Справа № 826/8425/15
Суддя: Бєлова Л.В.
Дата ухвалення: 2016-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/8425/15 Головуючий у 1-й інстанції: Кротюк О.В. Суддя-доповідач: Бєлова Л.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

02 березня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Гром Л.М.,

Міщука М.С.

за участю секретаря судового засідання: Строй Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві апеляційну скаргу позивача - ОСОБА_3 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 січня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Департаменту соціальної політики Київської міської державної адміністрації про визнання протиправним та скасування наказу, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2015 року позивач, ОСОБА_3, звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом, у якому просив:

- скасувати наказ Департаменту соціальної політики Київської міської державної адміністрації № 132 від 26 березня 2015 року «Про затвердження персонального складу Громадської Ради при Департаменті соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)»;

- зобов'язати Департаменту соціальної політики Київської міської державної адміністрації невідкладно провести процедуру формування нового складу Громадської Ради при Департаменту соціальної політики Київської міської державної адміністрації у відповідності до норм та порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 листопада 2010 р. N 996 «Про забезпечення участі громадськості у формуванні та реалізації державної політики».

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 січня 2015 року у задоволенні адміністративного позову - відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою позовні вимоги - задовольнити. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції - змінити, зазначивши, що підставами для відмови у задоволенні адміністративного позову є обставини, відмінні від тих, які викладені в постанові Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 січня 2016 року.

Згідно із ст.. 198, 201 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити постанову суду, якщо суд першої інстанції правильно по суті вирішив справу, але з помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 132 від 26 березня 2015 року було затверджено персональний склад Громадської Ради при Департаменті соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)».

Вважаючи, що прийняте рішення є незаконним і таким, що порушує вимоги, встановлені Постановою Кабінету Міністрів України від 03 листопада 2010 р. N 996 «Про забезпечення участі громадськості у формуванні та реалізації державної політики», позивач звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом.

Даючи правову оцінку вищевикладеним обставинам, колегія суддів, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, проте, з мотивів, відмінних від тих, що викладені в постанові Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 січня 2016 року.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що мотивувальну частину постанови суду першої інстанції необхідно змінити з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору у даній справі є відповідність вимогам чинного законодавства України наказу Департаменту соціальної політики Київської міської державної адміністрації № 132 від 26 березня 2015 року «Про затвердження персонального складу Громадської Ради при Департаменті соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)».

Так, зазначеним наказом на виконання постанови Кабінету Міністрів України «Про забезпечення участі громадськості у формування та реалізації державної політики» №996 від 03 листопада та на виконання рішення установчих зборів інститутів громадянського суспільства з обрання Громадської ради при Департаменті соціальної політики Київської міської державної адміністрації від 26 березня 2015 року затверджено персональний склад Громадської ради, що додається.

Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №2 від 06 березня 2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень КАС України під час розгляду адміністративних справ», право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи - суб'єкти правовідносин у яких буде застосовано цей акт. Тобто, особа (позивач) повинна довести факт застосування до неї оскаржуваного нормативно-правового акта або те, що вона є суб'єктом відповідних відносин, на які поширюється дія цього акта. Суд не може давати оцінку таким обставинам при відкритті провадження в адміністративній справі, а тому не має права відмовити у відкритті провадження у справі чи повернути позовну заяву з посиланням на частину другу цієї статті, якщо особа своє звернення обґрунтовує необхідністю захисту своїх прав, свобод чи інтересів. Приписи зазначеної частини можуть бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог, якщо суд встановить, що оскаржуваний акт до особи не застосовувався і вона не перебуває у відносинах, до яких цей акт може бути застосовано. У такому разі суд не проводить перевірку нормативно-правового акта на предмет його протиправності (законності та відповідності правовим актам вищої юридичної сили).

Згідно з абз. 5-6 п. 1 Інформаційного листа Вищого адміністративного суду України №791/11/13-10 від 01 червня 2010 року, нормативно-правові акти - це правові акти управління, які встановлюють, змінюють, припиняють (скасовують) правові норми. Нормативно-правові акти містять адміністративно-правові норми, які встановлюють загальні правила регулювання однотипних відносин у сфері виконавчої влади, розраховані на тривале застосування. Вони встановлюють загальні правила поведінки, норми права, регламентують однотипні суспільні відносини у певних галузях і, як правило, розраховані на довгострокове та багаторазове їх застосування.

Другу групу актів за критерієм юридичної природи складають індивідуальні акти. Останні стосуються конкретних осіб та їхніх відносин. Загальною рисою, яка відрізняє індивідуальні акти управління, є їх виражений правозастосовний характер. Головною рисою таких актів є їхня конкретність, а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб'єктами адміністративного права, які видають такі акти; розв'язання за їх допомогою конкретних, а саме індивідуальних, справ або питань, що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата - конкретної особи або осіб; виникнення конкретних адміністративно-правових відносин, обумовлених цими актами.

З'ясування цієї обставини має істотне значення для правильного вирішення справи, оскільки нормативно-правові акти можуть бути оскаржені широким колом осіб (фізичних та юридичних), яких вони стосуються. Індивідуальні ж акти можуть бути оскаржені лише особами, безпосередні права, свободи чи охоронювані законом інтереси яких такими актами порушені.

Для віднесення акту до категорії нормативно-правових необхідно співпадання водночас сукупності ознак, таких як: поширення на всю територію України, вміст норм права, неодноразове застосування, поширення дії акту на невизначене коло осіб.

Отже, наказ Департаменту соціальної політики Київської міської державної адміністрації № 132 від 26 березня 2015 року «Про затвердження персонального складу Громадської Ради при Департаменті соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)» є актом індивідуальної дії.

Сторонами не заперечується, що оскаржуваним наказом позивача не внесено до складу Громадської ради при Департаменті соціальної політики Київської міської державної адміністрації.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем оспорюється уся процедура формування та створення Громадської Ради при Департаменті соціальної політики Київської міської державної адміністрації.

Крім зазначеного, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до п. 6 Типового положення, до складу громадської ради можуть бути обрані представники громадських, релігійних, благодійних організацій, професійних спілок та їх об'єднань, творчих спілок, асоціацій, організацій роботодавців, недержавних засобів масової інформації та інших непідприємницьких товариств і установ, легалізованих відповідно до законодавства України (далі - інститути громадянського суспільства).

Проте, позивачем не надано підтверджень його належності до інститутів громадського суспільства у період формування Громадської Ради при Департаменті соціальної політики Київської міської державної адміністрації та станом на дату видання оскаржуваного наказу.

Право на захист - це самостійне суб'єктивне право, яке з'являється у володільця регулятивного права лише в момент порушення чи оспорення останнього.

Таким чином, відсутність у будь-кого, в тому числі і позивача, прав чи обов'язків у зв'язку із оскаржуваним наказами не породжує для останнього і права на захист, тобто права на звернення із цим адміністративним позовом.

Посилання позивача на порушення його прав є безпідставними, оскільки зазначений наказ не стосується його безпосередньо.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Таким чином, звернення до адміністративного суду є способом захисту порушених прав, а не способом відновлення законності та правопорядку у публічних відносинах.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 до Департаменту соціальної політики Київської міської державної адміністрації про визнання протиправним та скасування наказу, зобов'язання вчинити дії.

Проте, Київський апеляційний адміністративний суд вважає, що відмовити у задоволенні зазначених позовних вимог необхідно з інших підстав, ніж ті, що викладені в постанові Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 січня 2016 року.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що мотивувальна частина постанови суду першої інстанції підлягає зміні в частині підстав для відмови у задоволенні позову, зазначивши, що підставами для відмови у задоволенні позовних вимог є обставини, викладені у цій постанові.

Згідно із ст.. 198, 201 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити постанову суду, якщо суд першої інстанції правильно по суті вирішив справу, але з помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

Керуючись ст. 160, 198, 201, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 січня 2016 року - задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 січня 2016 року - змінити, зазначивши, що підставами для відмови у задоволенні адміністративного позову є обставини, викладені у цій постанові.

У решті постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 січня 2016 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів, відповідно до вимог ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до? Вищого адміністративного суду України.

Повний текст постанови виготовлено 02.03.2016

Головуючий суддя Л.В.Бєлова

Судді Л.М. Гром,

М.С. Міщук

Головуючий суддя Бєлова Л.В.

Судді: Гром Л.М.

Міщук М.С.