Справа № 813/860/13-а
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2016-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2016 року Справа № 876/10857/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді Довгополова О.М.,
суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В.,
з участю секретаря судового засідання Богдан А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 22 липня 2013 року у справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до ІНФОРМАЦІЯ_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Львівський інститут сухопутних військ ім. П.Сагайдачного Національного університету «Львівська політехніка», ОСОБА_1 , про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області звернулось до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким просило стягнути з відповідача 17 154, 18 грн. переплати пенсії, яка виникла з вини страхувальника.
Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 22 липня 2013 року позов задоволено.
Постанова мотивована тим, що переплата пенсії мала місце у зв`язку з наданням Львівським обласним військовим комісаріатом недостовірних та неповних даних у довідках про розмір грошового забезпечення. Відповідач, надаючи дані довідки, діяв як орган, уповноважений на здійснення відповідних дій. Факт надання відповідачем невірних даних про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсій був єдиною та достатньою передумовою для здійснення органом Пенсійного фонду перерахунку пенсій та її переплати. На позивача як на орган, який у спірних правовідносинах здійснює перерахунок пенсій на підставі довідок про розмір грошового забезпечення, виданих уповноваженими органами, не покладено безумовного обов`язку здійснювати контроль за достовірністю такої інформації. А відповідно до положень ст. 65 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особи, винні в порушенні законодавства про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, а також у несвоєчасному оформленні або поданні документів для призначення пенсії, у видачі для оформлення пенсій недостовірних даних і документів, несуть цивільно-правову, адміністративну або кримінальну відповідальність згідно із законом.
Постанову в апеляційному порядку оскаржив відповідач, вважає, що вона прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, без врахування фактичних обставин справ, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить постанову скасувати.
На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що перерахунок грошового утримання військовослужбовців, яке враховується для призначення пенсії, проведено ним у зв`язку із виданням роз`яснення Департаменту фінансів Міністерства оборони України, в листі від 22.04.2008 року № 248/9/177, на підставі якого військовослужбовцям Інституту сухопутних військ України ім. гетьмана П.Сагайдачного НУ «Львівська політехніка», військова служба яких пов`язана зі стрибками з парашутом, виплата зазначеної надбавки повинна здійснюватися у розмірі 12,5% посадового окладу. Тобто його дії не суперечать вимогам законодавства, в зв`язку з чим відсутні підстави стягнення з нього спірних коштів.
Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.
Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є підставними і обґрунтованими, однак не врахував наступного.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.
Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.
А згідно з ч. 4 ст. 21 цього Кодексу вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.
Проаналізувавши наведені вище положення Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів дійшла висновку про те, що адміністративними судами можуть розглядатися вимоги про відшкодування шкоди лише за наявності таких умов: вимоги мають стосуватись шкоди, завданої лише суб`єктом владних повноважень; такі вимоги мають бути поєднанні з вимогою про визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.
Однак, відповідно до встановлених обставин, Львівський обласний військовий комісаріат у спірних відносинах не виконував функцій суб`єкта владних повноважень, а виступав установою, яка надає документи, необхідні для перерахунку пенсії відповідних категорій пенсіонерів.
Відповідно до ст. 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.
Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом України, зокрема, у постанові від 18.06.2013 року (справа № 21-204а13), а відповідно до ч. 1 ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.
З врахуванням наведених законодавчих норм та суб`єктного складу справи колегія суддів дійшла висновку, що розгляд даної справи має здійснюватись в порядку господарського, а не адміністративного судочинства.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.
А згідно з ч. 1 ст. 203 цього Кодексу постанова суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і провадження у справі закривається з підстав, встановлених статтею 157 цього Кодексу.
Враховуючи наведене вище, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального справа, що призвело до неправильного вирішення справи, тому її слід скасувати і закрити провадження у справі.
Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 4 ч. 1 ст. 198, ч. 1 ст. 203, п. 4 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС України, суд -
УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити частково.
Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 22 липня 2013 року у справі № 813/860/13-а за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до ІНФОРМАЦІЯ_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Львівський інститут сухопутних військ ім. П.Сагайдачного Національного університету «Львівська політехніка», ОСОБА_1 , про стягнення коштів скасувати і закрити провадження у справі.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий О.М. Довгополов

Судді Л. Я. Гудим

В. В. Святецький

Ухвала складена в повному обсязі 25.02.2016 року