Справа № 813/6524/14
Суддя: Кушнерик Мар’ян Петрович
Дата ухвалення: 2016-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2016 року Справа № 876/11562/14

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Кушнерика М.П.

суддів Мікули О.І., Курильця А.Р.

з участю секретаря судового засідання Лемцьо І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу державного підприємства Міністерства оборони України "Львівський завод збірних конструкцій" на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2014р. по справі за позовом державного підприємства Міністерства оборони України "Львівський завод збірних конструкцій" до Державної податкової інспекції у Залізничному районі м.Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И Л А:

22.09.2014р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати податкові повідомлення-рішення ДПІ у Залізничному районі м.Львова ГУ Міндоходів у Львівській області №/6025 від 23.04.2014р., яким збільшено позивачу суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток на суму 195291,0грн., в тому числі 179423,0грн. за основним платежем та 15868,0грн. за штрафними санкціями; №/6028 від 23.04.2014р., яким збільшено позивачу суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на суму 198311,55грн., в тому числі 158649,0грн. за основним платежем та 39662,25грн. за штрафними санкціями; №/6029 від 23.04.2014р., яким збільшено позивачу суму грошового зобов'язання за платежем плата за землю на суму 107695,88грн., в тому числі 71797,25грн. за основним платежем та 35898,63грн. за штрафними санкціями; №/10365 від 09.07.2014р., яким збільшено позивачу суму грошового зобов'язання за платежем плата за землю на суму 74639,0грн., в т.ч. 49759,68грн. за основним платежем та 24879,84грн. за штрафними санкціями.

Позовні вимоги мотивовано тим, що вважає, що правочини з контрагентами носять реальний характер, що підтверджується договорами, наявністю первинної документації по господарських операціях з контрагентами, рухом активів в процесі здійснення господарських операцій. Крім того, позивач зазначає, що на момент вчинення дій, визначених у договорах, сторони були зареєстровані у визначеному законом порядку, а також були зареєстровані платниками податку на додану вартість.

Позивач вважає безпідставними висновки відповідача про неправомірність застосування ним пільги в розмірі 60% при визначенні земельного податку за перший квартал 2012 року та невиконання вимог ухвали Львівської міської ради від 31.03.2011р. №369, оскільки при обчисленні земельного податку він здійснював уточнення на коефіцієнт індексації за 2011р. та 2012р., тому у представників відповідача не було підстав для отримання нормативної грошової оцінки 1 кв.м. земельних ділянок з 01.07.2011р. по 31.12.2012р. та врахування її при обчисленні земельного податку позивача.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2014р. в задоволенні позову відмовлено.

Позивач оскаржив дану постанову з підстав неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, неналежної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що між позивачем та контрагентами ТзОВ "Лідерком", ТзОВ "Конді 50" були укладені господарські договори, які мали реальний характер.

Вважає, що позивач (платник податку) не може нести відповідальність за порушення податкового законодавства своїми контрагентами: ТзОВ "Лідерком", ТзОВ " Конді 50".

Реальність передачі та отримання товару за договорами укладеними із ТзОВ "Фірма "Карпатисервіс", ЗАТ "Ірокс", ПП "БВК "Добробуд", ФОП ОСОБА_1 також підтверджено первинними та іншими бухгалтерськими документами.

Позивач здійснював операції з придбання товару згідно укладених договорів із контрагентами: ТзОВ "Фірма "Карпатисервіс", ЗАТ "Ірокс", ПП "БВК "Добробуд", ФОП ОСОБА_1, а не виступав в якості замовника за договором перевезення залізницею вантажного товару, в зв'язку з чим відсутність запису в залізничних накладних про те, що даний товар був у власності вищеназваних контрагентів не є підставою вважати, що даний товар не був придбаний у контрагентів.

Відповідно до ст.14 Закону України "Про плату за землю" платники земельного податку, а також орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності (крім громадян) самостійно обчислюють суму земельного податку та орендної плати щороку за станом на 1 січня і до 1 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою центральним податковим органом, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій.

Статтею 23 цього Закону встановлено, що грошова оцінка земельної ділянки проводиться Державним комітетом України по земельних ресурсах за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, керуючись даним Законом, позивачем при обчисленні земельного податку було проведено уточнення на коефіцієнт індексації за 2011, 2012 роки.

Щодо виконання ухвали Львівської міської ради від 31.03.2011р. №369 то у підпункті 1.1. пункту 1 згаданої Ухвали Управлінню природних ресурсів та регулювання земельних відносин департаменту містобудування в термін до 01.07.2011р. вказано організувати виконання робіт з коригування базової вартості 1 кв. м земель м.Львова та згідно підпункту 1.2. даної ухвали після завершення робіт з коригування нормативної грошової оцінки земель м.Львова представити матеріали для розгляду на пленарному засіданні міської ради в термін до 01.08.2011р.

Тому, позивач не звертався у Львівське міське управління земельних ресурсів за витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок по вул.Городоцькій, 222 та по вул.Шевченка, 134. В п.2.4. цієї Ухвали вказано, що платники орендної плати та земельного податку,що не отримали у 2011 році довідок про нормативну грошову оцінкуземельних ділянок та подали податкову звітність відповідно до довідок прогрошову оцінку, отриманих в період до 01.01.2011р., і не провели переоцінку вартості земельних ділянок, здійснюють сплату орендної плати та земельного податку відповідно до поданих податкових зобов'язань до введення в дію відповідної нормативної грошової оцінки земель м.Львова. У пункті 2.3. Ухвали визначено, що платники орендної плати та земельного податку, що не отримали у 2011 році довідок про нормативну грошову оцінку земельних ділянок та подали податкову звітність відповідно до довідок про грошову оцінку, отриманих в період до 01.01.2011, і не провели переоцінку вартості земельних ділянок, здійснюють сплату орендної плати та земельного податку відповідно до поданих податкових зобов'язань до введення в дію відповідної нормативної грошової оцінки земель м.Львова.

Згідно пункту 2.5. Ухвали після введення в дію відкоригованої нормативної грошової оцінки земель м.Львова, зазначені у пункті 2.3 цієї ухвали землекористувачі зобов'язані отримати нові довідки про грошову оцінку земельних ділянок, якими вони користуються, здійснити перерахунок орендної плати та земельного податку відповідно до отриманих довідок, внести зміни до податкової звітності та сплатити різницю коштів за землекористування з моменту прийняття цієї ухвали і до моменту введення в дію відкоригованої грошової оцінки земель м.Львова.

Щодо донарахованих сум на виконання рішення про результати розгляду первинної скарги, то позивач володіє земельними ділянками на підставі державних актів на право постійного користування землею, і не виступає як орендар, не укладав ні нових договорів оренди землі, ні вносив змін до існуючих договорів оренди земель.

Окрім того, на час спірних правовідносин, позивачем по рішенню суду відчужено частину земельних ділянок, що повинно було бути враховано податковим органом, однак це було проігноровано.

Просить скасувати постанову та прийняти нову, якою позов задоволити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, представника позивача, який підтримав апеляційну скаргу, представника відповідача, який просить залишити без змін рішення суду, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що податковим органом проведено планову виїзну перевірку ДП МО України «Львівський завод збірних конструкцій» (код ЄДРПОУ - 08006864) з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2011р. по 31.12.2012р., про що складено акт від 04.04.2014р. №602/13-03-22-01-13/08006864.

Перевіркою встановлено порушення позивачем: п.п.138.1.1 п.138.1, п.138.2, п.138.4, п.138.6 ст.138, п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139, п.44.1, п.44.6 ст.44 ПК України, в результаті чого занижено податок на прибуток за період з 01.07.2011р. по 31.12.2012р. на загальну суму 179423,0грн.; п.198.2, п.198.3, п.198.4, п.198.6 ст.198, п.201.1 ст.201 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість за період з 01.07.2011р. по 31.12.2012р. на загальну суму 158649,0грн.; ст.ст.5, 13, 14 Закону України «Про плату за землю», п.269.1 ст.269, п.п.270.1.1 п.270.1 ст.270 ПК України, п.2.4 ухвали Львівської міської ради №2712 від 18.06.2009р. «Про затвердження нормативної грошової оцінки земель м.Львова», п.2.2, п.2.3, п.2.4, п.2.8 ухвали Львівської міської ради від 31.03.2011р. №369 «Про деякі питання нарахування та сплати за землекористування у зв'язку із введенням в дію у 2011році грошової оцінки земель м.Львова», в результаті чого занижено земельний податок за період з 01.07.2011р. по 31.12.2012р. на загальну суму 71797,25грн.; п.п.168.1.2, п.п.168.1.5 п.168.1 ст.168, п.171.1 ст.171, п.176.2 ст.176 ПК України, в результаті чого не перераховано до бюджету утриманий податок з доходів фізичних осіб за грудень 2012 року у сумі 4250.0грн.

На підставі Акта перевірки ДПІ у Залізничному районі м.Львова ГУ Міндоходів у Львівській області винесено податкові повідомлення-рішення: №/6025 від 23.04.2014р., №/6028 від 23.04.2014р., №/6029 від 23.04.2014р..

За результатами адміністративного оскарження, рішенням ГУ Міндоходів у Львівській області від 04.07.2014р. №16151/10/13-01-10-08-05/952 збільшено грошове зобов'язання позивача по земельному податку за 2012 рік на суму 49759,68грн.

На підставі вказаного рішення відповідач виніс податкове повідомлення-рішення №/10365 від 09.07.2014р..

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, що спірні податкові повідомлення-рішення ДПІ у Залізничному районі м.Львова ГУ Міндоходів у Львівській області є правомірними та скасуванню не підлягають, виходячи з наступного:

Щодо господарських взаємовідносин позивача з ТзОВ «Лідерком» (), то між позивачем та ТзОВ «Лідерком» укладено договір від 28.09.2011р., відповідно до якого виконавець (ТзОВ «Лідерком») зобов'язується виконати для замовника (позивача) роботи по утепленню фасаду, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити їх.

На підтвердження реальності фактичного виконання робіт за договором позивач надав копії документів: довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за жовтень 2011 року від 26.10.2011р., акта приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2011 року від 26.10.2011р., фотографії гуртожитку, роботи по утепленню фасаду якого виконувало ТзОВ «Лідерком».

На підтвердження оплати за договором з ТзОВ «Лідерком» позивач надав копію податкової накладної від 26.10.2011р. №513 на суму ПДВ 7000грн., виданої ТзОВ «Лідерком» та копії платіжних доручень, які знаходяться в матеріалах справи та досліджувались судом першої та апеляційної інстанції.

Колегія суддів не погоджується з тим, що судом першої інстанції взято до уваги акт ДПІ у Печерському районі м.Києва ДПС від 17.03.2013р. №1698/22-8/35197074 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТзОВ «Лідерком» щодо підтвердження господарських відносин з платниками податків за період діяльності з 01.09.2011р. по 29.02.2012р., яким встановлено, що у контрагента позивача відсутні трудові ресурси, виробниче обладнання, транспортне та торгівельне обладнання, сировина, матеріали, необхідні для здійснення основного виду діяльності, оскільки таке не заслуговує на увагу, т.я. сам по собі акт не є належним та допустимим доказом даних фактів.

Щодо посилання податкового органу на протокол допиту свідка ОСОБА_3, засновника ТзОВ «Лідерком», то такий не береться до уваги судом апеляційної інстанції, оскільки оцінюється судом поряд з іншими доказами в кримінальній справі та лише після винесення вироку можуть свідчити про протиправну діяльність посадових осіб контрагентів позивача.

Згідно з витягу з офіційного веб-сайту Держархбудінспекції України вбачається, що ТзОВ «Лідерком» володіє ліцензією на виконання будівельних робіт.

На час здійснення господарських операцій ТзОВ «Лідерком» було зареєстровано як юридична особа та платник податку на додану вартість.

Щодо господарських взаємовідносин позивача з ТзОВ «Фірма «Карпатисервіс» (), то між позивачем та ТзОВ «Фірма «Карпатисервіс» укладено договір від 12.04.2011р. №8 про закупівлю товарів, відповідно до умов якого продавець (ТзОВ «Фірма «Карпатисервіс») зобов'язується передати у власність покупця (позивача) товар, а саме портландцемент в кількості 50 тонн, покупець зобов'язується прийняти та оплатити вказаний товар.

Судом апеляційної інстанції досліджено представлені позивачем на підтвердження реальності передачі та отримання товару за договором: приймально-здавальні акти, видаткові накладні, накладні на перевезення, опис пропозиції конкурсних торгів ТзОВ «Фірма «Карпатисервіс», листи на поставку портландцементу за договором від 30.06.2011р. №327, від 28.07.2011р. №409, від 30.08.2011р. №454, від 28.09.2011р. №512; податкові накладні виписаних ТзОВ «Фірма «Карпатисервіс», платіжні доручення.

ТзОВ «Фірма «Карпатисервіс» є офіційним представником ПАТ «Волинь-Цемент». Поставка цементу проводилась через офіційного представника у Львівській області.

Покликання суду першої інстанції на те, що транспортування товару від ТзОВ «Фірма «Карпатисервіс» до позивача не підтверджено ні товарно-транспортними накладними, ні іншими товарно-супроводжуючими документами, колегія суддів спростовує тим, що товарно-транспортні накладні є документами, які регламентують винятково взаємовідносини перевізника та замовника як учасників транспортного процесу.

Отже, відповідно до статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансовий облік в Україні» товарно - транспортна накладна не є первинним документом, який містить відомості про господарську операцію, здійснену позивачем.

Щодо господарських взаємовідносин позивача з ЗАТ «Ірокс», ПП «БВК «Добробут», ФОП ОСОБА_1, то між позивачем та вказаними суб»єктами господарювання укладено договір про закупівлю товару, відповідно до умов якого останні зобов'язуються поставити позивачу щебінь, а позивач зобов'язується прийняти та оплатити вказаний товар відповідно до умов договору.

Відповідно до Статуту позивача, ДП «Львівський завод збірних конструкцій» здійснює виробництво виробів з бетону для будівництва.

На підтвердження реальності фактичної відправки та приймання товару за договором з ЗАТ «Ірокс» позивач надав: приймально-здавальний акт №124, видаткову накладну №РН-0003 від 20.10.2011р. на суму 299875грн., накладну на перевезення від 01.10.2011р., лист на поставку щебеню 28.09.2011р. №510, протокол про залік взаємних вимог від 31.10.2011р., податкову накладну від 31.20.2011р. №100 на суму ПДВ 4979,17грн., видану ЗАТ «Ірокс».

На підтвердження реальності фактичної відправки та отримання товару за договором з ПП «БВК «Добробут» позивач надав: приймально-здавальні акти №133 від 28.10.2011р., №72 від 03.12.2012р., №78 від 18.12.2012р., №80 від 24.12.2012р., видаткові накладні, накладні на перевезення, листів на поставку продукції, протоколи про залік взаємних вимог, податкові накладні видані ПП «БВК «Добробут».

На підтвердження реальності фактичного виконання робіт за договором з ФОП ОСОБА_1 позивач надав: приймально-здавальний акт №126 від 07.10.2011р., видаткову накладну №РН-000520 від 05.10.2011р. на суму 40435,20грн., накладну на перевезення від 05.10.2011р., лист на поставку щебеню №511 від 28.09.2011р., протокол про залік взаємних вимог від 31.10.2011р., податкову накладну від 05.10.2011р. №13 на суму ПДВ 6739,20грн., видану підприємцем.

Поставка щебеня проводилась через ЗАТ «Ірокс», ПП «БВК «Добробут», ФОП ОСОБА_1, в рахунок погашення заборгованості цих фірм за поставлену їм продукцію підприємства.

Покликання суду першої інстанції на те, що позивач не надав для перевірки узгоджені щомісячні заявки, складення яких передбачено п.4.1, п.4.2 договору між позивачем та ТзОВ «Фірма «Карпатисервіс», ЗАТ «Ірокс», ПП «БВК «Добробут», не заслуговують на увагу колегії суддів, оскільки не спростовують не реальність господарських операцій.

Щодо господарських взаємовідносин позивача з ТзОВ «Конді 50» (код ЄДРПОУ - 38149196), то між позивачем та ТзОВ «Конді 50» укладено договір, відповідно до умов якого ТзОВ «Конді 50» зобов'язується поставити позивачу кран-редуктор, а позивач зобов'язується прийняти та оплатити вказаний товар відповідно до умов договору.

На підтвердження реальності фактичної відправки та отримання товару за договором позивач надав: приймально-здавальний акт №23 від 18.12.2012р., видаткову накладну №РН-12-1807 від 18.12.2012р. на суму 4680грн., податкову накладну від 18.12.2012р. №345 на суму ПДВ 780грн., видану ТзОВ «Конді 50».

На підтвердження оплати за договором з ТзОВ «Конді 50» позивач надав суду копію платіжного доручення від 18.12.2012р. №2110/2 на суму 4680грн.

Щодо покликання суду на акт ДПІ у Печерському районі м.Києва ДПС від 17.05.2013р. №1695/22-3/38149196 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТзОВ «Конді 50» щодо підтвердження господарських відносин з платниками податків за період діяльності з 25.06.2012р. по 31.03.2013р.», яким встановлено, що у контрагента позивача відсутні трудові ресурси, виробниче обладнання, транспортне та торгівельне обладнання, сировина, матеріали, необхідні для здійснення основного виду діяльності, то колегія суддів обумовлює ту обставину, що ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 02.06.2015р. залишено без змін постанову Львівського окружного адміністративного суду від 16 липня 2013 року, якою визнано протиправними дії ДПІ у Печерському районі м.Києва ДПС щодо проведення зустрічної звірки ТзОВ "Конді 50", а також визнано протиправними дії ДПІ у Печерському районі м.Києва Державної податкової служби, що полягають у відображенні акта від 17.05.2013 року №1695/22-3/38149196 про неможливість проведення зустрічної звірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Конді 50" податковий номер 38149196 з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період з 25.06.2012 року по 31.03.2013 року в АІС "Система автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість в розрізі контрагентів на рівні ДПА України".

Колегія суддів вважає, шо позивачем реально здійснені та фактично виконані господарські операції по взаємовідносинах з контрагентами, що підтверджено належним чином складеними первинними документами.

Ч.2, 3 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні» встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, що фіксують факт здійснення господарської операції. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, акти списання) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Оскільки первинні документи відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та Положенню про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку. Жодних зауважень щодо їх оформлення податковий орган не пред»являв.

Таким чином, сама по собі несплата податку контрагентом продавця (у тому числі у разі ухилення від сплати) при фактичному здійсненні господарської операції не впливає на податковий кредит покупця та суму бюджетного відшкодування.

Крім того, податкове законодавство не ставить в залежність податковий облік певного платника податку від інших осіб, від фактичної сплати контрагентом податку до бюджету, від перебування постачальника за юридичною адресою, від його господарських та виробничих можливостей.

Тобто, судом апеляційної інстанції спростовано твердження суду першої інстанції щодо неможливості реального виконання господарських операцій між позивачем та ТзОВ «Лідерком», ТзОВ «Конді 50», ТзОВ «Фірма «Карпатисервіс» з урахуванням обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виконання робіт, відсутність у контрагента необхідних умов для досягнення результатів відповідної господарської операції в силу відсутності технічного персоналу, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів тощо, а також відсутність інших доказів реального виконання господарської операції з ЗАТ «Ірокс», ПП «БВК «Добробут», ФОП ОСОБА_1

П.138.2 ст.138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Відповідно до п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України (набув чинності з 1.01.2011 року) право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (п.198.1 ст.198 ПК України).

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду (п.198.3 ст.198 ПК України). Якщо платник податку придбає (виготовляє) товари/послуги та необоротні активи, які призначаються для їх використання в операціях, що не є об'єктом оподаткування або звільняються від оподаткування, то суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не відносяться до податкового кредиту зазначеного платника (п.198.4. ст.198 ПК України). Якщо у подальшому такі товари/послуги фактично використовуються в операціях, які не є об'єктом оподаткування або звільняються від оподаткування відповідно до цього розділу (за винятком випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу), чи основні фонди переводяться до складу невиробничих фондів або встановлено факти недостачі (крадіжки), то з метою оподаткування такі товари/послуги, основні фонди вважаються проданими за їх звичайною ціною у податковому періоді, на який припадає таке використання або переведення, але не нижче ціни їх придбання (виготовлення, будівництва, спорудження), у тому випадку, якщо платник податку скористався правом на податковий кредит за цими товарами/послугами. (п.198.5 ст.198 ПК України). Датою використання товарів/послуг вважається дата визнання витрат відповідно до розділу ІІІ цього Кодексу.

Згідно з п.198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Згідно з п.201.6. ст.206 ПК України - податкова накладна, є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця. Органи державної податкової служби за даними реєстрів виданих та отриманих податкових накладних, наданих в електронному вигляді, повідомляють платника податку про наявність у такому реєстрі розбіжностей з даними контрагентів. При цьому платник податку протягом 10 днів після отримання такого повідомлення має право уточнити податкові зобов'язання без застосування штрафних санкцій, передбачених розділом II цього Кодексу. Відповідно до п.201.7. та п.201.10 ст.201 ПК України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс). Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Таким чином, необхідною умовою для віднесення платником ПДВ до податкового кредиту звітного періоду сум ПДВ, включених в ціну придбаних товарів (послуг), є факт придбання таких товарів (послуг) з метою їх використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності такої особи - платника. Закон не ставить у залежність необхідність попередньої сплати ПДВ до бюджету кінцевим споживачем чи первісним постачальником як умову для формування податкового кредиту платника податку. Аналіз господарської діяльності платника податку повинен здійснюватися на підставі даних його податкового, бухгалтерського обліку та відповідності їх дійсному економічному змісту операцій.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази визнання недійсними в установленому порядку вищевказаних договорів чи докази порушення законодавства України в момент складання наявних у позивача податкових накладних і таке не доведено відповідачем суду апеляційної інстанції.

Щодо грошового зобов'язання за платежем плата за землю, то сесією Львівської міської ради прийнято ухвалу від 18.06.2009р. №2712 "Про затвердження нормативної грошової оцінки земель м.Львова, якою встановлена середня (базова) вартість 1 кв.м земель міста з врахуванням регіональних факторів 470,29грн.

П.2 ухвали Львівської міської ради від 28.01.2010р. №3173 "Про втрату чинності ухвали міської ради від 21.10.2009р. №3021 та внесення змін до Ухвали міської ради від 18.06.2009р. №2712" внесено зміни до Ухвали від 18.06.2009 №2712, згідно з якою грошова оцінка яка нею встановлювалась введена в дію з 31.12.2010р. До 31.12.2010р. середня (базова) вартість 1кв.м землі міста Львова становила 184,9грн/кв.

Згідно з п.2.3 ухвали Львівської міської ради від 31.03.2011р. № 369 "Про деякі питання нарахування та сплати за землекористування у зв'язку із введенням в дію у 2011 році грошової оцінки земель м.Львова", платники орендної плати та земельного податку, що не отримали у 2011 році довідок про нормативну грошову оцінку земельних ділянок та подали податкову звітність відповідно до довідок про грошову оцінку, отриманих в період до 01.01.2011р., і не провели переоцінку вартості земельних ділянок, здійснюють сплату орендної плати та земельного податку відповідно до поданих податкових зобов'язань до введення в дію відповідної нормативної грошової оцінки земель м.Львова, тобто до 01.01.2011р.

Відповідно до п.2.8. вказаної ухвали, платники орендної плати та земельного податку, вказані у п.п.2.1, 2.2, 2.6, здійснюють сплату орендної плати та земельного податку за період з часу прийняття цієї ухвали до часу введення в дію відкоригованої грошової оцінки земель м.Львова з пільгою 60% від суми нарахованих платежів, що зараховуються до міського бюджету м.Львова.

Тобто, на період з 01.01.2011р. до введення в дію відкоригованої грошової оцінки земель м.Львова позивач зобов'язаний був сплачувати земельний податок на підставі грошової оцінки земель м.Львова, затвердженої Ухвалою від 18.06.2009р. №2712, з пільгою у розмірі 60 відсотків від суми нарахованих платежів, що зараховуються до міського бюджету м.Львова, отримавши відповідну довідку про нормативну грошову оцінку земель м.Львова, що позивачем зроблено не було.

Колегія суддів не погоджується з судом першої інстанції, що нараховуючи позивачу податкове зобов'язання із земельного податку відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, а тому податкові повідомлення-рішення ДПІ у Залізничному районі м.Львова ГУ Міндоходів у Львівській області від /6029 від 23.04.2014р. та №/10365 від 09.07.2014р. є правомірними та не підлягають скасуванню, виходячи з наступного:

Рішенням господарського суду Львівської області від 23.10.2013р. визнано припиненим право оренди позивача земельної ділянки площею 1,74 га за адресою: м.Львів, вул.Т.Шевченка, 134, з 09.12.2011р., згідно договору оренди укладеного 22.02.2005р. між ДП «ЛЗЗК» із Львівською міською радою, у зв»язку з переходом права власності на житловий комплекс, розташований на даній земельній ділянці до ОСББ «Західні ворота».

За період з 01.01.2012р. по червень 2013р. позивачем сплачено орендну плату на суму 137948,94 грн.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 16.09.2015р. у справі №813/3687/15 визнано дії ДПІ у Шевченківському районі м.Львова ГУ ДФС у Львівській області протиправними та зобов»язано податковий орган подати висновок про повернення позивачу помилково сплачених коштів в сумі 137948,94грн.

На виконання цього рішення, 14.01.2016р. відділ примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції у Львівській області відкрив виконавче провадження.

Крім того, рішенням господарського суду Львівської області від 10.10.2013р. визнано припиненим право позивача постійного користування земельною ділянкою площею 0,6492 га за адресою: м.Львів, вул.Т.Шевченка, 134, з 09.12.2011р..

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 22.09.2015р. у справі №813/3794/15, яка набрала законної сили, визнано дії Державної податкової інспекції у Залізничному районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області у відмові в зарахуванні Державному підприємству Міністерства оборони України «Львівський завод збірних конструкцій» за 2012 рік помилково сплачені кошти в сумі 11222 грн. 76 коп. в рахунок погашення податкового боргу протиправними. Зобов'язано Державну податкову інспекцію у Залізничному районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області зарахувати Державному підприємству Міністерства оборони України «Львівський завод збірних конструкцій» за 2012 рік помилково сплачені кошти в сумі 11222,76 грн. в рахунок погашення податкового боргу.

Згідно з п.п.271.1.1 п.271.1 ст.271 ПК України базою оподаткування є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим же розділом.

Відповідно до п.274.1 ст.274 вказаного Кодексу, ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, за винятком земельних ділянок, зазначених у статтях 272, 273, 276 і 278 вказаного Кодексу.

Згідно з ч.5 ст.5 Закону України "Про оцінку земель", нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру земельного податку, а також при розробці показників та механізмів економічного стимулювання раціонального використання та охорони земель.

Відповідно до ч.1 ст.23 вказаного Закону, технічна документація з бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок у межах населених пунктів затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою.

П.2.3. ухвали Львівської міської ради "Про деякі питання нарахування та сплати за землекористування у зв'язку із введенням в дію у 2011 році грошової оцінки земель м.Львова" від 31.03.2011р. №369 - платники орендної плати та земельного податку, що не отримали у 2011 році довідок про нормативну грошову оцінку земельних ділянок та подали податкову звітність відповідно до довідок про грошову оцінку, отриманих в період до 01.01.2011, і не провели переоцінку вартості земельних ділянок, здійснюють сплату орендної плати та земельного податку відповідно до поданих податкових зобов'язань до введення в дію відповідної нормативної грошової оцінки земель м.Львова.

Пунктом 2.4. цієї Ухвали встановлено, що після введення в дію відкоригованої нормативної грошової оцінки земель м. Львова, зазначені у пункті 2.3 цієї ухвали землекористувачі зобов'язані отримати нові довідки про грошову оцінку земельних ділянок, якими вони користуються, здійснити перерахунок орендної плати та земельного податку відповідно до отриманих довідок, внести зміни до податкової звітності та сплатити різницю коштів за землекористування з моменту прийняття цієї ухвали і до моменту введення в дію відкоригованої грошової оцінки земель м.Львова.

Пунктом 2.5 цієї ухвали вказано, що подальше нарахування та сплату платежів за землю здійснювати відповідно до нових довідок про нормативну грошову оцінку земельних ділянок, отриманих після введення в дію відкорегованої нормативної грошової оцінки земель м.Львова.

Позивач не отримував у 2011 році довідок про нормативну грошову оцінку земельних ділянок та подавав податкову звітність відповідно до довідок про грошову оцінку, отриманих в період до 01.01.2011р. Оскільки, за період проведення перевірки, а саме з 01.07.2011 року по 31.12.2012 року, Львівською міською радою не була введена в дію відкоригована нормативна грошова оцінка землі, то відповідно позивачем подавались Податкові декларації з плати за землю та щороку проводилось індексування на коефіцієнт індексації вищевказаних нормативних грошових оцінок земель.

Таким чином, колегія суддів вважає, що податковий орган при визначенні розміру податку за землю, не з»ясував розмір земельних ділянок, якими користувався чи користується позивач, а також не з»ясував розмір вартості грошової оцінки квадратного метра з врахуванням вищезазначених ухвал Львівської міської ради.

Судом апеляційної інстанції неодноразово робились перерви та надавилась представнику податкового органу можливість представити суду додаткові докази правомірності спірних податкових повідомлень-рішень, в частині механізму нарахування земельного податку, у зв»язку з розбіжностями, що встановлені колегією суддів, щодо розміру земельного податку та величини площі земельної ділянки. Однак, податковим органом було проігноровано надання таких доказів. Окрім, того представник відповідача не лише не представив таких доказів, а й не з»явився в судове засідання. Тому, колегія суддів виходячи з встановлених обставин в судовому засіданні та доказів досліджених судом апеляційної інстанції, вважає, що дані, які були покладені податковим органом в основу оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, носять суперечливий характер, а, відтак, виявлені недоліки відносяться до компетенції податкового органу і не можуть бути покладені в обов»язок суду, тому оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до ст.71 КАС України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

При цьому, колегія суддів враховує вимоги ч.2 ст.71 КАС України, якою передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення справи, через що постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення заявленого позову, що узгоджується з положеннями п.3 ст.2 КАС України.

Відповідно до ч.2 ст.5, ст.94 КАС України та Закону України «Про судовий збір» в редакції від 22.05.2015р., з ДПІ у Залізничному районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області підлягає стягненню судовий збір.

Керуючись ст.ст.160 ч.3, 195, 196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу державного підприємства Міністерства оборони України "Львівський завод збірних конструкцій" - задоволити.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2014р. по справі №813/6524/14 - скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задоволити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення форма «Р» від 23.04.2014р. №/6025, №/6028, №/6029 та №/10365 від 09.07.2014р. винесені ДПІ у Залізничному районі м.Львова ГУ Міндоходів у Львівській області.

Стягнути з Державної податкової інспекції у Залізничному районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області на рахунок отримувача №1004 УДКСУ у Галицькому районі м.Львова код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38007573 Банк отримувача ГУДКСУ у Львівській області Код банку отримувача (МФО 825014 Код класифікації доходів бюджету 22030001, "Призначення платежу" - судовий збір, код 34668371 - 535 (п»ятсот тридцять п»ять) грн. 70 коп. судового збору.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя: М.П.Кушнерик

Судді: О.І.Мікула

А.Р.Курилець

Повний текст виготовлено 26.02.2016р.