Справа № 2а-13115/11/2670
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2016-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2016 року м. Київ К/800/58038/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Ємельянової В.І.,

Загороднього А.Ф.,

секретар судового засідання Іванова Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 грудня 2011 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 29 жовтня 2013 року в справі за позовом ОСОБА_5 до начальника сектору громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Луцького районного відділу управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області, інспектора сектору громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Луцького районного відділу управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області, посадових осіб Підгайцівської сільської ради Луцького району Волинської області, третя особа ОСОБА_4 про визнання протиправними дій посадових осіб сектору громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Луцького районного відділу управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області, посадової особи Підгайцівської сільської ради Луцького району Волинської області та скасування реєстрації,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2011 року ОСОБА_5 звернувся в суд з вказаним адміністративним позовом, в якому зазначав, що у березні 2005 року ним придбано будинок АДРЕСА_1. У серпні 2008 року між ним та ОСОБА_4 зареєстровано розірвання шлюбу, а 29 вересня 2009 року ОСОБА_4 звернулась до начальника сектору громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Луцького районного відділу управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області з заявою про реєстрацію місця проживання її та двох неповнолітніх дітей на підставі викрадених та підроблених документів.

Неодноразово уточнюючи позовні вимоги просив визнати неправомірними дії начальника сектору громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Луцького районного відділу управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області Консевича М.О. по проведенню реєстраційних дій щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_4 та її неповнолітніх дітей за адресою: АДРЕСА_1; визнати неправомірними дії інспектора сектора громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Луцького районного відділу управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області Озябло Т.О. по проведенню реєстраційних дій щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_4 та її неповнолітніх дітей за адресою: АДРЕСА_1; визнати неправомірними дії паспортиста Підгайцівської сільської ради Луцького району Волинської області Савич В.І. щодо засвідчення підпису власника будинку ОСОБА_5, який значиться особистим записом у графі ІІІ у заяві реєстрації за місцем проживання ОСОБА_4 від 29 вересня 2009 року; скасувати реєстрацію місця проживання ОСОБА_4, ОСОБА_6, 2004 року народження, та ОСОБА_7, 1996 року народження, за адресою: АДРЕСА_1, здійсненої на підставі заяви для реєстрації за місцем проживання від 29 вересня 2009 року.

Також просив поновити строк звернення до суду.

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 вересня 2011 року клопотання позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду задоволено.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 грудня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 29 жовтня 2013 року, позов задоволено:

визнано протиправними дії начальника сектору громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Луцького районного відділу управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області Консевича М.О. щодо проведення реєстраційних дій реєстрації місця проживання ОСОБА_4 та дітей ОСОБА_6, 2004 року народження, та ОСОБА_7, 1996 року народження, за адресою: АДРЕСА_1;

визнано протиправними дії інспектора сектора громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Луцького районного відділу управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області Озябло Т.О. щодо проведення реєстраційних дій з реєстрації за місцем проживання ОСОБА_4 та дітей ОСОБА_6, 2004 року народження, та ОСОБА_7, 1996 року народження, за адресою: АДРЕСА_1;

визнано протиправними дії посадової особи Підгайцівської сільської ради Луцького району Волинської області Савич В.І. щодо засвідчення підпису власника будинку за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_5, який значиться особистим записом у графі ІІІ у заяві реєстрації за місцем проживання ОСОБА_4 від 29 вересня 2009 року;

скасовано реєстрацію за місцем проживання ОСОБА_4, ОСОБА_6, 2004 року народження, та ОСОБА_7, 1996 року народження, за адресою: АДРЕСА_1, здійсненої на підставі заяви для реєстрації за місцем проживання від 29 вересня 2009 року.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що на час виникнення спірних правовідносин ОСОБА_4 не перебувала у шлюбі з позивачем, не мала права власності на будинок та не була його співвласницею, а тому не могла використовувати у власних цілях договір купівлі-продажу будинку; не доведено суду факт правомірності посвідчення особистого підпису позивача у заяві про реєстрацію місця проживання; позивач особисто не надавав згоди на реєстрацію третьої особи та дітей у будинку.

У касаційній скарзі, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, третя особа просила скасувати судові рішення та направити справу на новий розгляд.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 перебували у шлюбі з 21 листопада 2003 року, при цьому між ними було зареєстровано шлюбний договір яким передбачено, що майно, набуте кожним з подружжя до та під час шлюбу є його особистою приватною власністю і кожний з подружжя не має права розпоряджатися цим майном, а також вчиняти будь-які дії щодо даного майна без дозволу (згоди) власника майна.

03 червня 2008 року шлюб між сторонами розірвано, ОСОБА_4 присвоєно прізвище «ОСОБА_4», неповнолітню дитину - сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, залишено проживати з матір'ю ОСОБА_4

29 вересня 2009 року посадовими особами сектору громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Луцького районного відділу управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області та посадовою особою Підгайцівської сільської ради Луцького району Волинської області здійснено реєстрацію місця проживання ОСОБА_4 та її неповнолітніх дітей за адресою: АДРЕСА_1, у будинку, що належить на праві власності позивачу.

Такі дії посадовими особами були вчинені на підставі заяви ОСОБА_4 від 29 вересня 2009 року про реєстрацію у будинку позивача, який йому належить на підставі договору купівлі-продажу від 04 березня 2005 року. Заява була прийнята та за вказівкою і резолюцією Консевича М.О. «до виконання» направлена для проведення реєстраційних дій Озябло Т.О. та Савич В.І., які провели відповідні дії без належного з'ясування обставин та перевірки поданих документів: копії договору купівлі-продажу, заява ОСОБА_5 про відсутність заперечень проти реєстрації, заява для реєстрації за місцем проживання.

Висновком старшого експерта відділу криміналістичних досліджень Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при управлінні Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області від 30 червня 2010 року № 308 встановлено, що підпис, розміщений у графі «ІІ. Заперечення з боку власника/співвласника будинку (житлового приміщення) немає» в заяві для реєстрації за місцем проживання від 29 вересня 2009 року, виконаний не ОСОБА_5, а іншою особою, з загальним наслідуванням підпису ОСОБА_5 Підпис, розміщений у графі «ІІ. Заперечення з боку власника/співвласника будинку (житлового приміщення) немає» в заяві для реєстрації за місцем проживання від 29 вересня 2009 року, виконаний ОСОБА_4 з загальним наслідуванням підпису ОСОБА_5

Постановою слідчого слідчого управління управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області від 21 серпня 2012 року кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених частиною першою-третьою статті 358 Кримінального кодексу України (підроблення документів, печаток, штампів та бланків, збут чи використання підроблених документів, печаток, штампів), закрито у зв'язку з відсутністю в її діях складу злочину (через малозначність).

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального й процесуального права, правової оцінки обставин справи у межах доводів касаційної скарги колегія суддів приходить до висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Обов'язок реєстрації місця проживання особи встановлено статтею 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Також зазначеною правовою нормою визначено, що зразки заяви та інших документів, необхідних для реєстрації місця проживання особи, затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 28 липня 2004 року № 985 затверджено зразок заяви про реєстрацію місця проживання в Україні та зразок талона зняття з реєстрації місця проживання в Україні.

У разі відсутності ордера, свідоцтва про право власності, договір найму (піднайму, оренди) або інших документів, що можуть бути підставою для реєстрації місця проживання, у заяві про реєстрацію місця проживання повинна бути згода власника/співвласників житла або їх уповноважених органів, наймача та членів його сім'ї на реєстрацію місця проживання заявника.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, ОСОБА_4 до заяви про реєстрацію місця проживання від 29 вересня 2009 року внесла неправдиві дані про згоду власника будинку АДРЕСА_1 на таку реєстрацію, підробила його підпис, посадова особа Підгайцівської сільської ради Луцького району Волинської області, що засвідчувала підпису власника будинку, та посадові особи сектора громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Луцького районного відділу управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області, які здійснили реєстрацію місця проживання за зазначеною адресою ОСОБА_4 та дітей ОСОБА_6, 2004 року народження, та ОСОБА_7, 1996 року народження, належним чином не пересвідчились у достовірності наведених у заяві даних про згоду власника будинку на реєстрацію місця проживання.

З огляду на викладені вимоги законодавства та обставини справи суди попередніх інстанцій обґрунтовано задовольнили позовні вимоги.

У обґрунтування касаційної скарги третя особа посилалась на те, що позивачем пропущено строк звернення до суду та безпідставно його було поновлено. Проте питання строку звернення до суду було вирішено суддею окружного суду при відкритті провадження у справі, така ухвала не оскаржувалась у апеляційному порядку та є чинною.

Третя особа у касаційній скарзі також зазначала, що окружним судом не призначалась та не проводилась почеркознавча експертиза щодо визначення ким здійснено підпис на заяві про надання згоди на реєстрацію, а досліджено результати висновку експерта, проведеного у кримінальній справі; судовим рішенням від 09 липня 2012 року визнано мирову угоду, відповідно до якої будинок та земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 передані іншій особі, а тому на час звернення до суду та розгляду справи ОСОБА_5 не є належним позивачем; оскаржуване рішення впливає на права третьої особи, яка повинна бути залучена до участі у справі як відповідач, та неповнолітніх дітей, які не були залучені до участі у справі.

Проте і такі посилання є неналежними, оскільки відповідно до частини першої статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Тому посилання судів попередніх інстанцій на висновок експерта у кримінальній справі є законним.

Спірні правовідносини щодо реєстрації місця проживання виникли у вересні 2009 року, до суду позивач звернувся у вересні 2011 року, а тому посилання на те, що ОСОБА_5 не є належним позивачем суперечать обставинам справи.

Оскільки реєстрація ОСОБА_4 разом з неповнолітніми дітьми у будинку, що належав на праві власності ОСОБА_5, відбулася шляхом підробки заяви про реєстрацію місця проживання, то посилання третьої особи на порушення прав неповнолітніх дітей є неприйнятним.

Відповідно до стаття 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій. Не може бути скасовано судове рішення з мотивів порушення судом норм процесуального права, якщо це не призвело і не могло призвести до неправильного вирішення справи.

З огляду на викладене та керуючись статтями 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 грудня 2011 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 29 жовтня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді: