Справа № 2а-11528/10/2670
Суддя: Федотов І.В.
Дата ухвалення: 2011-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

Іменем України

"24" листопада 2011 р. м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Федотова І.В.,

суддів Бабенка К.А. та Мельничука В.П.,

при секретарі - Конюшенко Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду, апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Соломянському районі м. Києва на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 грудня 2010 року у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Київ» до Державної податкової інспекції у Соломянському районі м. Києва про скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИЛА:

Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний банк «Київ» (далі - позивач) звернулося до Державної податкової інспекції у Соломянському районі м. Києва (далі - відповідач) про скасування податкових повідомлень рішень від 25.12.2009 року №/0, від 11.03.2010 року №№/1 та від 03.06.2010 року №№/2, якими позивачу визначено суму податкового зобовязання з податку на прибуток в розмірі 1871 грн., з них: за основним платежем 1247 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 624 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 грудня 2010 року позовні вимоги задоволено повністю.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, які зявилися в судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п.1 ч.1 ст.198, ч.1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Фактичні обставини справи свідчать про те, що відповідачем було проведено виїзну планову перевірку Соломянської філії позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 липня 2007 року по 30 вересня 2009 року у звязку з ліквідацією (реорганізацією), якою, окрім іншого, було встановлено порушення п.п. 5.3.3 п. 5.3 ст. 5, п.п.8.1.1 п. 8.1, п.п.8.2.1 п.8.2 ст. 8 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»від 28.12.1994 року №334/94ВР (далі Закон).

Вказане порушення, на думку відповідача, виникло в результаті завищення суми амортизаційних відрахувань, у звязку із віднесенням, придбаних для власного використання, легкових автомобілів до 2 групи основних фондів.

За результатами зазначеної перевірки складено акт від 14.12.2009 року №17233/22-1-25665764, на підставі висновків якого було прийнято податкове повідомлення-рішення 25.12.2009 року №/0.

В подальшому, за результатами апеляційного узгодження вказане податкове повідомлення-рішення було залишене без змін

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до пп.5.3.3 п.5.3 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»не включаються до складу валових витрат витрати на сплату податку на прибуток підприємств, податку на нерухомість, а також податків, установлених п.п.7.8, 10.2 і ст.13 цього Закону; сплату податку на додану вартість, включеного до ціни товарів (робіт, послуг), що придбаваються платником податку для виробничого або невиробничого використання, сплату податків на доходи фізичних осіб, які відраховуються за рахунок сум виплат таких доходів згідно із законом України про оподаткування доходів фізичних осіб. Підпункт 8.4.1 п.8.4. ст.8 вказаного Закону встановлює, що у разі здійснення витрат на придбання основних фондів балансова вартість відповідної групи збільшується на суму вартості їх придбання з урахуванням транспортних і страхових платежів, а також інших витрат, понесених у зв'язку з таким придбанням, без урахування сплаченого податку на додану вартість, у разі коли платник податку на прибуток підприємств зареєстрований платником податку на додану вартість.

В силу наведених норм позивач не повинен включати до складу валових витрат сплачений ПДВ по придбаних автомобілях та збільшувати балансову вартість II групи основних фондів на суму сплаченого ПДВ, а тому нарахування амортизаційних відрахувань на суму ПДВ по придбаних автомобілях не відповідає Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

Суд першої інстанції обґрунтовано послався на абзац 2 пп.7.4.2 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», відповідно до якого не включається до складу податкового кредиту та відноситься до складу валових витрат сума податку, сплачена платником податку при придбанні легкового автомобіля (крім таксомоторів), що включається до складу основних фондів. В силу даної норми позивач зобовязаний віднести до складу валових витрат суму ПДВ, сплачену при придбанні легкового автомобіля.

Вищенаведене свідчить, що положення абз. 2 пп. 7.4.2 п. 7.4 ст.7 Закон України «Про податок на додану вартість»та пп. 5.3.3 п. 5.3 ст. 5 Закон України «Про оподаткування прибутку підприємств»протирічать одне одному.

Відповідно до пп.4.4.1 п.4.4 ст.4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»у разі коли норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Суд першої інстанції дійшов правильних висновків щодо відсутності порушення позивачем вимог податкового законодавства при віднесенні сум ПДВ, фактично сплачених при придбанні легкових автомобілів, які відносяться до основних фондів та підлягають амортизації, на збільшення балансової вартості 2 групи основних фондів на відповідні суми ПДВ. Безпідставними є доводи апелянта, що спеціальним законом в даному випадку є Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», оскільки вони не відповідають пп. 4.4.1 п. 4.4 ст.4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

За таких обставин, оскільки доводи апеляційної скарги спростовуються висновками суду першої інстанції та матеріалами справи, а суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та постановив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, судова колегія залишає його без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Соломянському районі м. Києва залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 грудня 2010 року без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України

Головуючий суддя: І.В. Федотов

Судді: К.А. Бабенко

ОСОБА_2

Повний текст ухвали виготовлено 24.11.2011 р.