Справа № 808/7703/14
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2015-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

01 грудня 2015 рокусправа № 808/7703/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сафронової С.В.

суддів: Чепурнова Д.В. Поплавського В.Ю.

за участю секретаря судового засідання: Олійник .Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_1 на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 04 грудня 2014 року

у адміністративній справі № 808/7703/14 за позовом представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 до державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_1 та третьої особи Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про скасування постанови, -

в с т а н о в и л а :

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 04 грудня 2014 року задоволено адміністративний позов ОСОБА_2, та визнано незаконною і скасовано постанову державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_1 від 04.07.2014 №4386113 про звернення стягнення на нежитлове приміщення за адресою: м. Запоріжжя, пр. Леніна, буд. 144, що належить ОСОБА_4, з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 присуджено судові витрати у розмірі 73,08 грн..

Зазначена постанова суду першої інстанції оскаржена відповідачем по справі з підстав неправильного застосування норм матеріального права, та помилковості висновків суду щодо фактичних обставин, які мають суттєве значення для правильного вирішення спору по суті, у звязку з чим просить її скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволені вимог позивача.

Перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, оскільки судом першої інстанції за результатом розгляду спору у цій справі безпідставно було визнано незаконною та скасовано постанову державного виконавця від 04.07.2014 року № 4386113 про відкриття виконавчого провадження.

Як вбачається з матеріалів справи предметом оскарження у цій справі є постанова від 04.07.2014 №4386113 про відкриття виконавчого провадження, яка була винесена державним виконавцем Жовтневого відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_1 на підставі виданого 30.05.2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 виконавчого напису, згідно якого звернуто стягнення на належне громадянці ОСОБА_4 нежитлове приміщення, XVI підвалу напівпідвалу (літ.А-9) загальною площею 98,3 кв.м за адресою: Запорізька область, м. Запоріжжя, пр. Леніна, буд. 144 р. №1120032, у звязку з тим, що позивачка виступала майновим поручителем ОСОБА_6 та Приватного підприємства «Вікторія» на підставі посвідченого 15.06.2007 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_7 договору іпотеки №0/3 щодо забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_6 згідно договору про надання споживчого кредиту №0 від 15.06.2007 р. та приватного підприємства «Вікторія» згідно кредитного договору №0 від 15.06.2007 р. шляхом передачі в іпотеку Акціонерному комерційному інноваційному банку «УкрСиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», строк платежів за якими настав 23.04.2014 р. та 16.04.2014 р. відповідно.

Підставою для видання приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 виконавчого напису №772 від 30.05.2014 року (а.с.10) відповідно до ст.87 Закону «Про нотаріат» та п.1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою КМУ від 29.06.1999 № 1172 щодо стягнення на майно нежитлове приміщення, ХVI підвалу та напівпідвалу загальною площею 98,3 кв.м, що знаходиться за адресою: Запорізька область м.Запріжжя пр.Леніна № 144, що належить на праві власності гр.ОСОБА_4, яка є майновим поручителем ОСОБА_6 та приватного підприємства «Вікторія», стала заява ПАТ «Дельта Банк», подана у звязку з виниклою та непогашеною заборгованістю по укладеним: з ОСОБА_6 договору про надання споживчого кредиту в сумі 2 856 414, 07 грн. № 0 від 15.06.2007 року строк погашення якого настав 23.04.2014 (сума заборгованості 1 501 153 грн. виникла за період з19.12.2011 р по 23.04.2014 р.); та по укладеному з ПП «Вікторія» договору про надання споживчого кредиту в сумі 2 856 414, 07 грн. № 0 від 15.06.2007 року строк погашення якого настав 16.04.2014 р. (сума заборгованості 139 872,21 грн. виникла за період з 19.12.2011 р по 16.04.2014 р.), задля забезпечення яких укладався договір іпотеки № 0/3, який посвідчувався 15.06.2007 року приватним нотаріусом Запорізького нотаріального округа ОСОБА_7 за реєстровим № 1401, та згідно якого для забезпечення виконання грошових зобовязань по вищезазначеним договорам кредиту в іпотеку Акціонерному комерційному інноваційному банку «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк» було передано нежитлове приміщення, ХVI підвалу та напівпідвалу загальною площею 98,3 кв.м, що знаходиться за адресою: Запорізька область м.Запріжжя пр.Леніна № 144, що належить на праві власності гр.ОСОБА_4, яка є дружиною позивача по справі (а.с.9).

Наведені вище факти свідчать про те, що ОСОБА_2 виступаючи майновим поручителем свого чоловіка ОСОБА_6 та ПП «Вікторія» по виконанню ними зобовязань за кредитними договорами по яким строк остаточних платежів настав 23.04.2014 р. і 16.04.2014 р., мала б чітко розуміти та передбачати певною мірою наслідки, які будуть спричинені за певних обставин, тобто, при не погашенні кредитів банку, в т.ч. і: вчинення виконавчого напису нотаріусом відповідно до ст.87 Закону «Про нотаріат» та п.1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою КМУ від 29.06.1999 № 1172 щодо стягнення на майно нежитлове приміщення, ХVI підвалу та напівпідвалу загальною площею 98,3 кв.м, що знаходиться за адресою: Запорізька область м.Запріжжя пр.Леніна № 144; а також звернення до виконання цього виконавчого напису нотаріуса згідно з проце дурою, встановленою Законом України "Про виконавче провадження", який саме і визначає умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що підставою для винесення державним виконавцем Жовтневого відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_1 постанови від 04.07.2014 року про відкриття

виконавчого провадження ВП №4386113 (а.с.12) з приводу примусового виконання виконавчого

напису №772 від 30.05.2014 року стала заява стягувача ПАТ «Дельта Банк» про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого напису №772 від 30.05.2014 року (а.с.10-11), яка до відповідача надійшла 02.07.2014 р. Пунктом 2 оскаржуваної постанови державного виконавця позивачці надавався строк для добровільного виконання виконавчого документу до 11.07.2014 року, а примірник цієї постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №4386113 відповідачем направлялися на адресу позивачки та ПАТ «Дельта Банк» супровідним листом від 04.07.2014 р. №17586/9 (а.с.46), проте, направлені позивачці документи були повернуті з зазначенням поштою з підстав «за закінчення терміну зберігання». 14.07.2014 р. Жовтневим ВДВС Запорізького МУЮ було винесено постанову про стягнення з позивача виконавчого збору у сумі 299 628,63 грн. (а.с.13), а 15.07.2014 р. відповідачем винесено постанову про стягнення з боржника витрат проведення виконавчих дій, згідно якої постановлено стягнути з позивача витрати проведення виконавчих дій у сумі 155,20 грн. (а.с.14), а також винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 15.07.2014 р. (а.с.15), і постанову про призначення експерта, суб'єкта оціночної діяльності для оцінки предмета стягнення від 08.08.2014 р. (а.с.16), згідно звіту якого за № 60а/08/2014 від 17.09.2014 року було визначено вартість майна в розмірі 1 836 577,00 грн. У звязку з надходженням 02.10.2014 р. на адресу Жовтневого відділу ДВС Запорізького МУЮ заперечення позивачки щодо визначення оцінки майна, державним виконавцем 13.10.2014 р. було винесено постанову про проведення рецензії звіту, і згідно рецензії від 16.10.2014 р. на звіт № 60а/08/2014 від 17.09.2014 року остаточна вартість майна була визначена в розмірі 1 836 577,00 грн.

Задовольняючи вимоги позивача у цій справі, суд першої інстанції виходив фактично з двох підстав, які у сукупності на думку суду першої інстанції є підставою для скасування постанови від 04.07.2014 р. №4386113 про відкриття виконавчого провадження, а саме:

- невідповідності постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №4386113 від 04.07.2014 р. вимогам пункту 1.5.1 затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5 Інструкції з організації примусового виконання рішень (далі - Інструкції №512/5), оскільки в її вступні частині невірно вказано ким виданий виконавчий документ, а саме не зазначено ім'я та прізвища нотаріуса, яким вчинено нотаріальний напис, а також вказана постанова не містить інформації щодо способу та розміру добровільного виконання виконавчого документа;

- а також порушення державним виконавцем вимог ст.ст. 25, 31 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХІV (далі закон № 606-ХІV) та прав позивача на добровільне виконання виконавчого напису нотаріуса у встановлений законодавством строк для добровільного його виконання, оскільки постанова про відкриття виконавчого провадження була направлена позивачці з порушенням передбаченого законом строку лише 09.08.2014 р., в той час коли строк для добровільного виконання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження від 04.07.2014 №4386113 закінчувався 11.07.2014 р.

Однак, з висновками суду першої інстанції погодитись судова колегія не погоджується, оскільки вони зроблені без повного та всебічного дослідження всіх обставин справи.

Згідно діючого законодавства обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення у цій справі вказаним вимогам закону, також як і не відповідає приписам Закону України "Про виконавче провадження", який саме і визначає умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Згідно ст.1 Закону № 606-ХІV виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) є сукупністю дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Приписи ч. 2 ст. 11 Закону № 606-ХІV визначають, що державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

У відповідності до п.4 ч.2 ст. 17 Закону № 606-ХІV примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, якими, зокрема, є виконавчі написи нотаріусів.

Статтею 90 Закону України «Про нотаріат» № 3425-XII від 02 вересня 1993 року (далі - Закон № 3425-XII) встановлено, що стягнення за виконавчим написом провадиться в порядку, встановленому Законом № 606-ХІV.

Державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою виконавчі написи нотаріусів (пункт 4 частини другої статті 17 Закону № 606-ХІV).

Пунктом 1 частини першої статті 19 Закону № 606-ХІV встановлено, що державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Згідно із частиною першою статті 89 Закону № 3425-XII у виконавчому написі повинні зазначатися:

дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім'я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред'явлення виконавчого напису до виконання.

З матеріалів справи видно, що виконавчий напис №772, виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 30.05.2014 року відповідав вказаним у Законі № 3425-XII вимогам. У цьому виконавчому написі вказаний строк пред'явлення до виконання - протягом року з дня його вчинення.

Відповідно до ст.25 Закону державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Тобто, державний виконавець не повинен приймати до виконання виконавчий напис нотаріуса і відкривати за ним виконавче провадження лише у двох випадках, а саме: коли закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання; та коли виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим Законом № 3425-XII та № 606-ХІV. В даних спірних правовідносин таких випадків ні судом першої інстанції, ні судом апеляційної інстанції не встановлено.

Проте, вказаним обставинам, які мають значення для правильного вирішення спору, суд першої інстанції оцінки не надав та не дослідив їх.

Як зазначалося вище, постанова від 04.07.2014 року про відкриття

виконавчого провадження ВП №4386113 (а.с.12) з приводу примусового виконання виконавчого

напису №772 від 30.05.2014 року була винесена державним виконавцем Жовтневого відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_1 внаслідок надходження до нього 02.07.2014 р. заяви стягувача ПАТ «Дельта Банк» про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого напису №772 від 30.05.2014 року (а.с.10-11), та реєстрацією виконавчого документу (виконавчого напису №772 від 30.05.2014 року) 02.07.2014 р. в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень, який є доступним для загального доступу і відповідно позивачка не була позбавлена можливості своєчасного ознайомлення з ним.

Колегія суддів погоджується з твердженням Апелянта про безпідставність посилання суду першої інстанції на положення п. 1.5.1 Інструкції №512/5, оскільки вказана норма взагалі не містить вказівку на необхідність зазначення в постанові про відкриття призвіща, ім'я, по батькові посадової особи, яка склала саме виконавчий документ, а зазначення вказаної інформації (прізвища, ім'я, по батькові) в постанові про відкриття - стосується виключно даних державного виконавця, яким складена постанова.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцево самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та. спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку що державним виконавцем під час вирішення питання про відкриття виконавчого провадження, та винесення постанови від 04.07.2014 року про відкриття виконавчого провадження ВП №4386113 (а.с.12) з приводу примусового виконання виконавчого напису №772 від 30.05.2014 року, з зазначенням в графі «документ видав» - Київський міський нотаріальний округ, та в графі «Про:» - резолютивної частини виконавчого напису нотаріуса, державний виконавець в повному обсязі дотримався вимог підпункту п.1.5.1 Інструкції №512/5, та не порушив зазначену норму і вимоги Закону № 606-ХІV, а тому позовні вимоги позивачки з цих підстав задоволенню не підлягають.

Приписи ч. 1 ст. 28 Закону визначають, що у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення, за яким боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавчий збір стягується в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та виконання боржником рішення після закінчення строку для самостійного його виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.31 Закону копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

При цьому згідно п. 3.19 Інструкції №512/5 передбачено, що надсилання документів виконавчого провадження здійснюється згідно з положеннями статті 31 Закону.

Як вірно підкреслено судом першої інстанції, постанова про відкриття виконавчого провадження від 04.07.2014 року №4386113 направлялася відповідачем рекомендованим листом з повідомленнями про вручення на адресу: АДРЕСА_1, тобто, за адресою зазначеною самою позивачкою як при оформленні у нотаріуса договору іпотеки, так і при зверненні до суду в адміністративному позові. Проте, конверт із супровідним листом та постановою про відкриття виконавчого провадження від 04.07.2014 року повернувся до Жовтневого відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції 09.08.2014 року (а.с.46) у зв'язку з закінченням терміну зберігання.

В даному випадку висновки суду про «…направлення постанови про відкриття виконавчого провадження з порушенням передбаченого законом строку лише 09.08.2014, про що свідчать відтиски печаток поштового відділення на поштовому конверті, тобто вже після закінчення строку, встановленого для добровільного виконання вказаного виконавчого документа» - є помилковими, оскільки відтиск печатки поштового відділення на поштовому конверті 09.08.2014 року (а.с.46) в дійсності є датою повернення до Жовтневого відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції конверту із супровідним листом на ім'я позивачки та постановою про відкриття виконавчого провадження від 04.07.2014 року.

Крім того, судова колегія звертає увагу на те, що позивачкою жодного разу не отримувалися судові документи, і всі судові документи поверталися до суду першої та апеляційної інстанції у зв'язку з закінченням терміну зберігання (а.с.28, 68, 87), при цьому, позивачка не повідомляла ні нотаріуса, ні державного виконавця, ні суд про зміну свого місця реєстрації та проживанням. Відповідно до чого, судова колегія визнає дії державного виконавця в частині повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження - правомірним, та про відсутність підстав для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 04.07.2014 року.

До того ж, навіть наявність факту порушення строку направлення боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження для добровільного виконання виконавчого напису нотаріуса не може слугувати підставою для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 04.07.2014 №4386113, а може бути лише підставою для оскарження рішень державного виконавця, що виносилися державним виконавцем під час примусового виконання виконавчого напису нотаріуса №772 від 30.05.2014 року, а саме: постанови від 14.07.2014 р. про стягнення з позивача виконавчого збору у сумі 299 628,63 грн.; постанови про стягнення з боржника витрат проведення виконавчих дій від 15.07.2014 р.; постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 15.07.2014 р.; постанови про призначення експерта, суб'єкта оціночної діяльності для оцінки предмета стягнення від 08.08.2014 р.; постанови про проведення рецензії звіту від 13.10.2014 р.; а також складеного у даному виконавчому провадженні звіт № 60а/08/2014 від 17.09.2014 року про визначення вартості майна в розмірі 1 836 577,00 грн. та рецензії від 16.10.2014 р. на звіт № 60а/08/2014 від 17.09.2014 року.

Проте, зазначенні в попередньому абзаці постанови та рецензія державного виконавця позивачкою по справі не оскаржуються, і відповідно підстави для їх дослідження у цій справі відсутні, а покладені в основу оскаржуваного рішення суду висновки - не відповідають фактичним обставинам справи, та свідчать порушення судом норм матеріального права, що є підставою для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови Запорізького окружного адміністративного суду від 04 грудня 2014 року, з прийняттям у справі нового рішення про відмову у задоволені вимог позивачки.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, ст.202, ст.205, ст.207 КАС України, судова колегія

П о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 04 грудня 2014 року скасувати, та прийняти нову постанову про відмову у задоволені адміністративного позову ОСОБА_2 до державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_1 та третьої особи Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - в повному обсязі.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України .

Головуючий: С.В. Сафронова

Суддя: Д.В. Чепурнов

Суддя: В.Ю. Поплавський