Справа № 2270/7682/12
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2016-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2270/7682/12

Головуючий у 1-й інстанції: Блонський В.К.

Суддя-доповідач: Курко О. П.

23 лютого 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Білоуса О.В. Совгири Д. І. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Томашук А.В.,

представника позивача: Когута В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 29 грудня 2015 року у справі за адміністративним позовом Військової частини НОМЕР_1 до Державної фінансової інспекції у Хмельницькій області про визнання незаконними та скасування пунктів 4, 6, 9 Вимоги,

В С Т А Н О В И В :
Військова частина НОМЕР_1 звернулась в суд з адміністративним позовом до Державної фінансової інспекції у Хмельницькій області про визнання незаконними та скасування пунктів 4, 6, 9 Вимоги Кам`янець-Подільської об`єднаної державної фінансової інспекції у Хмельницькій області від 11.06.2012 № 1-33/740 "Про усунення порушень, виявлених ревізією".

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 29.12.2015 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нову постанову, якою задоволити адміністративний позов у повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, при цьому надавши клопотання про розгляд справи в письмовому провадженні за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши доводи апеляційної скарги за наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що Кам`янець-Подільською об`єднаною державної фінансовою інспекцією проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Військової частини НОМЕР_1 за період з 01.01.2010 по 01.02.2012. За результатами ревізії складений акт від 10.05.2012 № 1-35/008, яким зафіксовано порушення фінансової дисципліни.

На підставі акту ревізії від 10.05.2012 № 1-35/008, відповідачем була винесена вимога про усунення порушень, виявлених ревізією від 11.06.2012 № 1-33/740, якою:

- пунктом 4 вимагалося від позивача при складанні кошторисів за кожною бюджетною програмою планувати та проводити видатки на підставі обґрунтовуючих розрахунків, складених відповідно до пунктів 22, 29 «Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог щодо виконання кошторисів бюджетних установ», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 № 228;

- пунктом 6 вимагалося провести претензійно-позовну роботу щодо повернення зайво виплаченої винагороди за розшук, піднімання, розмінування та знешкодження вибухових предметів в загальній сумі 455954,50 грн. В іншому випадку стягнути з осіб, винних у зайвих грошових виплатах, кошти у порядку та розмірах, встановлених статтями 133-136 Кодексу Законів про працю України; провести перерахунок та відповідні взаємозвірки щодо суми єдиного внеску до Пенсійного фонду по незаконно виплачених сумах винагороди за розшук, піднімання, розмінування та знешкодження вибухових предметів та повернути зайво сплачені кошти в сумі 158216,21 грн. (зарахувати в рахунок майбутніх платежів); забезпечити повернення до Державного бюджету компенсацію прибуткового податку з фізичних осіб по незаконно виплачених сумах винагороди за розшук, піднімання, розмінування та знешкодження вибухових предметів в сумі 68393,17 грн.;

- пунктом 9 вимагалося забезпечити повернення до державного бюджету коштів в сумі 173539,09 грн. в іншому випадку забезпечити зменшення в поточному році бюджетних асигнувань за відповідними напрямками видатків на зазначену суму.

В адміністративному порядку висновки викладені в акті ревізії позивач не оскаржував.

Приймаючи рішення, та відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що при винесенні вимоги №1-33/740 від 11.06.2012 з боку Кам`янець-Подільської об`єднаної державної фінансової інспекції не допущено будь-яких порушень діючого законодавства, останню прийнято за наслідками виявлених порушень, що спрямовано на коригування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні», чинного на час виникнення спірних правовідносин, головними завданнями органу державного фінансового контролю є здійснення державного контролю за витрачанням коштів і матеріальних цінностей, їх збереженням, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і звітності в міністерствах, відомствах, державних комітетах, державних фондах, бюджетних установах, а також на підприємствах і в організаціях, які отримують кошти з бюджетів усіх рівнів та державних валютних фондів, розроблення пропозицій щодо усунення виявлених недоліків і порушень та запобігання їм у подальшому.

Державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, перевірки державних закупівель та інспектування.

Відповідно до пункту 7 статті 10 Закону України «Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні», органу державного фінансового контролю надається право пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Пунктом 46 Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2006 року № 550 визначено, що, якщо вжитими в період ревізії заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, контролюючим органом у строк не пізніше ніж 10 робочих днів після реєстрації акта ревізії, а у разі надходження заперечень (зауважень) до нього - не пізніше ніж 3 робочих дні після надіслання висновків на такі заперечення (зауваження) надсилається об`єкту контролю письмова вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування.

Тому відповідачу була надана можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред`являти обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю, спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства, у цій частині є обов`язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

При цьому в порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов`язки для позивача.

Враховуючи вищевказане, у органу державного фінансового контролю наявне право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов`язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

Тому такі збитки не можуть бути примусово стягнуті з підконтрольної установи шляхом вимоги, вони відшкодовуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю і правильність їх обчислення, як і наявність підстав для відшкодування, перевіряє суд, який розглядає відповідний позов, а не позов підконтрольної установи про визнання протиправною вимоги про відшкодування збитків, яка не породжує безпосередньо права чи обов`язки для цієї установи, оскільки обов`язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

Даний висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 21.04.2015 року у справі № 21-69а15.

Відповідно до статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Відповідно до частини 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно із вищевказаними нормами права, особа має право звернутись до адміністративного суду з позовом у разі, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача (суб`єкта владних повноважень) порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. Обставини дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів має довести належними та допустимими доказами саме позивач.

Задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин.

В розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, захист прав, свобод та інтересів осіб завжди є наступним, тобто передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Тому право на судовий захист має лише та особа, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Тож для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право, свободу чи інтерес, і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем.

Враховуючи вимоги Кодексу адміністративного судочинства України, особа повинна довести факт порушення її прав чи охоронюваних законом інтересів оскаржуваним рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень.

Із наведених положень вбачається, що суд захищає лише порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з приводу того, що при винесенні вимоги №1-33/740 від 11.06.2012 з боку Кам`янець-Подільської ОДФІ не допущено будь-яких порушень діючого законодавства, останню прийнято за наслідками виявлених порушень, що спрямовано на коригування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства.

Так як, ч.1 ст.9 КАС України передбачає, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

А також, згідно ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вищевказаного, доводи апеляційної скарги спростовуються, оскільки не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийнята постанова відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних підстав.

На підставі наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо відмови у задоволенні заявлених позовних вимог у спосіб та межах, визначених законом.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :
апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 29 грудня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 29 лютого 2016 року.

Головуючий Курко О. П.

Судді Білоус О.В. Совгира Д. І.