Справа № 810/4991/15
Суддя: Літвіна Н. М.
Дата ухвалення: 2016-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/4991/15 Головуючий у 1-й інстанції: Кушнова А.О. Суддя-доповідач: Літвіна Н. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого - судді Літвіної Н.М.

Суддів Коротких А.Ю.

Хрімлі О.Г.

при секретарі Рафальській І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Броварської об»єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича комерційна фірма «Аталант - Плюс» до Броварської об»єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до Броварської ОДПІ Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2015 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення №, № від 30 вересня 2015 року, прийняті Броварською ОДПІ Головного управління ДФС у Київській області.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач - Броварська ОДПІ Головного управління ДФС у Київській області звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, у період з 21 серпня 2015 року по 01 вересня 2015 року посадовими особами Броварської ОДПІ Головного управління ДФС у Київській області проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «ВКФ «Атлант-Плюс» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2014 року за результатами якої складено акт № 247/10-06-22-01/36107594 від 08 вересня 2015 року.

Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог п. 185.1 ст. 185, п. 188.1 ст. 188, п. 198.1, 198.2, 198.6 ст. 198, п. 200.1, 200.2 ст. 200 ПК України, ст. ст. 1, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п. п. 2.4, 2.5, 2.15, 2.16 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24 травня 1995 року, що призвело до завищення податкового кредиту з податку на додану вартість всього на суму 1 949 975, 00 грн.; п. 44.1 ст. 44, п. 185.1 ст. 185, п. 188.1 ст. 188, п. 187.1 ст. 187, п. 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198, п. 201.10 ст. 201, п. п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України, ст. ст. 1, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»; п. п. 2.4, 2.15, 2.16 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24 травня 1995 року; вимог п. п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України, в результаті чого встановлено заниження податку на прибуток всього на суму 2 126 966, 00 грн.

Не погодившись із висновками акту перевірки позивач 18 вересня 2015 року звернувся із письмовими запереченнями на акт перевірки.

Листом № 13705/10/10-06-22-01 від 25 вересня 2015 року Броварська ОДПІ Головного управління ДФС у Київській області повідомила позивача, що висновки акту перевірки в частині порушень вимог законодавства щодо заниження податку на прибуток на суму 2 126 966, 00 грн. залишено без змін, а висновки в частині порушень вимог законодавства, що призвело до завищення податкового кредиту з податку на додану вартість всього на суму 1 949 975, 00 грн. частково скасовано через допущення технічної помилки.

Зазначені порушення викладені у наступній редакції акту перевірки: порушення вимог п. п. 185.1 ст. 185, п. 188.1 ст. 188, п. 198.1, 198.2, 198.6 ст. 198, п. п. 200.1, 200.2 ст. 200 ПК України, статей 1 та 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п. п. 2.4, 2.15, 2.16 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24 травня 1995 року, що призвело до завищення податкового кредиту з податку на додану вартість всього на суму 941 091, 00 грн.

На підставі висновків акту перевірки Броварською ОДПІ Головного управління ДФС у Київській області прийняті:

- податкове повідомлення-рішення № від 30 вересня 2015 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств на загальну суму 2 658 707, 50 грн., у тому числі 2 126 966, 00 грн. за основним платежем та 531 741, 50 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами);

- податкове повідомлення-рішення № від 30 вересня 2015 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 1 176 363, 75 грн., у тому числі 941 091, 00 грн. за основним платежем та 235 272, 75 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Не погодившись з зазначеними рішеннями податкового органу, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, між ТОВ «ВКФ «Атлант-Плюс» (Покупець) та ФОП ОСОБА_4 (Продавець) укладено договір купівлі-продажу № 25/08/09 від 25 серпня 2009 року, за умовами якого Продавець продає, а Покупець купує та своєчасно оплачує згідно з умовами договору товар - металопластиковий профіль, номенклатура, кількість та вартість одиниці якого визначаються в рахунках-фактурах, що є невід'ємною частиною договору.

За змістом розділу 3 договору загальна сума договору складає 460 765, 89 грн. без ПДВ. Покупець зобов'язується сплатити Продавцю передоплату у розмірі 317 713, 89 грн. без ПДВ та здійснити остаточний розрахунок в розмірі 143 052, 00 грн. без ПДВ.

Додатковою угодою № 1 до договору купівлі-продажу № 25/08/09 від 25 серпня 2009 року сторони домовились, що строк позовної давності за договором купівлі-продажу №25/08/09 від 25 серпня 2009 року становить 10 років.

На виконання умов договору, ФОП ОСОБА_4 поставлено на користь позивача товар на загальну суму 460 765, 89 грн., що підтверджується видатковими накладними № 25.08.1 від 27 серпня 2009 року на суму 317 713, 89 грн., № 29-1-09-12 від 29 грудня 2009 року на суму 143 052, 00 грн..

Факт виконання зазначеного договору, придбання позивачем продукції з метою використання у господарській діяльності, наявність та належність первинних документів, оформлених за даним договором податковим органом в акті перевірки та під час судового розгляду справи не заперечувався.

Як вбачається з оборотно-сальдової відомості по рахунку 631, розрахунки за поставлений ФОП ОСОБА_4 товар не здійснювались, у зв'язку з чим у ТОВ «ВКФ «Атлант-Плюс» обліковується кредиторська заборгованість у розмірі 460 765, 89 грн..

Також, між ТОВ «ВКФ «Атлант-Плюс» (Покупець) та ТОВ «Промбуд-Пласт» (Постачальник) був укладений договір поставки № 20 від 12 серпня 2009 року, відповідно до якого Постачальник зобов'язується поставити та передати у власність Покупця скло, найменування, кількість, ціна та інші характеристики якого перераховані в рахунку-фактурі (накладній), а Покупець зобов'язується приймати та оплачувати товар на умовах, визначених цим Договором.

Умовами договору поставки № 20 від 12 серпня 2009 року передбачено, що поставка товару відбувається згідно видаткових накладних, на підставі яких покупець здійснює оплату (пункти 1.3 та 5.2 договору).

Пунктом 9.2 договору передбачено, що загальний строк позовної давності встановлюється тривалістю 10 років.

На виконання умов договору № 20 від 12 серпня 2009 року ТОВ «Промбуд-Пласт» поставило на користь позивача товар на загальну суму 403 473, 10 грн., що підтверджується видатковою накладною № РН-0000031 від 20 серпня 2009 року на суму 403 473, 10 грн., у тому числі ПДВ 67 245, 51 грн.

Відповідно до оборотно-сальдової відомості по рахунку 631 розрахунки за поставлений ТОВ «Промбуд-Пласт» товар не здійснювались, у зв'язку з чим у ТОВ «ВКФ «Атлант-Плюс» обліковується кредиторська заборгованість на загальну суму 388 592, 72 грн.

Між тим, на думку податкового органу позивачем пропущено строк позовної давності по розрахунку з ФОП ОСОБА_4 та ТОВ «Промбуд-Пласт» який на їх думку складає 3 роки з дня отримання товарів.

Відповідно до п. 135.1 ст. 135 ПК України - доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з:

доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті;

інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу.

Підпунктом 135.5.4 п. 135.5 ст. 135 ПК України встановлено, що інші доходи включають вартість товарів, робіт, послуг, безоплатно отриманих платником податку у звітному періоді, визначена на рівні не нижче звичайної ціни, суми безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному податковому періоді, безнадійної кредиторської заборгованості, крім випадків, коли операції з надання/отримання безповоротної фінансової допомоги проводяться між платником податку та його відокремленими підрозділами, які не мають статусу юридичної особи.

Під безнадійною заборгованістю згідно до п. п. 14.1.11 п. 14.1 ст. 14 ПК України розуміється заборгованість, що відповідає одній з таких ознак:

а) заборгованість за зобов'язаннями, щодо яких минув строк позовної давності;

б) прострочена заборгованість фізичної або юридичної особи, що не погашена внаслідок недостатності майна зазначеної особи, за умови, що дії кредитора, спрямовані на примусове стягнення майна боржника, не призвели до повного погашення заборгованості;

в) заборгованість суб'єктів господарювання, визнаних банкрутами у встановленому законом порядку або припинених як юридичні особи у зв'язку з їх ліквідацією;

г) заборгованість, яка виявилася непогашеною внаслідок недостатності коштів, одержаних після звернення кредитором стягнення на заставлене майно відповідно до закону та договору, за умови, що інші дії кредитора щодо примусового стягнення іншого майна позичальника, визначені нормативно-правовими актами, не призвели до повного покриття заборгованості;

ґ) заборгованість, стягнення якої стало неможливим у зв'язку з дією обставин непереборної сили, стихійного лиха (форс-мажорних обставин), підтверджених у порядку, передбаченому законодавством;

д) прострочена заборгованість померлих фізичних осіб, а також осіб, які у судовому порядку визнані безвісно відсутніми, недієздатними або оголошені померлими, а також прострочена заборгованість фізичних осіб, засуджених до позбавлення волі.

Отже, у разі якщо сума кредиторської заборгованості платника податку за отримані, але не оплачені товари (роботи, послуги) залишилася нестягнутою після закінчення терміну позовної давності, то у податковому періоді, на який припадає закінчення терміну позовної давності, платник податку повинен всю суму такої непогашеної кредиторської заборгованості включити до складу доходів, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування.

Згідно до ст. 256 ЦК України - позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Разом з тим, згідно до ч. 1 ст. 258 ЦК України - для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Статтею 259 ЦК України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Крім того, відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України - перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Враховуючи, що між ТОВ «ВКФ «Атлант-Плюс» та ФОП ОСОБА_4, ТОВ «Промбуд-Пласт» було укладено угоди відповідно до яких строк позовної давності за цими договорами було встановлено 10 років, а тому, датою спливу строку позовної давності по розрахункам з ФОП ОСОБА_4 за видатковою накладною № 25.08.1 від 27 серпня 2009 року на суму 317 713, 89 грн. слід вважати - 27 серпня 2019 року; за видатковою накладною № 29-1-09-12 від 29 грудня 2009 року - 29 грудня 2019 року, ао розрахункам з ТОВ «Промбуд-Пласт» відповідно до видаткової накладної № РН-0000031 від 20 серпня 2009 року датою спливу строку позовної давності слід вважати 20 серпня 2019 року.

Таким чином, на момент перевірки та у періоді, що перевірявся, строк позовної давності по розрахункам за товари, отриманими позивачем від ФОП ОСОБА_4 та ТОВ «Промбуд-Пласт», не минув.

Крім того, що між ТОВ «ВКФ «Атлант-Плюс» та ФОП ОСОБА_4 та ТОВ «Промбуд-Пласт» були складені акти звіряння взаємних розрахунків за вищевказаними договорами, якими підтверджується відображена у бухгалтерському обліку позивача кредиторська заборгованість перед ФОП ОСОБА_4 та ТОВ «Промбуд-Пласт», що згідно до ст. 264 ЦК України вважається перериванням перебігу позовної давності у зв»язку з вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Згідно до ч. 3 ст. 264 ЦК України - після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Отже, підписання сторонами 31 грудня 2014 акту звірки перериває перебіг позовної давності, а тому строк позовної давності по взаємовідносинам з ФОП ОСОБА_4 та ТВО «Промбуд-Пласт» слід обраховувати з дати підписання сторонами актів звірок.

Вказана позиція суду щодо переривання позовної давності підписанням сторонами договору акту звірки узгоджується з позицією Верховного Суду України, (реєстраційний номер рішення № 651746) від 24 квітня 2007 року у справі № 3-1139к07.

Отже, висновок відповідача про заниження позивачем доходів, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, на загальну суму 892 808, 61 грн. внаслідок невключення до складу доходів безнадійної кредиторської заборгованості перед ФОП ОСОБА_4, ТОВ «Промбуд-Пласт» є необґрунтованим.

Що стосується доводів апелянта з приводу завищення позивачем витрат на загальну суму 2 586 446, 00 грн. та податкового кредиту на суму 517 287, 00 грн. за наслідками фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ «Будгерметик», ТОВ «Лортон», ТОВ «Хілал Алюмініум Юкрейн», ТОВ «Рітім-Гресо», ТОВ «Дорслайн», ТОВ «Імперіал Ленд», ТОВ «Авто Ізотерм» колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, 03 січня 2012 року між ТОВ «ВКФ Атлант-Плюс» (Покупець) та ТОВ «Будгерметик» (Постачальник) був укладений договір поставки № БГ-021-01-2012, за умовами якого Постачальник зобов'язувався поставити та передати у власність Покупця будівельні матеріали, будівельний інструмент, лако-фарбувальну продукцію, абразивні матеріали та інші супутні матеріали, а Покупець зобов'язується прийняти і оплатити їх на умовах, визначених у договорі.

На виконання умов договору ТОВ «Будгерметик» було поставлено товар, а саме: будівельні матеріали, лако-фарбувальну продукцію, зокрема, піну CONTOURMEGA, очищувач клей-герметик, силікон CONTOUR 101 універсальний на загальну суму 41 030, 00 грн., у тому числі ПДВ 8 206, 00 грн., що підтверджується видатковими накладними, податковими накладними на загальну суму 41 030, 00 грн., у тому числі ПДВ 8 206, 00 грн., банківськими виписками.

01 листопада 2011 року між ТОВ «ВКФ «Атлант-Плюс» (Покупець) та ТОВ «Гоблінс Груп» (яке у подальшому перейменоване в ТОВ «Лортон») укладено договір поставки № 26п, відповідно до умов якого Постачальник зобов'язувався передавати (поставляти) у зумовлені строки Покупцеві комплектуючі для виготовлення склопакетів, а Покупець зобов'язувався приймати товар і сплачувати за нього грошові суми.

На виконання умов договору поставки ТОВ «Гоблінс Груп» (ТОВ «Лортон) було поставлено товар, а саме: комплектуючі для виготовлення склопакетів, зокрема, дистанційну рамку 9,5 мм, шпрос, хрестовину, вологовбирач на загальну суму 22 279, 25 грн., у тому числі ПДВ - 4 455, 85 грн., що підтверджується видатковими накладними, податковими накладним на загальну суму 22 279, 25 грн., у тому числі ПДВ - 4 455, 85 грн., банківськими виписками.

01 вересня 2011 року між ТОВ «ВКФ «Атлант-Плюс» (Генпідрядник) та ТОВ «Рітім-Гресо» (Субпідрядник) був укладений договір субпідряду № 3, за умовами якого Субпідрядник зобов'язувався виконати за завданням Генпідрядника будівельні роботи на об'єкті: «Салон краси, що знаходиться за адресою: Київська область, м. Бровари, вул. Незалежності, 2 та здати їх генпідряднику, а генпідрядник зобов'язувався прийняти та оплатити роботи (т.3, а.с. 68-76).

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання взятих на себе зобов'язань, ТОВ «Рітім-Гресо» в період з 01 лютого 2012 року по 30 вересня 2012 року виконані будівельно-монтажні роботи на загальну суму 887 279, 10 грн., у тому числі ПДВ - 177 455, 80 грн., які прийняті ТОВ «ВКФ «Атлант-Плюс», що підтверджується актами приймання виконаних будівельних робіт за формою КБ-2в; довідками про вартість виконаних будівельних робіт за січень 2012 року; пояснювальними записками до актів приймання виконаних робіт за липень 2012 року; підсумковими відомостями ресурсів за вересень 2012 року.

Також позивач отримав від ТОВ «Рітім-Гресо» податкові накладні на загальну суму 887 279, 10 грн., у тому числі ПДВ - 177 455, 80 грн. Оплата за виконані будівельно-монтажні роботи підтверджується банківськими виписками.

29 квітня 2013 року між ТОВ «ВКФ «Атлант-Плюс» (Покупець) та ТОВ «Дорслайн» (Постачальник) було укладено договір поставки № 29/04-02, на умовах якого Постачальник зобов'язувався поставляти і передавати у власність Покупця товар, а Покупець зобов'язувався приймати товар у власність і оплачувати його.

На виконання умов договору поставки ТОВВ «Дорслайн» поставлено на користь позивача товар (металеві двері) на загальну суму 134 820, 00 грн., у тому числі ПДВ - 26 964, 00 грн., що підтверджується видатковими накладними, також позивач отримав від ТОВ «Дорслайн» податкові накладні на загальну суму на загальну суму 134 820, 00 грн., у тому числі ПДВ 26 964, 00 грн. Оплата за поставлений товар підтверджується банківськими виписками.

25 листопада 2013 року між ТОВ «ВКФ «Атлант-Плюс» (Покупець) та ТОВ «Авто-Ізотерм» (Постачальник) було укладено договір поставки № 101, відповідно до якого Постачальник зобов'язувався в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі поставити та передати у власність Покупця товар, а Покупець зобов'язувався прийняти та оплатити його на умовах, визначених договором.

На виконання умов договору поставки ТОВ «Авто-Ізотерм» поставлено на користь позивача товар (сталь оцинкована з полімерним покриттям) на загальну суму 800 000, 00 грн., у тому числі ПДВ 133 333, 33 грн., що підтверджується видатковими накладними та податковими накладним на загальну суму на загальну суму 800 000, 00 грн., у тому числі ПДВ 133 333, 33 грн. Оплата за поставлений товар підтверджується банківськими виписками.

21 березня 2013 року між ТОВ «ВКФ «Атлант-Плюс» (Покупець) та ТОВ «Імперіал Ленд» (Продавець) укладено договір купівлі-продажу № Т/1, на умовах якого Покупець зобов'язувався оплатити і прийняти, а Продавець зобов'язувався передати у власність Покупця нафтопродукти (бензин А-98, А-95, А-92, А-80(76) та дизпаливо) у вигляді бланків-дозволів у кількості та асортименті, вказаному у рахунках-фактурах та видаткових накладних.

На виконання умов договору ТОВ «Імперіал Ленд» передало у власність позивача товар - дизельне паливо та бензин А-92 у вигляді бланків-дозволів на загальну суму 15 535, 00 грн., у тому числі ПДВ 2 589, 16 грн., що підтверджується видатковими накладними, податковими накладними на загальну суму на загальну суму 15 535, 00 грн., у тому числі ПДВ 2 589, 16 грн. Оплата за поставлений товар підтверджується банківськими виписками.

Також, між ТОВ «ВКФ «Атлант-Плюс» як покупцем та ТОВ «Хілал Алюмініум Юкрейн» як постачальником було укладено договори поставки № 7ПО101 від 21 січня 2011 року та № 7ТК6 від 03 січня 2014 року, відповідно до яких ТОВ «Хілал Алюмініум Юкрейн» зобов'язувалось поставляти на користь позивача комплектуючі до світлопрозорих та алюмінієвих конструкцій та огороджувальних систем, а позивач зобов'язувався прийняти і оплатити товар у порядку та на умовах, встановлених вищезазначеними договорами

На виконання умов договорів ТОВ «Хілал Алюмініум Юкрейн» поставлено на користь позивача товар (сталь оцинкована з полімерним покриттям) на загальну суму 821 452, 00 грн., у тому числі ПДВ - 164 285, 00 грн., що підтверджується видатковими та податковими накладними. Розрахунки за поставлений товар здійснювались у безготівковій формі, що підтверджується банківськими виписками на загальну суму 821 452, 00 грн.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 ПК України - для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Згідно до п. 138.2 ст. 138 ПК України - витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до п. 139.1.9. п. 139.1 ст. 139 ПК України - витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку не враховуються при визначенні оподатковуваного прибутку.

Згідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України - право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше;

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (пункт 198.2 статті 198 Податкового кодексу України).

Пунктом 198.3 ст. 198 ПК України встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України - не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Пунктом 201.1 ст. 201 ПК України встановлено, що платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Згідно до п. 201.10 ст. 201 ПК України - податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Виходячи з аналізу вказаних норм, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум до податкового кредиту та витрат є факт придбання робіт (послуг) з метою їх використання в господарській діяльності.

Правильність формування платником податків податкового кредиту та показників витрат вимагає наявності зв'язку витрат платника податків на придбання товарів (послуг) з його господарською діяльністю, що полягає у намірі платника податку отримати користь від придбаних товарів (послуг). За відсутності ж останнього відсутні підстави для зменшення бази оподаткування податком на прибуток і податком на додану вартість за рахунок витрат та податкового кредиту.

У податковому обліку понесені витрати на придбання товарів (робіт, послуг) мають бути підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, які містять відомості про господарську операцію, підтверджують її фактичне здійснення, тобто первинними документами, що містять інформацію про фактичні господарські операції, розкривають їх зміст та обсяг.

Згідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» - фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Частина 2 ст. 9 зазначеного Закону закріплює, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, з наведених законодавчих приписів вбачається, що наслідки в податковому обліку створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто ті, що пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань чи власного капіталу платника податків. При цьому господарські операції мають бути відображені в податковому обліку відповідно до їх реального змісту.

Зокрема, не може визнаватися право платника ПДВ на податковий кредит у тому разі, якщо відповідні товари ним реально не придбавалися, або якщо витрати на таке придбання реально не понесені тощо.

Крім того, колегією суддів встановлено, що на час укладання та виконання правочинів, контрагенти позивача - ТОВ «Будгерметик», ТОВ «Лортон», ТОВ «Хілал Алюмініум Юкрейн», ТОВ «Рітім-Гресо», ТОВ «Дорслайн», ТОВ «Імперіал Ленд», ТОВ «Авто Ізотерм» були зареєстровані як юридичні особи та були платником податку на додану вартість.

Також, угоди, які укладені між позивачем та ТОВ «Будгерметик», ТОВ «Лортон», ТОВ «Хілал Алюмініум Юкрейн», ТОВ «Рітім-Гресо», ТОВ «Дорслайн», ТОВ «Імперіал Ленд», ТОВ «Авто Ізотерм», не визнані судом недійсними, їх недійсність прямо не встановлена законом, у зв'язку з чим існує презумпція правомірності вказаних правочинів, а також наявність взаємних прав та обов'язків сторін за такими угодами.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що господарські операції мали реальний характер, а тому позивачем правомірно включено до складу податкового кредиту суми сплаченого податку по взаємовідносинами з ТОВ «Будгерметик», ТОВ «Лортон», ТОВ «Хілал Алюмініум Юкрейн», ТОВ «Рітім-Гресо», ТОВ «Дорслайн», ТОВ «Імперіал Ленд», ТОВ «Авто Ізотерм».

Отже, перевіривши фактичний рух товарів в процесі здійснення господарських операцій, спрямованих на виконання укладених з контрагентами угод, суд приходить до висновку, що факт придбання позивачем товарів та підтверджується документально, господарські операції належним чином відображені у бухгалтерському і податковому обліку позивача та його податковій звітності, спричинили реальні зміни у майновому стані сторін, є економічно виправданими та відповідають основним видам господарської діяльності позивача.

Первинні документи бухгалтерського обліку та податкової звітності, якими сторони супроводжували господарські операції, не суперечать вимогам чинного законодавства, містять вичерпні дані щодо переліку придбаного і поставленого товару, виконаних робіт та наданих послуг, у повній мірі розкривають зміст та обсяг господарських операцій.

Натомість відповідач, який стверджує про безтоварність господарських операцій позивача, належних і допустимих доказів, які б об'єктивно ставили під сумнів фактичне здійснення цих операцій, не надав.

Також, відповідачем не наведено обставин та доказів, які б свідчили про невідповідність господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності позивача, збитковості здійснених операцій або інших обставин, які б окремо або в сукупності могли свідчити про їх фіктивність чи про те, що дії позивача і його контрагента були спрямовані на отримання незаконної податкової вигоди.

З приводу господарських операцій позивача з відступлення та придбання майнових прав на об'єкти будівництва на користь фізичних осіб колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, між ТОВ «ВКФ «Атлант-Плюс» та фізичною особою ОСОБА_3 був укладений попередній договір № 31 від 12 березня 2012 року про намір укласти основний договір уступки права вимоги на однокімнатну квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до п.1.1 даного договору сторони зобов'язуються до 06 квітня 2012 року включно підписати основний договір уступки права вимоги на об'єкт нерухомості.

Згідно до п. 2 договору сторони дійшли згоди, що право вимоги на об'єкт нерухомості відступається позивачем на суму 320 800, 00 грн.

Судом встановлено, що протягом періоду, що перевірявся, основний договір уступки права вимоги на об'єкт нерухомості підписаний не був.

Згідно оборотно-сальдової відомості по рахунку 3771 за січень 2012 року - грудень 2014 року дебіторська заборгованість фізичної особи ОСОБА_3 перед ТОВ «ВКФ «АТЛАНТ-ПЛЮС» складає 320 800, 00 грн. (т.8, а.с.12).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення контролюючим органом строку, в період якого він має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків.

Відповідно до п. 102.1. ст. 102 ПК України - контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання.

Згідно до п. п. 152.9.1 п. 152.9. ст. 159 ПК України (в редакції, яка діяла на час існування правовідносин) - для цілей цього розділу використовуються такі податкові періоди: календарні квартал, півріччя, три квартали, рік; звітний податковий період починається з першого календарного дня податкового періоду і закінчується останнім календарним днем податкового періоду

Відповідно до п. п. 49.18.2. п. 49.18. ст. 49 ПК України - податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя).

Як вбачається з акту перевірку, податковий період в якому на думку відповідача припадає факт порушення є березень 2012 року, що при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток відповідає податковому періоду - І кварталу 2012 року, граничний термін подачі податкової декларації за який припадав на 10 травня 2012 року. Податкова декларація з податку на прибуток підприємства за І квартал 2012 року подана позивачем 27 квітня 2012 року.

Водночас, податкова перевірка була розпочата 21 серпня 2015 року, а податкові повідомлення - рішення, якими платнику визначені податкові зобов'язання з податку на прибуток підприємств та ПДВ, прийняті 30 вересня 2015 року.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, з 11 травня 2012 року, що є граничним терміном подання податкової декларації з податку на прибуток підприємства за І квартал 2012 року, по 30 вересня 2015 року, що є днем визначення позивачу податкових зобов'язань згідно податкових повідомлень-рішень від 30 вересня 2015 року, сплинуло 1238 днів.

20 лютого 2012 року між ТОВ «Капітал Ріелті» (Підприємство), ТОВ «ВКФ «Атлант-Плюс» (Сторона -1) та фізичною особою ОСОБА_6 (Сторона-2) укладено угоду про переведення прав та обов'язків за Договором купівлі-продажу майнових прав № КР/087 від 25 січня 2012 року, згідно якої позивач передав, а фізична особа прийняла на себе всі права і обов'язки, які належали позивачу за цим договором (у т.ч. кошти, внесені позивачем у розмірі 337 810, 00 грн., у т.ч. ПДВ - 56 301, 66 грн., вважаються зарахованими як оплата Стороною - 2 по основному Договору).

Як вірно встановлено судом першої інстанції, 11 травня 2012 року, що є граничним терміном подання податкової декларації з податку на прибуток підприємства за І квартал 2012 року по 30 вересня 2015 року, що є днем визначення позивачу податкових зобов'язань згідно податкових повідомлень-рішень, сплинуло 1238 днів.

Згідно до ст. п. 102.1. ст. 102 ПК України - якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Отже, відповідачем щодо вищевикладених операцій з відступлення майнових прав на об'єкт нерухомого майна пропущений строк, протягом якого контролюючий орган має право визначити платнику податків суму грошових зобов'язань у разі виявлення порушення контролюючим органом.

Відповідно до Угоди про переведення прав та обов'язків за договором № 62/К/О/15 від 18 січня 2005 року дольової участі у фінансуванні будівництва від 01 квітня 2010 року, укладеної між ТОВ «Укоінвестбуд», з однієї сторони, МПП «Атлант-Плюс» (далі - Сторона-1),з другої сторони та ТОВ «ВКФ «Атлант-Плюс» (далі - Сторона-2), з третьої сторони відбулося переведення прав та обов'язків від Сторони-1 до Сторони -2 (позивача) за Договором № 62/К/О/15 від 18 січня 2005 року дольової участі у фінансуванні будівництва.

Згідно умов Договору № 62/К/О/15 від 18 січня 2005 року дольової участі у фінансуванні будівництва, укладеного між ТОВ «Укоінвестбуд» та МПП «Атлант-Плюс», останнє надає грошові кошти в порядку своєї дольової участі у будівництві житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3, а ТОВ «УкоінвестБуд» використовує надані грошові кошти для будівництва об'єкта будівництва і передає МПП «Атлант-Плюс» частину об'єкту будівництва - житлове приміщення: квартиру АДРЕСА_3, загальною площею 61, 55 кв. м..

Відповідно до п. 2.4 Договору № 62/К/О/15 від 18 січня 2005 року дольової участі у фінансуванні будівництва з урахуванням додаткової угоди № 1 від 12 березня 2007 року до цього Договору орієнтовна загальна вартість об'єкта фінансування складає 529 330, 00 грн., у т.ч. ПДВ - 88 221, 66 грн.

20 вересня 2012 року між ТОВ «ВКФ «АТЛАНТ-ПЛЮС» та ОСОБА_7 укладений попередній договір № 159 про намір укласти основний договір уступки права вимоги на об'єкт нерухомості: квартиру АДРЕСА_3. Згідно умов п. 2 цього договору сторони дійшли згоди, що право вимоги на об'єкт нерухомості відступається Стороною-1 (позивачем) за суму 409 050, 00 грн. (т.8, а.с.20-22).

21 вересня 2012 року між ТОВ «УкоінвестБуд» (Підприємство), ТОВ «ВКФ «Атлант-Плюс» (Сторона -1) та ОСОБА_7 (Сторона-2) укладено угоду про переведення прав та обов'язків за Договором № 62/К/О/15 від 18 січня 2005 року дольової участі у фінансуванні будівництва, згідно якої позивач передав, а фізична особа прийняла на себе всі права і обов'язки, які належали позивачу за цим договором (у т.ч. кошти, внесені позивачем у розмірі 529 330, 00 грн., у т.ч. ПДВ - 88 221, 66 грн., вважаються зарахованими як оплата Стороною - 2 по основному Договору).

Позивач відступив свої права та обов'язки за Договором № 62/К/О/15 від 18 січня 2005 року дольової участі у фінансуванні будівництва на користь фізичної особи за ціною 529 330,00 грн., у т.ч. ПДВ - 88 221, 66 грн., тобто за вартістю їх придбання внаслідок першого відступлення, згідно угоди про переведення прав та обов'язків від 01 квітня 2010 року, укладеної з первісним кредитором - МПП «Атлант-Плюс».

Згідно оборотно-сальдової відомості по рахунку 3771 за січень 2012 року - грудень 2014 року дебіторська заборгованість фізичної особи ОСОБА_7, перед ТОВ «ВКФ «АТЛАНТ-ПЛЮС» складає 409 050, 00 грн.

Відповідно до п. п. 14.1.255 п. 14.1 ст. 14 ПК України - відступлення права вимоги - операція з переуступки кредитором прав вимоги боргу третьої особи новому кредитору з попередньою або наступною компенсацією вартості такого боргу кредитору або без такої компенсації.

Згідно до ст. 512 ЦК України - кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 513 ЦК України передбачено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до ст. 514 ЦК України - до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Операції з відступлення права вимоги належать до операцій особливого виду, для яких п. 153.5 ст.153 ПК України (в редакцій, яка діяла на час існування правовідносин) визначені спеціальні правила оподаткування.

Відповідно до п. 153.5 ст. 153 ПК України - З метою оподаткування платник податку веде облік фінансових результатів операцій від проведення операцій з продажу (передачі) або придбання права вимоги зобов'язань у грошовій формі за поставлені товари, виконані роботи чи надані послуги третьої особи, зобов'язань за фінансовими кредитами, а також за іншими цивільно-правовими договорами.

При першому відступленні зобов'язань витрати, понесені платником податку - першим кредитором, визначаються в розмірі договірної (контрактної) вартості товарів, робіт, послуг, за якими виникла заборгованість, за фінансовими кредитами - у розмірі заборгованості за даними бухгалтерського обліку на дату здійснення такого відступлення відповідно до вимог цього Кодексу, а за іншими цивільно-правовими договорами - у розмірі фактичної заборгованості, що відступається. До складу доходів включається сума коштів або вартість інших активів, отримана платником податку - першим кредитором від такого відступлення, а також сума його заборгованості, яка погашається, за умов, що така заборгованість була включена до складу витрат згідно з вимогами цього Закону.

Якщо доходи, отримані платником податку від наступного відступлення права вимоги зобов'язань третьої особи (боржника) або від виконання вимоги боржником, перевищують витрати, понесені таким платником податку на придбання права вимоги зобов'язань третьої особи (боржника), отриманий прибуток включається до складу доходу платника податку.

Якщо витрати, понесені платником податку на придбання права вимоги зобов'язань третьої особи (боржника), перевищують доходи, отримані таким платником податку від наступного відступлення права вимоги зобов'язань третьої особи (боржника) або від виконання вимоги боржником, від'ємне значення не включається до складу витрат або у зменшення отриманих прибутків від здійснення інших операцій з продажу (передачі) або придбання права вимоги зобов'язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги третьої особи.

Враховуючи те, що дохід, отриманий позивачем від наступного відступлення права вимоги зобов'язань третьої особи (боржника), не перевищуватиме витрати, понесені позивачем на придбання такого права, у позивача відсутній дохід, який включається до складу доходу звітного періоду, а отже й об'єкт оподаткування з податку на прибуток підприємств та податку на додану вартість.

Згідно до договорів підряду № 117 від 27 липня 2012 року, № 24 від 28 лютого 2012 року та договору поставки № 9 від 25 січня 2012 року розмір дебіторської заборгованості ТОВ «Торгівельно-розважальний комплекс «Мега-Сіті» перед ТОВ «ВКФ «Атлант-Плюс» за поставлені товари (виконані роботи) складала 446 420, 00 грн., у т.ч. ПДВ - 74 403, 33 грн.

Між ТОВ «ВКФ «Атлант-Плюс» та ТОВ «Торгівельно-розважальний комплекс «Мега-Сіті» був укладений договір № 223/53 від 13 листопада 2012 року купівлі-продажу майнових прав на квартиру АДРЕСА_4, згідно умов якого Продавець (ТОВ «Торгівельно-розважальний комплекс «Мега-Сіті») продає, а Покупець (позивач) купує майнові права на об'єкт нерухомості. Орієнтовна загальна вартість майнових прав складає 446 420, 00 грн., у т.ч. ПДВ -74 403, 33 грн.

Відповідно до укладеної між ТОВ «ВКФ «Атлант-Плюс» та ТОВ «Торгівельно-розважальний комплекс «Мега-Сіті» угоди від 27 листопада 2012 року між сторонами відбулося зарахування зустрічних однорідних вимог у розмірі 446 420, 00 грн.

Згідно до укладеного між ТОВ «ВКФ «АТЛАНТ-ПЛЮС» та ОСОБА_8 попереднього договору № 220 від 06 грудня 2012 року про намір укласти основний договір уступки права вимоги на об'єкт нерухомості: квартиру АДРЕСА_4. Згідно умов п. 2 цього договору сторони дійшли згоди, що право вимоги на об'єкт нерухомості відступається Стороною-1 (позивачем) за суму 346 632, 00 грн.

07 грудня 2012 року між ТОВ «Торгівельно-розважальний комплекс «Мега-Сіті» (Підприємство), ТОВ «ВКФ «Атлант-Плюс» (Сторона -1) та ОСОБА_8 (Сторона-2) укладено угоду про переведення прав та обов'язків за Договором № 223/53 від 13 листопада 2012 року купівлі-продажу майнових прав, згідно якої позивач передав, а фізична особа прийняла на себе всі права і обов'язки, які належали позивачу за цим договором (у т.ч. кошти, внесені позивачем у розмірі 446 420, 00 грн., у т.ч. ПДВ - 74 403, 33 грн., які вважаються зарахованими як оплата Стороною - 2 по основному Договору).

Згідно оборотно-сальдової відомості по рахунку 3771 за січень 2012 року - грудень 2014 року дебіторська заборгованість фізичної особи ОСОБА_8 перед ТОВ «ВКФ «АТЛАНТ-ПЛЮС» складає 346 632, 00 грн.

Між ТОВ «ВКФ «Атлант-Плюс» та ТОВ «УкоінвестБуд» був укладений Договір № 158/ХШ/1С від 01 грудня 2005 року дольової участі у фінансуванні будівництва. Згідно умов Договору № 158/ХШ/1С від 01 грудня 2005 року дольової участі у фінансуванні будівництва, ТОВ «ВКФ «Атлант-Плюс» здійснює фінансування, а ТОВ «УкоінвестБуд» використовує отримані грошові кошти для будівництва об'єкта будівництва: квартири АДРЕСА_5 Орієнтовна загальна вартість об'єкта фінансування складає 370 500, 00 грн., у т.ч. ПДВ - 61 750, 00 грн.

На підставі укладеного договору заміни боржника у зобов'язанні № 12/07/12 від 12 липня 2012 року, відбулася заміна первісного боржника на нового, а саме боргові зобов'язання ТОВ «ТРК «Мега-Сіті» перед ТОВ «ВКФ «Атлант-Плюс» в розмірі 370 500, 00 грн., у т.ч. ПДВ - 61 750, 00 грн., були переведені на нового боржника - ТОВ «УкоінвестБуд».

Відповідно до укладеної між ТОВ «ВКФ «Атлант-Плюс» та ТОВ «УкоінвестБуд» угоди від 17 липня 2012 року між сторонами відбулося зарахування зустрічних однорідних вимог у розмірі 370 500, 00 грн., у т.ч. ПДВ - 61 750, 00 грн.

18 липня 2012 року між ТОВ «УкоінвестБуд» (Підприємство), ТОВ «ВКФ «Атлант-Плюс» (Сторона -1) та фізичною особою ОСОБА_9 (Сторона-2) укладено угоду про переведення прав та обов'язків за Договором № 158/ХШ/1С від 01 грудня 2005 року дольової участі у фінансуванні будівництва, згідно якої позивач передав, а фізична особа прийняла на себе всі права і обов'язки, які належали позивачу за цим договором (у т.ч. кошти, внесені позивачем у розмірі 370 500, 00 грн., у т.ч. ПДВ - 61 750, 00 грн., вважаються зарахованими як оплата Стороною - 2 по основному Договору).

Згідно оборотно-сальдової відомості по рахунку 3771 за січень 2012 року - грудень 2014 року дебіторська заборгованість фізичної особи ОСОБА_9, перед ТОВ «ВКФ «АТЛАНТ-ПЛЮС» складає 370 500, 00 грн..

Відповідно до ч. 2 п. 153.5 ст.153 ПК України (в редакції, яка діяла на час існування правовідносин), при першому відступленні зобов'язань витрати, понесені платником податку -першим кредитором, визначаються в розмірі договірної (контрактної) вартості товарів, робіт, послуг, за якими виникла заборгованість, за фінансовими кредитами - у розмірі заборгованості за даними бухгалтерського обліку на дату здійснення такого відступлення відповідно до вимог цього Кодексу, а за іншими цивільно-правовими договорами - у розмірі фактичної заборгованості, що відступається. До складу доходів включається сума коштів або вартість інших активів, отримана платником податку - першим кредитором від такого відступлення, а також сума його заборгованості, яка погашається, за умов, що така заборгованість була включена до складу витрат згідно з вимогами цього Закону.

Враховуючи те, що фізична особа згідно укладеної угоди про переведення прав та обов'язків не сплатила на користь позивача грошових коштів, у позивача не досягнутий фінансовий результат від проведення операції відступлення права вимоги, а отже й не виникає об'єкту оподаткування з податку на прибуток підприємств та податку на додану вартість у цих правовідносинах.

Що стосується доводів апелянта з приводу того, що позивачем не включено до оподатковуваного доходу реалізовані майнові права на користь ОСОБА_5 згідно договору № ФК0043016 від 04 квітня 2012 року на суму 275 845, 90 грн. колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що висновки контролюючого органу про включення до оподатковуваного доходу реалізованих майнових прав є помилковими, оскільки наявність такого договору не підтверджується будь-якими первинними документами бухгалтерського обліку підприємства.

Отже, суд зазначає, що відповідачем щодо вищевикладених операцій з відступлення майнових прав на об'єкт нерухомого майна пропущений строк, протягом якого контролюючий орган має право визначити платнику податків суму грошових зобов'язань у разі виявлення порушення контролюючим органом.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про безпідставність висновків податкового органу про збільшення відповідачем позивачу податкових зобов'язань з податку на додану вартість на суму 340 471, 30 грн. основного зобов'язання та 85 117, 80 грн. штрафних санкцій та з податку на прибуток підприємств на суму 349 474, 90 грн. основного зобов'язання та 87 368, 70 грн. штрафних санкцій.

Щодо визначення податкового зобов'язання з податку на додану вартість суд зазначає, що відповідно до п. 187.1. ст. 187 ПК України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Оскільки в перевіряємому періоді зарахування коштів від фізичних осіб - покупців в якості оплати по укладених договорах не відбувалося в силу приписів п. 187.1 ст. 187 ПК України, податкові зобов'язання у платника податку не виникли.

З приводу господарських операцій позивача з відступлення та придбання майнових прав на об'єкти будівництва на користь ТОВ ФІРМА «ВОЯЖ» колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, податковий орган посилається на те, що ТОВ «ВКФ АТЛАНТ-ПЛЮС» не відобразило у складі доходів суми з реалізації майнових прав за 2014 рік на суму 416 667, 00 грн., та податкові зобов'язання з ПДВ в розмір 83 333, 00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи 28 лютого 2014 року ТОВ «ВКФ «АТЛАНТ-ПЛЮС» було здійснено перерахування авансових платежів на користь ТОВ ФІРМА «ВОЯЖ» в розмірі 500 000, 00 грн. згідно договору купівлі-продажу № 24 від 27 лютого 2014 року, що підтверджується оборотно-сальдовою відомістю по рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками».

23 березня 2014 року, враховуючи помилковість перерахування коштів, позивачем направлено ТОВ «ФІРМА «ВОЯЖ» листа № 64 від 03 березня 2014 року про повернення вказаних коштів.

03 березня 2014 року ТОВ ФІРМА «ВОЯЖ» здійснила повне повернення помилково отриманих коштів у розмір 500 000, 00 грн., що підтверджується банківською випискою АТ «Дельта Банк» від 03 березня 2014 року.

Дана операція (помилкове перерахування коштів та їх повернення) відображена позивачем в бухгалтерському обліку по картці рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками».

Таким чином, позивач не набував майнових прав згідно договору купівлі-продажу № 24 від 27 лютого 2014 року та не реалізовував їх в перевіряємому періоді, а тому висновок контролюючого органу про невіднесення позивачем до складу доходу в 2014 році суми з реалізації майнових прав в розмірі 416 667, 00 грн., та відповідно збільшення податкових зобов'язань з ПДВ в розмір 83 333, 00 грн., є безпідставним.

Що стосується господарських операцій позивача з відступлення та придбання майнових прав на об'єкти будівництва на користь ТОВ «СБ ЛТД» та ТОВ «КОМПАНІЯ «БУДІНВЕСТ КАПІТАЛ», колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Між ТОВ «ВКФ «Атлант-плюс» та ТОВ «СБ ЛТД» укладений договір про забезпечення виконання зобов'язань № ПМ/1С-К40 від 03 грудня 2014 року. Вказаний договір укладений для підтвердження зобов'язань, що виникли у сторін з Попереднього договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Вдовиченко Н.О. 03 грудня 2014 року та зареєстрованого за № 929, щодо укладання та виконання договору купівлі-продажу та забезпечення виконання таких зобов'язань.

Відповідно до п. 2.2.1, 2.2.2 Договору, Сторона-2 (ТОВ «ВКФ «Атлант-плюс») зобов'язується у строк до 31 грудня 2014 року сплатити Стороні-1 (ТОВ «СБ ЛТД») 97% вартості об'єкту, що на день укладання цього Договору становить 636 741, 00 грн., у т.ч. ПДВ 106 123, 50 грн. Решту коштів Сторона-2 зобов'язується сплатити при укладанні основного договору.

Згідно Додаткової угоди № 1 від 30 січня 2015 року, укладеної до цього Договору, сторони прийшли згоди викласти п. 2.2.1 Договору в наступній редакції: Сторона-2 зобов'язується у строк до 31 березня 2015 року, сплатити Стороні-1 (ТОВ «СБ ЛТД») 97% вартості об'єкту, що на день укладання цього Договору становить 636 741, 00 грн., у т.ч. ПДВ 106 123, 50 грн.

ТОВ «ВКФ «Атлант-плюс» згідно Попереднього договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Вдовиченко Н.О., , сплачено на користь ТОВ «СБ ЛТД» 30 грудня 2014 року 230 000, 00 грн., у т.ч. ПДВ - 38 333, 33 грн. (п/д 152); 27 лютого 2015 року сплачено 426 472, 60 грн., у т.ч. ПДВ - 71 078, 77 грн. (п/д 507). 05 березня 2015 року повернуто 19 731, 60 грн., у т.ч. ПДВ - 3 288, 60 грн. надлишково сплачені кошти. Всього перераховано в 2014 та 2015 році 636 741, 00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, понесені позивачем витрати по придбанню вищевказаних майнових прав до складу витрат в перевіряємому періоді позивачем не включались.

Між ТОВ «ВКФ «Атлант-плюс» та ТОВ «СБ ЛТД» укладений договір про забезпечення виконання зобов'язань № ОМ/1С-К107 від 03 грудня 2014 року. Вказаний договір укладений для підтвердження зобов'язань, що виникли у сторін з Попереднього договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Вдовиченко Н.О. 03 грудня 2014 року та зареєстрованого за № 928, щодо укладання та виконання договору купівлі-продажу та забезпечення виконання таких зобов'язань.

Відповідно до п. п. 2.2.1, 2.2.2 Договору, Сторона-2 (ТОВ «ВКФ «Атлант-плюс») зобов'язується у строк до 31 грудня 2014 року сплатити Стороні-1 (ТОВ «СБ ЛТД») 97 % вартості об'єкту, що на день укладання цього Договору становить 354 844, 00 грн., у т.ч. ПДВ 59 140, 67 грн. Решту коштів Сторона-2 зобов'язується сплатити при укладанні основного договору.

Згідно Додаткової угоди № 1 від 30 січня 2015 року, укладеної до цього Договору, сторони прийшли згоди викласти п. 2.2.1 Договору в наступній редакції: Сторона-2 зобов'язується у строк до 31 березня 2015 року сплатити Стороні-1 (ТОВ «СБ ЛТД») 97 % вартості об'єкту, що на день укладання цього Договору становить 354 844, 00 грн., у т.ч. ПДВ 59 140, 67 грн.

ТОВ «ВКФ «Атлант-плюс» згідно Попереднього договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Вдовиченко Н.О. 03 грудня 2014 року, сплачено на користь ТОВ «СБ ЛТД» 05 грудня 2014 року 50 000, 00 грн., у т.ч. ПДВ - 8 333, 33 грн.; 30 грудня 2014 року сплачено 65 864, 00 грн., у т.ч. ПДВ - 10 977, 33 грн. (п/д 151); 25 грудня 2014 року сплачено 50 000, 00 грн., у т.ч. ПДВ - 8 333, 33 грн. (п/д 136); 16 грудня 2014 року сплачено 50 000, 00 грн., у т.ч. ПДВ - 8 333, 33 грн. (п/д 84); 24 грудня 2014 року сплачено 50 000, 00 грн., у т.ч. ПДВ - 8 333, 33 грн. (п/д 130); 30 грудня 2014 року сплаченого 100 000, 00 грн., у т.ч. ПДВ - 16 666, 67 грн.; 05 березня 2015 року повернуто 11 020, 00 грн., у т.ч. ПДВ - 1 836, 67 грн. надлишково сплачені кошти. Всього перераховано в 2014 році 354 844, 00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, понесені позивачем витрати по придбанню вищевказаних майнових прав до складу витрат в перевіряємому періоді позивачем не включались.

Між ТОВ «СБ ЛТД» та ТОВ «Компанія Будінвест Капітал» був укладений договір № ПМ/1С-К13 від 30 квітня 2014 року купівлі-продажу майнових прав.

Згідно до п. 2.1, 2.2. цього Договору Продавець (ТОВ СБ ЛТД») продає, а Покупець (ТОВ «Компанія Будінвест Капітал») купує майнові права на об'єкт нерухомості - квартиру АДРЕСА_2. Орієнтовна загальна вартість майнових прав на об'єкт нерухомості в день укладання цього Договору складає - 451 542,00 грн., у т.ч. ПДВ - 75 257,00 грн. ( п. 4.2 цього Договору).

Згідно укладеної угоди від 10.12.2014 року про відступлення права вимоги за Договором купівлі-продажу майнових прав № ПМ/1С-К13 від 30 квітня 2014 року, Продавець (ТОВ «СБ ЛТД») погоджується, Покупець (ТОВ ««Компанія Будінвест Капітал») передає, а Сторона - 3 (ТОВ ««ВКФ «Атлант-плюс») приймає на себе права і обов'язки, що належать Покупцю і стає Стороною (Покупцем) за основним Договором.

За цією угодою з моменту її підписання Сторонами Сторона-3 (ТОВ ««ВКФ «Атлант-плюс») набуває прав і обов'язків Покупця, визначених умовами Основного Договору (п. 1.2 угоди).

Відповідно до п. 2.2 цієї угоди про відступлення права вимоги, Сторона-3 (ТОВ «ВКФ «Атлант-плюс») сплачує Покупцю (ТОВ «Компанія Будінвест Капітал») грошові кошти у розмірі 620 001, 65 грн., в т.ч. ПДВ - 103 333,65 грн., у строк до 29 травня 2015 року.

На виконання вимог угоди від 10 грудня 2014 року про відступлення права вимоги за Договором купівлі-продажу майнових прав № ПМ/1С-К13 від 30 квітня 2014 року ТОВ «ВКФ «Атлант-плюс» на користь ТОВ «Компанія «Будінвест Капітал» 25 грудня 2014 року сплачено 100 000, 00 грн., у т.ч. ПДВ - 36 666, 98 грн. (п/д 134); 16 грудня 2014 року сплачено 100 000, 00 грн., у т.ч. ПДВ - 16 666, 67 грн. (п/д 83); 24 грудня 2014 року сплачено 220 001, 90 грн., у т.ч. ПДВ - 36 666, 98 грн. (п/д 131). Всього перераховано в 2014 році 420 001, 90 грн.

З пояснень позивача та матеріалів справи слідує, що понесені позивачем витрати по придбанню вищевказаних майнових прав до складу витрат в перевіряємому періоді позивачем не включались.

Між ТОВ «СБ ЛТД» та ТОВ «Компанія Будінвест Капітал» був укладений договір № ОМ/1-С-К52 від 09 липня 2014 року купівлі-продажу майнових прав.

Згідно до п. 2.1, 2.2. Договору Продавець (ТОВ «СБ ЛТД») продає, а Покупець (ТОВ «Компанія Будінвест Капітал») купує майнові права на об'єкт нерухомості - квартиру АДРЕСА_2. Орієнтовна загальна вартість майнових прав на об'єкт нерухомості в день укладання цього Договору складає - 479 529, 60 грн., у т.ч. ПДВ - 79 921, 60 гривень ( п. 4.2 цього Договору).

Згідно укладеної угоди від 23 грудня 2014 року про відступлення права вимоги за Договором купівлі-продажу майнових прав № ОМ/1-С-К52 від 09 липня 2014 року, Продавець (ТОВ «СБ ЛТД») погоджується, Покупець (ТОВ «Компанія Будінвест Капітал») передає, а Сторона - 3 (ТОВ «ВКФ «Атлант-плюс») приймає на себе права і обов'язки, що належать Покупцю і стає Стороною (Покупцем) за основним Договором. За цією угодою з моменту її підписання Сторонами Сторона-3 (ТОВ ««ВКФ «Атлант-плюс») набуває прав і обов'язків Покупця, визначених умовами Основного Договору (п. 1.2 угоди).

Відповідно до п. 2.2 угоди про відступлення права вимоги, Сторона-3 (ТОВ «ВКФ «Атлант-плюс») сплачує Покупцю (ТОВ «Компанія Будінвест Капітал») грошові кошти у розмірі 676 848,00 грн., в т.ч. ПДВ - 112 808,00 грн., у строк до 29 березня 2015 року.

Як вбачається з матеріалів справи, понесені позивачем витрати по придбанню вищевказаних майнових прав до складу витрат в перевіряємому періоді позивачем не включались.

ТОВ «ВКФ «Атлант-Плюс» та ТОВ ФІРМА «Вояж» укладені договори купівлі-продажу майнових права, а саме : договір купівлі-продажу майнових прав № 30 від 11 вересня 2012 року на суму 304 698, 00 грн., у т.ч. ПДВ - 50 783, 00 грн.; договір купівлі-продажу майнових прав № 31 від 11 вересня 2012 року на суму 652 766, 40 грн., у т.ч. ПДВ - 108 794, 40 грн.; договір купівлі-продажу майнових прав № 32 від 11 вересня 2012 року на суму 364 748, 40 грн., у т.ч. ПДВ - 60 791, 40 грн.; договір купівлі-продажу майнових прав № 33 від 11 жовтня 2012 року на суму 434 251, 62 грн., у т.ч. ПДВ - 72 375, 27 грн.; договір купівлі-продажу майнових прав № 34 від 17 жовтня 2012 року на суму 552 127, 86 грн., у т.ч. ПДВ - 92 021, 20 грн.; договір купівлі-продажу майнових прав № 35 від 11 листопада 2012 року на суму 916 876, 80 грн., у т.ч. ПДВ - 15 2812, 80 грн.; договір купівлі-продажу майнових прав № 36 від 17 вересня 2012 року на суму 654 991, 56 грн., у т.ч. ПДВ - 109 165, 26 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач повністю розрахувався з Продавцем відповідно до укладених договорів, що підтверджується розрахунковими документами, довідками про здійснення повної оплати, актами приймання-передачі майнових права на об'єкт та актами приймання-передачі об'єкта.

Відповідно до п. п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України - об'єктом оподаткування податку на прибуток підприємств є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135-137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138-143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Згідно до п. п. 14.1.56 п. 14.1 ст. 14 ПК України - доходи - це загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами.

Відповідно до п. п. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 ПК України - витрати - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Згідно до п. 138.1 ст. 138 ПК України - витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із:

витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті:

інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу;

крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Згідно до п. п. 138.1.1 п. 138.1 ст. 138 ПК України - витрати операційної діяльності включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2-140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Відповідно до п. п. 14.1.228 п. 14.1 ст. 14 ПК України - собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг для цілей розділу III цього Кодексу - це витрати, що прямо пов'язані з виробництвом та/або придбанням реалізованих протягом звітного податкового періоду товарів, виконаних робіт, наданих послуг, які визначаються відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку, що застосовуються в частині, яка не суперечить положенням цього розділу.

Згідно до п. 138.8 ст. 138 ПК України - собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг складається з витрат, прямо пов'язаних з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг, а саме:

прямих матеріальних витрат;

прямих витрат на оплату праці;

амортизації виробничих основних засобів та нематеріальних активів, безпосередньо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг;

загальновиробничі витрати, які відносяться на собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку;

вартості придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг;

інших прямих витрат, у тому числі витрат з придбання електричної енергії (включаючи реактивну)

Відповідно до п. 138.2 ст. 138 ПК України - витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Пунктом 44.1 ст. 44 ПК України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Згідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» - фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Частина 2 ст. 9 зазначеного Закону закріплює, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Як вбачається з узагальнених відомостей по регістрах бухгалтерського обліку, а саме по рахунках: 90 "Собівартість реалізації", 91 "Загальновиробничі витрати", 92 "Адміністративні витрати", 93 "Витрати на збут", 94 "Інші витрати операційної діяльності" в розрізі контрагентів свідчать про те, що в періоді 2012-2014 роки позивачем не включено до складу витрат витрати, пов'язані з придбанням та відступленням майнових прав як на користь фізичних осіб, вказаних в акті перевірки, так і на користь юридичних осіб, зокрема, ТОВ «СБ ЛТД», ТОВ «Компанія Будінвест Капітал», ТОВ ФІРМА «Вояж».

Крім того, податковим органом не доведено, що підприємство понесло витрати у періоді, що перевірявся, пов'язані із реалізацією майнових прав та включило такі витрати до складу витрат 2012-2014 років.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вартість товарів (послуг), придбаних за результатами фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ «СБ ЛТД», ТОВ «Компанія Будінвест Капітал», ТОВ ФІРМА «Вояж» та фізичними особами ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_11, ОСОБА_5, ОСОБА_9 та ОСОБА_6 до складу витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, позивачем не включалась. Отже, відносини позивача та вищевказаних юридичних та фізичних осіб не вплинули на об'єкт оподаткування податком на прибуток підприємств.

Податковим законодавством не встановлено відповідальності за неврахування у податковій звітності платника податків витрат за окремими господарськими операціями навіть у разі їх понесення у звітному періоді, а, отже, включення відповідних витрат з придбання товарів чи послуг до складу витрат підприємства не є його обов'язком, а є його правом.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2016 року задоволено клопотання апелянта та в порядку ст. 88 КАС України відстрочено сплату судового збору за подачу апеляційної скарги до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (зі змінами та доповненнями) - за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду, заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами ставка судового збору становить 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Таким чином, при подачі апеляційної скарги апелянт мав сплатити судовий збір у розмірі 63 278, (шістдесят три тисячі двісті сімдесят вісім) грн. 68 коп. ( 57 526, 07 грн. (судовий збір за подання адміністративного позову в суді першої інстанції)*110 %).

Враховуючи те, що рішення у справі ухвалено не на користь апелянта, судовий збір за подачу апеляційної скарги за майновий спір у розмірі 63 278, 68 грн. підлягає стягненню з Броварської об»єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міністерства доходів і зборів у Київській області на користь Державного бюджету України.

Виходячи із вимог ст. 71 КАС України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Броварської об»єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міністерства доходів і зборів у Київській області - залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2015 року - без змін.

Стягнути з Броварської об»єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міністерства доходів і зборів у Київській області користь Державного бюджету України судовий збір за подання апеляційної скарги до Київського апеляційного адміністративного суду у розмірі 63 278, (шістдесят три тисячі двісті сімдесят вісім) грн. 68 коп.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, встановлені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя Літвіна Н.М.

Судді Коротких А.Ю.

Хрімлі О.Г.

Повний текст ухвали виготовлений 01 березня 2016 року.

Головуючий суддя Літвіна Н. М.

Судді: Коротких А. Ю.

Хрімлі О.Г.