Справа № 814/195/15
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2016-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2016 р. Справа № 814/195/15

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції: Середа О. Ф.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Ступакової І.Г.

суддів Бітова А.І.

ОСОБА_1

при секретарі Павлюк К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "Роздолля" на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 липня 2015 року по справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Роздолля" до Жовтневої обєднаної Державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Миколаївській області про скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И Л А :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Роздолля" звернулось до суду з адміністративним позовом до Жовтневої ОДПІ ГУ Міндоходів у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № від 13 листопада 2013 року та № від 13 листопада 2013 року.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 липня 2015 року в задоволенні позову ТОВ "Роздолля" відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі товариства з обмеженою відповідальністю "Роздолля" ставиться питання про скасування судового рішення в звязку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Роздолля", перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що в період з 30 жовтня 2013 року по 31 жовтня 2013 року податковим органом проведено документальну позапланову виїзну перевірку правомірності нарахування підприємством позивача відємного значення різниці між сумою податкового зобовязання та сумою податкового кредиту та правильності відображення залишку відємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду по деклараціям з податку на додану вартість за період з 01 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року, за результатами якої був складений акт №152/15-32983367 від 31 жовтня 2013 року.

Зокрема, в акті перевірки відповідач зробив висновки про порушення податкового законодавства, а саме п.п."а" п.200.14 ст. 200 Податкового кодексу України, в результаті чого позивачем було занижено суму бюджетного відшкодування за листопад 2012 року у розмірі 743 333 грн.; п.200.2 ст. 200 Податкового кодексу України стосовно не відображення позивачем суми податку на додану вартість, яка підлягала нарахуванню та сплаті в бюджет у розмірі 112 228 грн., у тому числі за грудень 2012 року 23 018 грн., за січень 2013 року 24 309 грн., за лютий 2013 року 25 065 грн., за березень 2013 року 14 771 грн., за квітень 2013 року 11 298 грн., за травень 2013 року 13 422 грн., за червень 2013 року - 337 грн., за липень 2013 року - 8 грн.

За наслідками складеного акту перевірки №152/15-32983367 та зроблених висновків відповідач прийняв податкові повідомлення-рішення від 13 листопада 2013 року: № про збільшення позивачу суми грошового зобовязання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) за основним платежем 112 228 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 28 057 грн.; № про виявлення невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій позивачем за період листопада 2012 року у сумі 743 333 грн.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що висновки акту перевірки №152/15-32983367 підтверджені здійсненим відповідачем аналізом показників податкової звітності підприємства позивача, у звязку з чим спірні податкові повідомлення-рішення є законними.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до п.200.1 ст. 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобовязання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно п.200.2 ст. 200 Податкового кодексу України при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з п.200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

З матеріалів справи вбачається, що у декларації ТОВ "Роздолля" за вересень 2013 року різниця між сумою податкового зобовязання та податкового кредиту з податку на додану вартість відсутня, а залишок відємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 24) за даними позивача складав 631 105 грн., що підтверджується також наданою під час апеляційного розгляду справи податковою декларацією (а.с.175).

В свою чергу, колегія суддів зазначає, що надані апелянтом податкові декларації за звітні періоди з жовтня 2012 року по вересень 2013 року не спростовують висновки податкового органу про порушення апелянтом вимог п.200.2 ст. 200 Податкового кодексу України, оскільки за перевіряємий період не було відображено суму податку на додану вартість, яка підлягала нарахуванню та сплаті до бюджету в сумі 112 228 грн., а тому висновки суду першої інстанції щодо правомірності прийнятого податкового повідомлення-рішення №, яким збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) за основним платежем 112 228 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 28 057 грн. є правильними.

Разом з цим, п.п."а" п.200.14 ст. 200 Податкового кодексу України визначено, що якщо за результатами камеральної або документальної позапланової виїзної перевірки орган державної податкової служби виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган у разі заниження заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування щодо суми, визначеної органом державної податкової служби за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого заниження та підстави для її вирахування. У ньому випадку вважається, що платник податку добровільно відмовляється від отримання такої суми заниження як бюджетного відшкодування та враховує її згідно з п.200.6 цієї статті у зменшення податкових зобовязань з цього податку в наступних податкових періодах.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, у податковій декларації з податку на додану вартість за листопад 2012 року апелянтом було не вірно визначено показники щодо залишку суми відємного значення, а саме було занижено суму залишку відємного значення, фактично сплачену отримувачем товарів/послуг постачальникам товарів/послуг та не погашену податковими зобовязаннями попередніх звітних (податкових) періодів, яка не брала участі у розрахунках бюджетного відшкодування (переноситься до розділу 2 розрахунку бюджет відшкодування) за листопад 2012 року на суму 743 333 грн., оскільки останній фактично сплатив у жовтні 2012 року постачальнику ТОВ "Полігрей Агро" за сою кошти в сумі 4 460 000 грн. (платіжне доручення №142 від 29 жовтня 2013 року).

Отже, оскільки апелянтом було занижено бюджетне відшкодування за листопад 2012 року на суму 743 333 грн., у звязку з чим завищено залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядки 22-23), податкове повідомлення-рішення № від 13 листопада 2013 року не підлягає скасуванню, що було вірно встановлено судом першої інстанції.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, у звязку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206, ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Роздолля" залишити без задоволення, постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення виготовлений 02 березня 2016 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

ОСОБА_1