Справа № 815/4549/15
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2016-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2016 р.м.ОдесаСправа № 815/4549/15

Категорія: 5.2.2 Головуючий в 1 інстанції: Аракелян М. М.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді -Кравченка К.В.,
судді -Лукянчук О.В.,
судді -Градовського Ю.М.
при секретарі -Величко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Одеської митниці Державної фіскальної служби України на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2015 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛУМБУС ІНТЕРНЕЙШНЛ» до Одеської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправними дій, визнання недійсними рішення та картки відмови,-

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2015 року ТОВ "КОЛУМБУС ІНТЕРНЕЙШНЛ" (надалі - Позивач, Товариство) звернулося до суду з адміністративним позовом до Одеської митниці Державної фіскальної служби України (надалі - відповідач, Митниця), в якому просило:

- визнати протиправними дії Митниці щодо відмови в прийнятті вантажної митної декларації від 16.07.2015 року №500060001/2015/013137, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України; щодо самостійного визначення митної вартості імпортованих товарів за шостим методом їх оцінки;

- визнати недійсним рішення Одеської митниці ДФС про визначення митної вартості товару від 17.07.2015 року №500060001/2015/610090/2;

- визнати недійсною картку відмови Одеської митниці ДФС в прийнятті митної декларації, митному оформленні товарів, чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України №500060001/2015/00197.

В обґрунтування позовних вимог було зазначено, що Товариство 16.07.2015 року через програму «Електрона митниця» подало відповідачу митну декларацію №500060001/2015/013137 на ввезений на територію України товар за контрактом з компанією «The New NGC, Inc., d/b/a National Gypsum Co.» (США, Продавець) №15/02 від 15.02.2013 року у якій зазначена митна вартість товару за основним методом - за ціною договору на рівні 0,3277 доллара США за 1 кг., а також були подані всі необхідні документи на підтвердження заявленої митної вартості. За результатами перевірки вищевказаної митної декларації Митницею було відмовлено у митному оформлені товару, на умовах, визначених у поданій митній декларації, та запропоновано надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості. На вимогу митного органу позивачем листом № 17/15 від 17.07.2015 року надано 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями. Додатково позивач надав страхові документ, а також документи, що містять відомості про вартість страхування відповідно до інвойсів від 03.06.2015 року №ВСР-27034 та від 03.06.2015 року №ВСР-27035. Повідомленням від 17.07.2015 року відповідач зазначив, що додатково надані документи також мають розбіжності та повідомив про обраний метод визначення митної вартості товарів - резервний. За результатами проведеного контролю митної вартості товару митний орган направив позивачу Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №500060001/2015/00197 та виніс Рішення про коригування митної вартості товарів Позивача №500060001/2015/610090/2 від 17.07.2015 року, відповідно до якого митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, оскільки документи, що подані декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Позивач вважає протиправними картку відмови та рішення про коригування митної вартості, оскільки позивачем були надані всі необхідні документи та додаткові документи, які були витребувані від декларанта і що будь-яких зауважень щодо наданих документів з боку митного органу не було.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 25.09.2015 року позовні вимоги задоволені повністю.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду першої інстанції скасувати та винести нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що між Товариством (покупець) та компанією «The New NGC, Inc., d/b/a National Gypsum Co.» (США, Продавець) було укладено контракт №15/02 від 15.02.2013 року на поставку будівельно-оздоблювальних матеріали або інших товарів, в кількості, асортименті та за цінами, згідно специфікації, яка є невід'ємною частиною контракту.

Сторони погодили наступні умови поставки: а) доставка вантажу морським транспортом - умовою поставки вважати «CIF-Одеса» або «CIF-Іллічівськ». б) декількома партіями на всю суму Контракту.

Згідно інвойсів від 03.06.2015 року №ВСР-27034 та від 03.06.2015 року №ВСР-27035 позивачу поставлено готову шпаклівку PROFORM, відро 28 кг. артикль JTHT70 та готову шпаклівку PROFORM, відро 5,4 кг. артикль JT0570 кількістю 1440 відер по 28 кг по 9,15 США за відро та 288 відер по 5,4 кг - по 1, 8958,00 США за відро, загальною вартістю 22086,32 США.

16.07.2015 року з метою декларування партії ввезеного товару позивач направив через програму «Електрона митниця» до Митниці митну декларацію №500060001/2015/013137 у якій була зазначена митна вартість товару за основним методом - за ціною договору, на рівні 0,3277 долара США за 1 кг..

Разом з декларацією були подані наступні документи: картка обліку особи, яка здійснює операції з товарами №500/2012/0001070 від 25.12.2013 року, морський транспортний документ (морська накладна) №MSCULF733962 від 09.06.2015 року, морський транспортний документ (морська накладна) №MSCULF733970 від 09.06.2015 року, міжнародна автомобільна накладна (CMR) №681 від 15.07.2015 року, міжнародна автомобільна накладна (CMR) №691 від 15.07.2015 року, коносамент №MSCULF733962 від 09.06.2015 року, коносамент №MSCULF733970 від 09.06.2015 року, каталог виробника товару від 16.03.2015 року, прейскурант (прайс-лист) виробника товару, рахунок-фактура (інвойс) №ВСР-27034 від 03.06.2015 року, рахунок-фактура (інвойс) №ВСР-27035 від 03.06.2015 року, пакувальний лист від 03.06.2015 року, пакувальний лист від 03.06.2015 року, доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №12 від 25.05.2015 року, доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) від 23.12.2013 року, зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товару №15/02 від 15.02.2013 року, інформація про позитивні результати здійснення санітарно-епідеміологічного контролю товару №2761 від 09.06.2015 року, інформація про позитивні результати здійснення екологічного контролю товару №2761 від 09.06.2015 року, інформація про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару №2761 від 09.06.2015 року, акт про зважування № від 15.07.2015 року, акт про зважування № від 15.07.2015 року, акт про проведення фізичного огляду від 16.07.2015 року, лист виробника про склад товар від 03.06.2015 року, податкова накладна №14 від 25.03.2015 року, податкова накладна №2 від 14.01.2015 року, податкова накладна №3 від 10.03.2015 року, податкова накладна №4 від 03.02.2015 року, податкова накладна №8 від 16.01.2015 року, акт про невідповідність товарів відомостям, зазначеним у документах, необхідних для здійснення їх митного контролю, про пошкодження товарів, їх упаковки або маркування від 16.07.2015, копія митної декларації країни відправлення №Х1987 від 26.06.2015 року, копія митної декларації країни відправлення №Х2345 від 26.06.2015 року.

Електронним повідомленням інспектора митного органу від 16.07.2015 року позивачу запропоновано надати додаткові документи: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями згідно ст.53 (п.3) Митного кодексу України.

У вказаному повідомленні Митниця також вказує про наявність розбіжностей у поданих документах, і подані декларантом документи не міститься всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, зокрема: відповідно до інвойсів від 03.06.2015 року №ВСР-27034 та від 03.06.2015 року №ВСР-27035 поставка товарів здійснюється на умовах СІF Одеса, а в наданих до митного оформлення документах відсутні страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

17.07.2015 р. позивачем до Одеської митниці надано лист №17/15, з витребуваними митним органом документами, а саме: виписку з бухгалтерської документації; 2) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями. Додатково Позивач надав страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування відповідно до інвойсів від 03.06.2015 року №ВСР-27034 та від 03.06.2015 року №ВСР-27035. Також у відповідності до приписів п.3 ст.53 Митного кодексу України для підтвердження заявленої митної вартості позивачем додані додаткові документи, а саме: копію договору страхування №02042-G від 09.06.2015 року, копія договору страхування №02043-G від 09.06.2015 року, копію дебет-ноти №02042-G від 09.06.2015 року, копію дебет-ноти №02043-G від 09.06.2015 року, копію картки рахунку: 6.3.2 з 01.01.2013-17.07.2015 року, копію висновку експерта №20-40/07-2015 від 17.07.2015 року.

Повідомленням від 17.07.2015 року митний орган повідомив позивача, що надані на вимогу митного органу документи також мали розбіжності, зокрема: поставка товару на умовах CIF згідно Інкотермс-2010 означає що продавець виконує поставку, коли товар навантажений на транспортний засіб у порту відвантаження, а продажна ціна включає в себе вартість товару, фрахт (або - транспортні затрати), а також вартість страхування при перевезенні. Проте, згідно наданих декларантом страхових документів, страхування здійснював саме імпортер товару. Крім того, наданих страхових документах зазначено інша назва судна та не виконується мінімальна сума покриття яка повинна складати 100% вартості вантажу + 10%.

Південною митницею за результатами опрацювання поданої декларації та доданих документів прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів від 17.07.2015 року №500060001/2015/610090/2, відповідно до якого митна вартість за одиницю товару визначена у розмірі 0,81 доларів США за кг нетто за шостим резервним методом визначення митної вартості товару на підставі наявної у базі даних ПІК «Інспектор-2006» та ЄАІС ДФС інформації про митну вартість товару, митне оформлення якого завершено.

Також Митницею 17.07.2015 року видана позивачу картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон №500060001/2015/00197.

Позивач скористався передбаченим ч.7 ст.55 МК України правом отримати задекларований товар у вільний обіг при незгоді з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості шляхом надання фінансових гарантій в порядку, передбаченому розділом Х МК України, сплативши митні платежі, обчислені згідно митної вартості товару, визначеною митним органом, та подавши 21.07.2015 року митну декларацію №500060001/2015/13467.

Сплату різниці митних платежів за митною вартістю, визначеною декларантом, та митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів, при митному оформленні товарів за вказаною митною декларацією забезпечено фінансовою гарантією у розмірі 150403,60 грв. шляхом внесення коштів на відповідний рахунок.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не довів наявність обставин, які виключають використання першого методу, та не встановив жодної із обставин, які унеможливлюють визначення митної вартості товару за першим методом, а також неможливість застосування послідовно наступних методів при застосуванні останнього методу; відповідачем не доведена правомірність застосування резервного методу при визначенні митної вартості, оскільки неналежним чином обґрунтована неможливість застосування попередніх методів; декларантом були надані усі необхідні документи, які давали митному органу змогу визначити митну вартість товару за першим методом.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст.51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною 1 ст.52 МК України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до ч.1 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Частинами 2, 3 зазначеної статті передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно з п.2 ч.5 ст.54 МК України митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.2 ст.53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до ч.6 ст.54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Зі змісту наведених норм вбачається, що передбачене ч.5 ст.54 МК України право митного органу на витребування у декларанта додаткових документів реалізується виключно з підстав, які передбачені цим кодексом, а саме ч.3 ст.53 МК України - надання декларантом документів, які містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Як вже зазначено вище, вимога про витребування у позивача додаткових документів обґрунтована виявленими недоліками у наданих декларантом документах на підтвердження митної вартості товару, а саме: в наданих до митного оформлення документах відсутні страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. Позивач на вимогу Митниці надав 17.07.20156р. як ті документи, що вимагала Митниця, так і документи, що підтверджують обставини страхування товару за інвойсами від 03.06.2015 року №ВСР-27034 та від 03.06.2015 року №ВСР-27035 а саме: копію договору страхування №02042-G від 09.06.2015 року, копія договору страхування №02043-G від 09.06.2015 року, копію дебет-ноти №02042-G від 09.06.2015 року, копію дебет-ноти № 02043-G від 09.06.2015 року, копію картки рахунку: 632 за період з 01.01.2013 року по 17.07.2015 року, копію висновку експерта №20-40/07-2015 від 17.07.2015 року.

З наданих позивачем документів вбачається, що між компанією «The New NGC, Inc., d/b/a National Gypsum Co.» (США, Продавець) та Компанією «Sotby Transportation Inc.» (США, морський агент) був укладений договір доручення № 02/15 від 15.02.2013 року, за якою Компанія «The New NGC, Inc., d/b/a National Gypsum Co.» уповноважує Компанію «Sotby Transportation Inc.» від свого імені та за свій рахунок проводити експедирування вантажів по організації міжнародних перевезень та фрахтуванню вантажів, а також його страхування.

Між Компанією «Sotby Transportation Inc.» (США) та ТОВ «Колумбус Інтернейшнл» був укладений Договір доручення №25/02 від 25.02.2013 року відповідно до умов якого, Компанія «Sotby Transportation Inc.» доручає ТОВ «Колумбус Інтеренейшнл» від свого імені та за свій рахунок виконати певні юридичні дії, пов'язані зі страхуванням вантажу. Вказаний договір укладений з метою врегулювання відносин по умовам поставки відповідно до контракту 15/02 від 15.02.2013 року.

На виконання умов договору доручення №25/02 від 25.02.2013 року, позивач застрахував відповідний товар.

Відповідно до вказаних договорів передбачена страхова сума згідно інвойсів від 03.06.2015 року №ВСР-27034 та від 03.06.2015 року №ВСР-27035 у розмірі 144783,87 грн., що складає 100% вартості вантажу, заявленої позивачем.

Відповідно до Офіційних правила тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати ІНКОТЕРМС 2010 року поставка на умовах СІF ("вартість, страхування та фрахт") означає, що поставка є здійсненою продавцем, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження. За умовами терміна CIF на продавця покладається також обов'язок забезпечення морського страхування на користь покупця проти ризику втрати чи пошкодження товару під час перевезення. Отже, продавець зобов'язаний укласти договір страхування та сплатити страхові внески. При цьому, за умовами терміна CIF від продавця вимагається забезпечення страхування лише з мінімальним покриттям. У випадку, якщо покупець бажає мати страхування з більшим покриттям, він повинен або прямо та недвозначно домовитися про це з продавцем, або самостійно вжити заходів до забезпечення додаткового страхування.

Як зазначає позивач, ціна в інвойсах від 03.06.2015 року №ВСР-27034 та від 03.06.2015 року №ВСР-27035 включає в себе суму страхових платежів, а тому ним фактично двічі оплачена вартість страхування товарів за цими інвойсами - перший раз при оплаті товару, другий - на виконання умов Договору доручення №25/02 від 25.02.2013 року при укладенні договору страхування.

Встановлені судом обставини страхування товарів за інвойсами від 03.06.2015 №ВСР-27034 та від 03.06.2015 року №ВСР-27035 підтверджують то й факт, що страхування товару за цими інвойсами здійснено, вартість страхування увійшла до митної вартості цього товару, а передбачений умовами поставки CIF обов'язок продавця по укладанню договору страхування та сплати страхових внесків був реалізований шляхом укладання відповідних договорів доручення №02/15 від 15.02.2013 року та №25/02 від 25.02.2013 року, кінцевим виконавцем по яким виступив позивач, що не є порушенням вимог законодавства.

Також позивач підтвердив той факт, що сплачені ним на виконання договору доручення страхові платежі за договором страхування вказаного товару в розмірі 144,00 долара США були відшкодовані позивачу продавцем - компанією «The New NGC, Inc., d/b/a National Gypsum Co.» шляхом надання на цю суму знижки по поставці згідно інфойса №ВСР-2911100 від 30.10.2015 року.

Відповідно до п.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень суди перевіряють чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Колегія суддів вважає, що спірні рішення Митниці таким критеріям не відповідають.

Застосований у п.3 ст.2 КАС України такий критерій оцінки рішення, як розсудливість, передбачає, що рішення є розсудливим, коли воно прийняте після уважного вивчення усіх обставин, що мають значення, і є найкращим способом (варіантом) його поведінки, а такий критерій як пропорційність рішення, передбачає, що рішення повинно прийматися з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія). Пропорційність ґрунтується на тому, що рішення суб'єкта владних повноважень породжує правові наслідки як для особи, так і для держави чи її органів, а також може впливати на права та інтереси третіх осіб. Ці інтереси слід враховувати при прийнятті рішення.

Висуваючи до позивача зауваження щодо розбіжностей у документах, які стосуються страхування товарів за інвойсами від 03.06.2015 року №ВСР-27034 та від 03.06.2015 року №ВСР-27035, як єдину підставу для винесення спірного рішення про коригування митної вартості, відповідачу слід було врахувати вартість такого страхування та суму митних платежів, яку позивач повинен був додатково заплатити внаслідок прийняття такого спірного рішення.

Так, згідно матеріалів справи, вартість страхування товарів за інвойсами від 03.06.2015 № ВСР-27034 та від 03.06.2015 № ВСР-27035 склала всього 144 долари США, а сума митних платежів, яку позивач додатково сплатив за наслідком спірного рішення, склала 150403,60 грн..

Це свідчить про явну непропорційність та не розсудливість спірного рішення Митниці.

Також Митницею жодним чином не було враховано той факт, що позивач з 2013 року регулярно імпортував на територію України вищевказаний товар за тією самою митною вартістю, яка зазначена у митній декларації №500060001/2015/013137 від 16.07.2015 року, і приймалась митними органами без зауважень.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.195, ст.196, п.1 ч.1 ст.198, п.1 ч.1 ст.205, ст.206, ч.5 ст.254 КАС України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Одеської митниці Державної фіскальної служби України - залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2015 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення виготовлений 25 лютого 2016 року.

Головуючий суддя:К.В. Кравченко
Суддя: Суддя: О.В. Лукянчук Ю.М. Градовський