція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи: про накладення адміністративних стягнень, тобто ці справи підлягають розгляду у судах загальної юрисдикції у порядку адміністративного судочинства.

Згідно ч. 5 ст. 288 КУпАП особа, яка оскаржила постанову в справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Відповідно до ст. 288 КУпАП Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міскрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Згідно ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, 22.07.2011 року о 14 год. 04 хв. на 145 км а/д Устилуг - Луцьк - Рівне водій ОСОБА_1, керував автомобілем марки «ЗАЗ » д.н.з. ВК 5156 AM, не виконав вимоги дорожньої розмітки 1.1 "Суцільна лінія", яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, та не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії на право керування даним транспортним засобом. Про що інспектором було складено протокол і винесена постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності по ч. 1 ст. 126 КУпАП України у вигляді штрафу у розмірі 425 (чотириста двадцять п'ять) грн.

Аналогічно зміст зазначеного порушення зазначено і в протоколі про адміністративне правопорушення у цій справі. З цього ж протоколу видно, що ОСОБА_1 одразу ж на місці заперечував допущення ним порушення ПДР і не погоджувався з обставинами, зазначеними в протоколі.

Як було встановлено в судовому засіданні, позивач ОСОБА_1, 22.07.2011 року проїжджаючи а/д Устилуг Луцьк - Рівне був зупинений інспектором ДАІ, який вимагав пред'явити документи на автомобіль та право керування ним. Оскільки позивачем своєчасно не було надано водійське посвідчення, оскільки він просто його не міг знайти, інспектор ДАІ, незважаючи на прохання водія зачекати та дати час для пошуку посвідчення, почав складати протокол про адміністративне правопорушення зупинивши двох осіб, та залучивши їх як свідків того, що у позивача відсутнє посвідчення водія. Після отримання копій документів по адміністративній справі позивач ОСОБА_1 повернувся до автомобіля та знайшов посвідчення водія, що випало з кишені під водійське сидіння автомобіля. В подальшому його намагання пред'явити дане посвідчення для працівника ДАІ з метою скасування протоколу результатів не принесли.

Крім того, інспектором ДПС були зафіксовані порушення водієм ч.1 ст.122 КУпАП, щодо невиконання позивачем вимог дорожньої розмітки 1.1. «Суцільна лінія», яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, про що був складений протокол про адміністративне правопорушення від 22.07.11 року.

Проте, як вбачається з пояснень позивача ОСОБА_1, проїжджаючи по а/д Устилуг Луцьк - Рівне на проїжджу частину дороги, з другорядної дороги виїхав вантажний автомобіль, який розпочинав рух. Для уникнення ДТП позивачем було здійснено обїзд даного транспортного засобу з перетинанням суцільної лінії 1.1.

Відповідно до п. 1.1 розділу 34 Правил дорожнього руху суцільна лінія - вузька суцільна лінія - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини, на які в'їзд заборонено; позначає межі місць стоянки транспортних засобів і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей.

Лінію 1.1 перетинати забороняється. Як виняток, за умови забезпечення безпеки дорожнього руху, дозволяється перетинати лінію 1.1 для об'їзду нерухомої перешкоди, розміри якої не дають змоги здійснити її безпечний об'їзд, не перетинаючи цю лінію, а також обгону поодиноких транспортних засобів, що рухаються із швидкістю менше 30 км/год.

Як було встановлено в судовому засіданні, позивач для уникнення ДТП здійснив обїзд транспортного засобу, котрий виїхав з бічної дороги та розпочав рух.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються проколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими доказами.

Відповідно до ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Так як позивач заперечував свою причетність до вчинених ним правопорушень ще на місці складення протоколу та постанови, інспектором не надано жодних інших доказів по справі, суд вважає, що вина ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху не доведена.

Протокол про адміністративне правопорушення суд не визнає достовірним доказом вчинення порушення позивачем, оскільки останній відразу не погодився з обставинами, що викладені у протоколі і зазначив, що правил дорожнього руху не порушував, а інспектор ДПС жодних інших доказів вчинення гр. ОСОБА_1 порушення не зібрав. Даний протокол не підтверджується жодним іншим доказом, тому, суд не може покладати сумнівний доказ у основу свого рішення.

Тому, виходячи із наведеного принципу покладення обовязку доказування на відповідача, слід констатувати, що відповідач не довів суду правомірність винесеної постанови від 22 липня 2011 року про накладення штрафу на позивача.

В суді не доведено доказами вчинення ОСОБА_1 порушення зач.1 ст. 126 КУпАП.

Отже, слід визнати, що оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення винесена безпідставно і підлягає скасуванню із закриттям справи через відсутність (недоведеність) складу адміністративного правопорушення відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247.

Оскільки, ст. 247 КУпАП передбачає, що провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: 1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення, тому провадження по справі слід закрити.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.251, 268, 272, 280, 287, 288, 289 КУпАП, ст. 17, 71, 112, 160-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до УДАІ УМВС України в Рівненській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення від 22 липня 2011 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП та накладення на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Постанова остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя О.С. Цвіркун