Справа № 804/15773/15
Суддя: Серьогіна Олена Василівна
Дата ухвалення: 2016-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді Серьогіної О.В., розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» до Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби про скасування рішень,-
Публічне акціонерне товариство «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби, в якому просить:
- визнати недійсним та скасувати рішення Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби про коригування заявленої митної вартості товарів від 15.05.2015 р. №110010000/2015/600364/1.
Позовні вимоги обґрунтовані з посиланням на ст. ст. 52, 53, 54, 55, 57 Митного кодексу України порушенням відповідачем вимог чинного законодавства при винесенні оскаржуваних картки та рішення. При цьому позивач зазначає, що подані до митного оформлення документи не містили в собі розбіжностей, не мали наявних ознак підробки, містили всі відомості щодо ціни, що підлягає сплаті за ці товари. Крім того, позивач звертає увагу суду, що за умовами зовнішньоекономічного контракту №15-0835-12 від 29.04.2015 р. не визначено обов'язку продавця надавати ПАТ «ДМКД» договори (угоди, контракти) з третіми особами, не визначено обов'язку здійснення платежів третім особами на користь продавця, не визначено обов'язку сплати комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов контракту, не визначено обов'язку страхування товару. Платіжні та банківські документи містять усі необхідні реквізити, а запитувана митним органом виписка з бухгалтерської документації не може містити інформацію про митну вартість оцінюваних товарів до завершення процесу їх митного оформлення і сплати всіх обов'язкових платежів. Продавець за зовнішньоекономічним контрактом №15-0835-12 від 29.04.2015р. повідомив позивача про те, що не має можливості надати договір (угоду, контракт) з третіми особами, виписку з бухгалтерської документації, каталоги, специфікації, прейскуранти (прас-листи) виробника товару в зв'язку з тим, що дана інформація є конфіденційною. Вимога митного органу про надання транспортних документів суперечить приписам Митного кодексу України, вартість за транспортування товару, яка була сплачена продавцем зазначена в гр. 70, 78, 82, 87 залізничних накладних №АЦ634436 від 10.05.2015 р., №АЦ634437 від 11.05.2015 р.
У судове засідання з'явився представник позивача та представник відповідача.
Представник позивача у судовому засіданні з'явився до суду із клопотанням про розгляд справи в порядку письмового провадження.
Представник відповідача не заперечувала проти задоволення даного клопотання.
Частиною 4 ст. 122 КАС України встановлено, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за ії відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, що беруть у участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмовому провадженні за наявними у справі матеріалами.
За даних обставин суд, керуючись положеннями ч. 4 ст. 122 КАС України, ухвалив здійснювати подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.
Розглянувши матеріали справи та доводи позовної заяви, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Посадовою особою Дніпропетровської митниці відповідно до п.4.1 ст.54 Митного кодексу України здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі використаних при обчисленні митної вартості. В результаті такого контролю встановлено, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, містять розбіжності, а саме:
- товар імпортовано за контрактом від 29.04.2015 р. №15-0835-12 та додатком до цього контракту від 06.05.2015 р. №3, що заявлений декларантом як непрямий контракт, тобто укладений не з виробником оцінюваного товару, а з посередником. Відповідно до Відомчих класифікаторів інформації з питань державної митної справи, які використовуються у процесі оформлення митних декларацій, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 р. №1011 «Про затвердження класифікаторів інформації з питань державної митної справи, які використовуються у процесі оформлення митних декларацій», зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, декларується під кодом 4104. Позивачем контракт від 29.04.2015 р. №15-0835-12 в гр. 44 МД від 15.05.2015 р. №110010000/2015/020859 задекларовано під кодом 4100. Продавцем товару є ТОВ «Русская горно-металлургическая компанія», відправником товару є ВАТ «Стойленський ГОК». Договору із третіми особами, що пов'язаний з договором (угодой, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається, в пакеті документів приєднаних до ЕМД декларантом ПАТ «ДМКД» не надано;
- відповідно до зовнішньоекономічного контракту та додатку №3 залізорудний концентрат імпортується за ціною, що розраховується в залежності від вмісту Fe. Базова ціна залізорудного концентрату визначається на рівні 1963,69 руб.РФ/т при вмісті Fe 66%. В залежності від збільшення або зменшення фактичного змісту Fe, надбавка або знижка до базової ціни складає 21,12 руб.РФ/т за 1% Fe долі в пропорції. В наданих до митного оформлення рахунках-фактурах не зазначений вміст Fe. Рахунки-фактури виставлені ТОВ «Русская горно-металлургическая компанія» в рамках зовнішньоекономічного контракту від 29.04.2015 р. №15-0835-12 на умовах поставки СРТ Дніпродзержинськ. Також, до митного оформлення надано рахунки-фактури від виробника товару - ВАТ «Стойленский ГОК» від 10.05.2015 р. б/н, від 11.05.2015 р. б/н, виставлені в рамках контракту №15-04-29 (дата не зазначена), додатку від 29.04.2015 р. №2, відповідно до яких вартість товару визначена в єдиному розмірі 1290 руб.РФ/т при базі Fe-66,5%. При цьому ні контракт №15-04-29, ні додаток від 29.04.2015 р. №2 до митного оформлення позивачем не надані. Рахунки виробника не містять умов поставки та не завірені печаткою підприємства, що їх видало. Рахунки виробника містять посилання на сертифікати якості №40 та №41 для можливості ідентифікації за вмістом Fe. Таким чином, рахунки виробника та рахунки контрактоутримувача містять вартість оцінюваного товару, визначену відносно різної базової ціни, що залежить від вмісту Fe. У зв'язку із відсутністю договору з третіми особами, що пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається, унеможливлене проведення числового значення заявленої митної вартості. Рахунки контрактоутримувача та виробника ідентифікуються між собою лише за вагою та містять ціну товару визначену в залежності від вмісту Fe, що не відповідає ціні рахунків виробника;
- рахунки контрактоутримувача та рахунки виробника не містять жодних печаток та штампів прикордонних служб, станцій та митниць, наявність яких передбачена Типовою технологічною схемою здійснення митного контролю залізничних транспортних засобів перевізників товарів, що переміщуються ними, у пунктах пропуску через державний кордон, затвердженою постановою КМУ від 21.05.2012 р. №451 (п.21), Порядком виконання митних формальностей при здійсненні транзитних переміщень, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 09.10.2012 р. №1066 (п.3.4), статтею 335 Митного кодексу України, Положенням про уніфікований порядок проставлення митними органами держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав на транспортних комерційних документах печаток і штампів митних органів країн відправлення товарів, а також митних органів транзитних країн, яке було затверджене на 32-му засіданні Ради керівників митних служб держав-учасниць Співдружності рішенням №5/32 від 13.09.2001 р. (п.2). Той факт, що рахунки-фактури прямували разом з вантажем підтверджується тим, що в графі 23 залізничних накладних №№АЦ634436, АЦ634437 зазначені рахунки-фактури, але не вказано ані номера, ані дати цих документів;
- відповідно до Інструкції про порядок заповнення декларації на товари, затвердженої Рішенням Комісії митного союзу від 20.05.2010 р. №257 в гр. 46 російської митної декларації вказується статистична вартість товару в доларах США, що округлена за математичними правилами до двох знаків після коми. За відомостями гр..46 наданої декларантом копії декларації країни експорту від 07.05.2015 р. №10101100/070515/0000483 митна вартість оцінюваного товару на умовах СРТ Дніпродзержинськ складає 35,29 дол.США/т, що за курсом ЦБРФ (49,9816 руб.РФ за 1 дол.США) станом на день оформлення зазначеної МД складає 1763,76 руб.РФ/т, що не відповідає ні рахункам виробника, ні рахункам контрактоутримувача;
- за умовами контракту від 29.04.2015 р. №15-0835-12, додатку №3 від 06.05.2015 р., умовами поставки визначено СРТ Дніпродзержинськ. Зазначені умови поставки передбачають несення продавцем витрат доставки товару до місця призначення на кордоні України. Документи, які містять відомості, що підтверджують транспортну складову у вартості оцінюваних товарів, позивачем не надано.
Враховуючи вищевикладене під час консультацій декларанта зобов'язано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; виписку з бухгалтерської документації; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Одночасно декларанта повідомлено про можливість (відповідно до ч.6 ст. 53 Митного кодексу України) подати будь-які інші наявні у нього документи для підтвердження заявленої ним митної вартості.
Листом від 15.05.2015 р. №062Д/1235 декларант проінформував митницю про неможливість надання додаткових документів, зазначених у вимогах митного органу, в термін визначений ч.3 ст. 53 Митного кодексу України та повідомив, що зазначені документи будуть надані в установлений законом термін відповідно до п.8 ст. 55 Митного кодексу України.
Листом від 15.05.2015 р. №062Д/1236 декларант проінформував митницю про відсутність відомостей щодо торгівельної надбавки та повідомлено, що зазначені документи будуть надані в установлений законом термін відповідно до п.8 ст. 55 Митного кодексу України.
Відповідно до положень ч.7 ст.55 Митного кодексу України спірний товар був випущений у вільний обіг за МД №110010000/2015/020865 від 15.05.2015 р.
Згідно ч. 8, 9 ст. 55 Митного кодексу України позивач листом від 28.07.2015 р. №062Д/1949 звернувся до відповідача з проханням розглянути питання щодо відкликання спірного рішення про коригування митної вартості. Додатково надані лист ТОВ «Русско горно-металлургическая компанія» від 07.07.2015 р. №286 та банківський документ SWIFT від 25.05.2015 р. Інших документів за сформованим переліком до митниці не надходили.
За результатами опрацювання додатково наданих документів встановлено наступне. Згідно відомостей графи 22 МД від 15.05.2015 р. №110010000/2015/020859 загальна сума за рахунком 8045316,08 RUB. Відповідно до банківського документу SWIFT від 15.05.2015 р. за контрактом від 29.04.2015 р. №15-0835-12 здійснено оплату в розмірі 34737978,84 RUB. Призначення платежу в даному платіжному документі «оплата за залізорудний концентрат по контракту від 29.04.2015 р. №15-0835-12». Відповідно до п.3.2 контракту від 29.04.2015 р. №15-0835-12 орієнтована сума контракту складає 3 млрд. руб.РФ. У зв'язку із відсутністю у банківському платіжному документі посилань на специфікацію до контракту або на інвойс зазначений банківський платіжний документ неможливо ідентифікувати із спірною партією товару. Згідно інформації Дайджесту цін товарів на світових ринках видавництва ДП «Укрзовнішекспертиза» (№№ 31, 32, 33, 34 за 2015 р.), рівень цін залізорудного концентрату (Росія експорт в Європу, DAP - кордон України) у період з 01.04.2015 р. по 31.05.2015 р. складає 50-60 $/т без ПДВ, що значно вище, ніж заявлено позивачем на умовах СРТ м. Дніпродзержинськ за непрямим контрактом (лист Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби «Про результати розгляду додаткових документів» №1783/10/04-50-25-02 від 03.08.2015 р.).
Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди, зокрема, перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.
У відповідності з ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Частиною 3 ст. 53 Митного кодексу України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
У відповідності зі ст. 54 Митного кодексу України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Статтею 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:
1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);
2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
У відповідності з ч. 2 ст. 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.
Відповідно до Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року за митними органами зберігається право перевіряти інформацію імпортерів щодо визначення митної вартості, з точки зору її повноти і правильності (стаття 17 та додаток III, параграф 6 Угоди).
Дані про митну вартість і її складові повинні піддаватися обчисленню, тобто митниця повинна мати можливість їх перевірити (наприклад, чи включені в ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті витрати (за наявності) на страхування, перевантаження, складування, зберігання товару за межами митної території України, пов'язані з транспортуванням цього товару).
Враховуючи наявні невідповідності у наданих документах, у митниці відсутні відомості про включення всіх складових до заявленої декларантом митної вартості для проведення обчислення повноти таких витрат у заявленій митній вартості товару.
Отже, виявлені розбіжності позивачем жодним чином обґрунтовані не були.
Судом встановлено, що відповідачем було витребувано конкретний перелік документів, однак зазначені документи позивачем не були надані в повному обсязі задля усунення виявлених розбіжностей. У зв'язку з чим у митниці не було можливості застосувати митну вартість, заявлену позивачем.
Неможливість застосування першого методу обумовлена ненаданням позивачем затребуваних митницею додаткових документів, наявністю розбіжностей в наданих документах, ненаданням підприємством обґрунтувань таких розбіжностей, а також неможливістю обрахування всіх складових митної вартості.
Тому, митним органом було вжито заходи щодо обрання іншого методу визначення митної вартості.
Так, відповідно до ст. 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що:та) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов'язані між собою особи або хоч і пов'язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.
Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.
У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.
Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Відповідно до ст. 59 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.
При застосуванні цього методу визначення митної вартості за основу береться прийнята органом доходів і зборів вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у цій статті. При цьому під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як: 1) фізичні характеристики; 2) якість та репутація на ринку; 3) країна виробництва; 4) виробник.
Відсутність інформації про продаж ідентичних товарів унеможливила застосування цього методу для визначення митної вартості товару.
Відповідно до ст. 60 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей 58 і 59 цього Кодексу, за митну вартість береться прийнята органом доходів і зборів вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.
Під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не однакові за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними.
Для визначення, чи є товари подібними (аналогічними), враховуються якість товарів, наявність торгової марки та репутація цих товарів на ринку.
Ціна договору щодо подібних (аналогічних) товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості і на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари.
У разі якщо такого продажу не виявлено, використовується вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продавалися в Україну в іншій кількості та/або на інших комерційних рівнях. При цьому їх ціна коригується з урахуванням зазначених розбіжностей незалежно від того, чи веде це до збільшення або зменшення вартості. Інформація, що використовується при здійсненні коригування, повинна бути документально підтверджена.
Відсутність інформації про продаж подібних (аналогічних) товарів унеможливила застосування цього методу для визначення митної вартості товару.
Відповідно до ст. 62 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена відповідно до положень статей 58-61 цього Кодексу, їх митна вартість визначається згідно з положеннями цієї статті на основі віднімання вартості, крім випадків, коли на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи послідовність застосування цієї статті та статті 63 цього Кодексу може бути зворотною.
Згідно ст. 63 Митного кодексу України для визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) за основу береться надана виробником товарів, що оцінюються, або від його імені інформація про їх вартість, яка повинна складатися із сум: 1) вартості матеріалів та витрат, понесених виробником при виробництві оцінюваних товарів. Така інформація повинна базуватися на комерційних рахунках виробника за умови, що такі рахунки сумісні із загальновизнаними принципами бухгалтерського обліку, які застосовуються в країні, де ці товари виробляються; 2) обсягу прибутку та загальних витрат, що дорівнює сумі, яка звичайно відображається при продажу товарів того ж класу або виду, що й оцінювані товари, які виготовляються виробниками у країні експорту для експорту в Україну; 3) загальних витрат при продажу в Україну з країни вивезення товарів того ж класу або виду, тобто витрат на завантаження, розвантаження та обробку оцінюваних товарів, їх транспортування до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, витрат на страхування цих товарів.
Суд звертає увагу, що методи на основі віднімання та додавання вартості повинні ґрунтуватися на даних, які є об'єктивними, підтверджуються документально, піддаються обчисленню та належать до вартості витрат, понесених виробником при виробництві оцінюваних товарів.
Відсутність необхідних документів унеможливила застосування зазначених методів.
За викладених обставин, під час перевірки заявленої митної вартості товару та здійсненні митної оцінки виникла потреба у використанні різних джерел її обґрунтування та виникла необхідність застосування різних підходів до оцінки товарів.
Застосований митницею резервний метод визначення митної вартості (ст. 64 Митного кодексу України) базується на світовій практиці, згідно якої в рамках цього методу допускається розумна гнучкість в підходах до застосування попередніх методів визначення митної вартості.
У разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України i є сумісними з вiдповiдними принципами i положеннями Генеральної угоди з тарифiв i торгiвлi (GATT).
З урахуванням положень ст.64 Митного кодексу України, митну вартість товарів, що імпортуються, скориговано із застосуванням другорядного методу визначення митної вартості.
Відповідно п.2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, які затверджені наказ Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598 у графі 33 рішення зазначаються обставини його прийняття та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості; послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.
Підставою для сумнівів щодо заявленої митної вартості товарів є, насамперед, рівень його ціни, якщо він істотно відрізняється від цін на аналогічні товари, відомості стосовно яких не викликають сумнівів та ретельно перевірялися. Таке порівняння здійснюється шляхом використання інформації, яка міститься в базі даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи Державної митної служби України.
Наказом Державної митної служби України № 1341 від 04.11.2010 р. затверджено Положення про Єдину автоматизовану інформаційну систему Державної митної служби України (ЄАІС Держмитслужби), основними функціями якої, зокрема, є збір, накопичення, систематизація, обробка та узагальнення інформації в сховищі даних, перетворення її до форми, зручної для проведення аналізу та ведення митної статистики; автоматизована підтримка виконання посадовими особами митних органів процедур митного контролю та оформлення товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України, а також контролю за переміщенням вантажів, що перебувають під митним контролем; автоматизація застосування системи управління ризиками.
Митним органом встановлено, що а базі даних ЄАІС відсутня інформація щодо митних оформлень, за якими ввезено ідентичний товар «концентрат залізорудний агломераційний» за посередницькими угодами. Разом з тим, наявна інформація, за якою ввезений ідентичний товар «концентрат залізорудний агломераційний» (за прямим контрактом, враховуючи якісні показники за вмістом Fe - в середньому від 66,1%-66,6%) на умовах СРТ Дніпродзержинськ МД №110010000/2015/020288 від 13.03.2015 р. - середня вартість товару 2,8569 руб.РФ/кг, МД №110010000/2015/020301 від 13.03.2015 - середня вартість товару одиниці товару 2,8534 руб.РФ/кг при базовій ціні сировини з базовим вмістом Fe 66% на рівні 2263,00 руб.РФ/т без ПДВ та вартості плати за перевезення, при цьому вартість перевезення - 580 руб.РФ/т. Таким чином, базова ціна сировини з базовим вмістом Fe 66% на умовах СРТ Дніпродзержинськ «концентрату залізорудного агломераційного» за прямим контрактом складає 2,843 руб.РФ/кг. При цьому, у специфікації №15 від 26.01.2015 р. до зовнішньоекономічного контракту визначена базова ціна на рівні 2843,00 руб.РФ/т, в тому числі 2263,00 руб.РФ/т - базова ціна сировини з базовим вмістом Fe 66%, 580 руб.РФ/т - вартість перевезення.
Відповідно до ч.4, 5 ст. 59 Митного кодексу України ціна договору щодо ідентичних товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості та на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари.
У разі відсутності такого продажу використовується вартість операції з ідентичними товарами, що продавалися в Україну в іншій кількості та/або на інших комерційних рівнях. При цьому їх ціна коригується з урахуванням зазначених розбіжностей незалежно від того, чи веде це до збільшення або зменшення вартості. Інформація, що використовується при здійсненні коригування, повинна бути документально підтверджена.
Оскільки у митного органу були відсутні документально підтверджені відомості щодо торгівельної надбавки посередника декларанту ПАТ «ДМКД» запропоновано надати такі відомості для можливості проведення розрахунку відповідно до комерційних умов зовнішньоекономічної угоди (посередницький контракт), проте позивач повідомив про відсутність таких документів (лист від 15.05.2015 р. №062Д/1236).
Враховуючи відмінності щодо комерційних умов зовнішньоекономічної операції та вмісту Fe у складі порівняних товарів, відповідно до ч.5 ст.59, ст. 60 Митного кодексу України використання наявної у митного органу інформації можливе за умови коригування зазначеної ціни з урахуванням розбіжностей незалежно від того, чи веде це до збільшення або зменшення вартості. Відповідно до наданих декларантом рахунків вартість оцінюваного товару незалежно від вмісту Fe складає 1290 руб.РФ/т. Оскільки рахунки виробника не містять відомостей стосовно умов поставки, вартість у зазначених рахунках розрахована на умовах EXW. Згідно наявної у митного органу інформації відповідачем розрахована загальна митна вартість імпортованого позивачем товару - 11995199,87 руб.РФ/кг, середня митна вартість - 2,9369 руб.РФ/кг.
Суд звертає увагу, що аналіз чинного законодавства України, що регулює дані відносини дає підстави вважати, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. З цією метою вони мають повноваження витребувати додаткові документи для перевірки правильності зазначеної митної вартості товару в разі наявності підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України.
Митниця може вимагати, а суб'єкт господарювання має надати лише належні документи для перевірки та підтвердження правильності зазначеної митної вартості товару.
Надання неналежних документів не може вважатися виконанням вимог митниці щодо підтвердження митної вартості товарів.
Дана позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 10.04.2012 р. у справі № 21-52а12.
Відповідно до ч.1 ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.
Враховуючи зазначені результати перевірки, невідповідності відомостей у наданих документах, виявлені під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості та за результатами розгляду додатково наданих документів, неможливість проведення обчислення заявленого рівня митної вартості на підставі наданих документів, неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно зі сформованим митницею переліком, у митниці були відсутні підстави для визнання заявленої декларантом митної вартості.
У відповідності зі ст. 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
В свою чергу ст. 55 Митного кодексу України визначено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що питання контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, як і визначення методу її обчислення у встановленому законом порядку в разі виникнення обґрунтованого сумніву, відносяться до виключної компетенції митних органів.
Тому у суду немає підстав для того, щоб підміняти митний орган, визначаючи інший метод обчислення митної вартості.
Таку правову позицію сформулював Верховний Суд України в постанові від 17.12.2013 р. у справі № 21-439а13.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем оскаржувані картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення та рішення про коригування митної вартості товарів були винесені у відповідності з вимогами чинного законодавстві, доводи позовної заяви є необґрунтованими та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, а позовні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що рішення прийнято на користь суб'єкта владних повноважень, у зв'язку з чим судові витрати понесені позивачем не підлягають стягненню з державного бюджету відповідно до ч. 4 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись ст.ст. 122, 158-162, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В задоволенні адміністративного позову Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» до Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби про скасування рішень - відмовити.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Серьогіна