Справа № К/9991/55073/11-С
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2016-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2016 року м. Київ К/9991/55073/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Ємельянової В.І.

Загороднього А.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою приватного виробничого підприємства «Рембудмонтаж» на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 01 березня 2011 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2011 року в справі за позовом приватного виробничого підприємства «Рембудмонтаж» до управління Пенсійного фонду України в місті Рубіжному Луганської області, Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, треті особи: Президент України, Голова Національного антикорупційного комітету, Міністерство юстиції України, Міністр юстиції України про зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и л а :

У січні 2011 року приватне виробниче підприємство «Рембудмонтаж» звернулося в суд з вказаним адміністративним позовом, в якому зазначало, що в порушення вимог Законів України «Про пенсійне забезпечення», «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» відшкодуванню підлягали витрати на виплату і доставку пільгових пенсій, призначених за пунктами «б»-«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» і не підлягали відшкодуванню витрати по пільговим пенсіям особам, які набули відповідний стаж у період з 1956 року по 2004 рік та яким призначено пенсії відповідно до пункту «а» статті 13 або статті 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Проте правління Пенсійного фонду України, затвердивши Інструкцію про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, визначило порядок відшкодування витрат без додержання вимог зазначених Законів України та Конституції України.

Доповнивши у процесі розгляду справи позовні вимоги просив визнати інформацію-роз'яснення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, викладену у листі від 27 грудня 2010 року, про застосування Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» неправомірною; зобов'язати надати належну відповідь на запити від 18 листопада та 12 грудня 2010 року; визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в місті Рубіжному Луганської області щодо застосування положень абзацу 4 підпункту 1 пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та абзацу 3 пункту 6.1 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, при включенні до розмірів виплат для відшкодування витрат пільгових пенсій, призначених працівникам при обставинах здобуття ними пільгового стажу на роботах по списку №1 до 2004 року; зобов'язати управління Пенсійного фонду України в місті Рубіжному Луганської області застосовувати порядок покриття витрат на виплату і доставку пільгових пенсій передбачений Законом СРСР «Про пенсійне забезпечення громадян в СРСР», Законами України «Про пенсійне забезпечення» та «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування», відповідно до яких за період з 1956 року по 01 січня 2004 року не передбачалося відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій особам, які набули стаж на роботах по списку № 1 з 1956 року по 01 січня 2004 року та які мають право на пільгову пенсію без законодавчого обов'язку покриття витрат за рахунок підприємств.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 01 березня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2011 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, просив скасувати судові рішення та ухвалити нове про задоволення позову.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що виробниче підприємство «Рембудмонтаж» зареєстровано платником страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в місті Рубіжному Луганської області. На підприємстві працювали та працюють громадяни, які були зайняті на роботах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» - за списком №1. Таким особам відповідачем було призначено пенсійне забезпечення та здійснювалась його виплата.

Відповідачем були понесені витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах працівникам позивача, у зв'язку з чим направлено розрахунки за 2011 рік на суму 77,06 грн.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального й процесуального права, правової оцінки обставин у справі колегія суддів приходить до висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Фактично предметом позову є правомірність вимог органів пенсійного фонду щодо відшкодування позивачем витрат на виплату та доставку пільгових пенсій.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що підприємства зобов'язано відшкодовувати управлінням Пенсійного фонду України плату, яка покриває витрати на виплату та доставку пільгових пенсій особам, пенсії яким призначені відповідно до пункту «а» частини першої статті 13 Закону України «Пенсійне забезпечення» за списком № 1.

Такий висновок є правомірним, оскільки Порядок компенсації витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пункту «а» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з набранням чинності Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 01 січня 2004 року не змінився.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення». У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 Закону України «Про пенсійне забезпечення». При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності зазначеним Законом.

Порядок покриття витрат на виплату та доставку пільгових пенсій встановлений Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19грудня 2003 року № 21-1.

Відповідно до цієї Інструкції плату Пенсійному фонду на покриття фактичних витрат на виплату пенсій за віком на пільгових умовах вносять підприємства незалежно від форм власності та господарювання. Несвоєчасно перераховані суми витрат на виплату і доставку пенсій вважаються боргом (недоїмкою).

Пунктом 6.1 Інструкції визначено, що відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та визначено розміри таких відшкодувань.

Стосовно законності нарахування управлінням Пенсійного фонду України позивачу сум на відшкодування витрат з виплати та доставки пенсій, призначених на підставі пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», то обов'язок відшкодовувати їх ґрунтується на абзаці четвертому підпункту 1 пункту 2 Прикінцевих положень даного Закону, відповідно до якого підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду України плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону. Саме у розмірі, який відповідав 2011 року, - 90 відсотків нараховано витрати позивачу.

Таким чином, необхідність відшкодування органам Пенсійного фонду фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за списком №1, передбачена діючим законодавством.

Верховним Судом України при вирішенні питання щодо правильного застосування пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та підпункту 6.6 розділу 6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України неодноразово висловлювалась правова позиція, яка полягає у тому, що обов'язок з відшкодовування повністю витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», в частині пенсій, призначених у порядку статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», покладений на підприємства (постанова від 07 липня 2015 року (№ 21-735а15), постанова від 11 листопада 2015 року (справа № 21-2810а15).

Також є правомірним висновок судів попередніх інстанцій, що розрахунки фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, є формою реалізації пенсійним органом своїх владних управлінських функцій, а не актами індивідуальної дії, у зв'язку із чим не можуть бути окремим предметом оскарження в адміністративній справі, оскільки зазначені розрахунки не носять обов'язкового характеру для виконання позивачем та не тягнуть за собою безспірне стягнення вказаних у розрахунках сум. Вказані суми стягуються в судовому порядку. Позивач не позбавлений права надавати заперечення проти такого розрахунку при розгляді справи щодо стягнення сум на підставі розрахунків.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для задоволення позову.

Судові рішення ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, передбачених статтею 229 Кодексу адміністративного судочинства України підстав для їх скасування та ухвалення нового судового рішення не вбачається.

Керуючись статтями 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу виробничого підприємства «Рембудмонтаж» залишити без задоволення, а постанову Луганського окружного адміністративного суду від 01 березня 2011 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: