Справа № 815/4727/15
Суддя: Токмілова Л. М.
Дата ухвалення: 2016-02-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/4727/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2016 року

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Токмілової Л.М.,

за участю: секретаря - Мороз А.П.,

представника позивача - Марочкін В.О.,

представник відповідача - не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі адміністративну справу за позовом Приватного підприємства "АГРОІНТЕХ 2012" до Державної податкової інспекції у Болградському районі ГУ ДФС в Одеській області про визнання дій протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов приватного підприємства "АГРОІНТЕХ 2012" (надалі - ПП «АГРОІНТЕХ 2012» або позивач) до Державної податкової інспекції у Болградському районі ГУ ДФС в Одеській області (надалі - ДПІ у Болградському районі або відповідач), в якому з урахуванням уточнених позовних вимог позивач просить суд визнати протиправними дії ДПІ у Болградському районі ГУ ДФС в Одеській області щодо прийняття податкових повідомлень-рішень № , № та № від 03.08.2015р., № від 04.08.2015; скасувати податкові повідомлення рішення, прийняті Державною податковою інспекцією у Болградському районі ГУ ДФС в Одеській області №, № та № від 03.08.2015р., № від 04.08.2015.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що не погоджується з оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням, оскільки вважає, що акт складено формально, а висновки зроблені відповідачем на підставі надуманого, перекрученого тлумачення норм Податкового кодексу України та упередженого ставлення і некомпетентної особистої думки з боку відповідача. Також, позивач зазначає, що під час проведення документальної планової виїзної перевірки на вимогу посадових осіб ДПІ у Болградському районі надано усі необхідні документи, в тому числі первинні бухгалтерські документи, які пов'язані з предметом перевірки.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити їх.

Представник відповідача в судове засідання призначене на 22 лютого 2016 року не прибув. Про час, дату та місце судового розгляду повідомлений належним чином та своєчасно, що підтверджується наявним в матеріалах справи розпискою від представника відповідача. Жодних заяв, клопотань про неможливість прибути до суду не надходило. Відповідно до наявних в справі заперечень, відповідач вказує на те, що ДПІ у Болградському районі вважає податкові повідомлення-рішення №, №, № від 03.08.2015р. та № від 04.08.2015 винесеними на законних підставах, в межах та у спосіб передбачений законодавством України. Перевіркою встановлено, що в порушення пп.135.5.4, п.135.5, ст.135, п.137.10, ст. 137, ПК України від 02.12.2010р. №2755- VI (зі змінами та доповненнями) підприємством занижено суми доходу за 2014 рік за безоплатно отримані товари на 513 058,00 грн., також, позивачем у 2014 році завищено витрати, які формують собівартість реалізованих товарів на суму 427 548,00 грн. Операції не знайшли свого відображення, а також під час перевірки встановлена відсутність підтверджуючих документів які б підтвердили придбання товару.

Відповідно до ч. 4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали адміністративної справи, надані сторонами докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ПП «АГРОІНТЕХ 2012» () зареєстровано 08.06.2012 р. Болградською райдержадміністрацією Одеської області №0000904.

Підприємство взято на податковий облік в органах державної податкової служби 11.06.2012 року у ДПІ у Болградському районі за №16109.

На підставі направлень на перевірку від 17.06.2015 року №48/2200, №49/2200, №52/1700, №53/2300, №50/1602, № 51/1602 виданих ДПІ у Болградському районі ГУ ДФС в Одеській області, відповідно до плану графіка проведених планових виїзних перевірок суб'єктів господарювання, проведена документальна планова виїзна перевірка ПП «АГРОІНТЕХ 2012» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 11.06.2012 року по 31.12.2014 року, валютного та іншого законодавства за період з 11.06.2012 року по 31.12.2014 року. (а.с.217; 219-224)

Перевірка проводилась з 18.06.2015 року по 02.07.2015 року. На підставі наказу ДПІ у Болградському районі ГУ ДФС в Одеській області №103 від 01.07.2015 року, термін перевірки продовжувався з 03.07.2015 року до 09.07.2015 року. (а.с. 226)

За результатами перевірки ПП «АГРОІНТЕХ 2012» посадовими особами ДПІ у Болградському районі складено акт №375/2200/38184864 від 16.07.2015 року. Як вбачається з акту перевірки, встановлено порушення пп.135.5.4, п.135.5, ст.135, п.137.10, ст. 137, 14.1.36, п.138.4 ст.138, п.п.139.1.9 п.139.1, ст.139 ПК України від 02.12.2010р. №2755- VI (зі змінами та доповненнями) в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся на загальну суму 134 619,00 грн, у тому числі за 2014 рік у сумі 44 134,00 грн., та встановлено завищення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 192 720,00 грн., у тому числі за 2014 рік 192 720 грн., порушення п.198.1, п.198.2., п.198.3., п.198.4., п.198.5., п.198.6 ст.198, п.198, п.201.7 ст.201 ПК України від 02.12.2010р. №2755- VI (зі змінами та доповненнями), в результаті чого занижено суму ПДВ на 52 131,00 грн., у тому числі за вересень 2013 року на суму ПДВ 8506,00 грн., жовтень 2013 року на суму ПДВ 479,00 грн., за липень 2014 року на суму ПДВ 14 706,00 грн., за серпень 2014 року на суму ПДВ 28 440,00 грн., та завищено залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду станом на 01.01.2015 року у сумі 253 498,00 грн. (а.с.227-241)

Позивач скористався своїм правом на адміністративне оскарження акту перевірки від 16.07.2015 року №375/2200/38184864 шляхом подачі заперечень.

31.07.2015 року ДПІ у Болградському районі ГУ ДФС в Одеській області за результатами розгляду заперечення, повідомили, що порушення викладені в акті перевірки відповідають існуючим фактам та діючому податковому законодавству України на момент здійснення господарських операцій. Відповідач зазначає, у запереченнях до акту перевірки надані додаткові документи, які не були надані у ході проведення документальної планової перевірки. Однак, в ході перевірки та до заперечень на акт перевірки не надані складські документи, котрі підтверджували факт отримання товару від контрагентів.

На підставі акту перевірки відповідачем прийнято: податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 03.08.2015 року №, яким збільшено суму грошового зобов'язання ПП«АГРОІНТЕХ 2012» з податку на прибуток приватних підприємств на суму 168 274,00грн.: за основним платежем в сумі 134 619,00 грн., та штрафними санкціями в сумі 33 655, 00 грн.; податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 03.08.2015 року №, яким збільшено суму грошового зобов'язання ПП«АГРОІНТЕХ 2012» по ПДВ на суму 65 164,00грн.: за основним платежем в сумі 52 131,00 грн., та штрафними санкціями в сумі 13 033,00 грн.; податкове повідомлення-рішення форми «П» від 03.08.2015 року №, яким ПП«АГРОІНТЕХ 2012» зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток в розмірі 192 720,00 грн.; податкове повідомлення-рішення форми «В4» від 04.08.2015 року №, яким ПП«АГРОІНТЕХ 2012» зменшено суму від'ємного значення суми ПДВ в розмірі 253 498,00 грн.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв'язок у їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відносини, які виникають з приводу справляння податків і зборів, порядок адміністрування податків і зборів, права та обов'язки платників податків, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства в Україні регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 №2755-VI.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 20.1.4 ст. 20 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (надалі - ПК України) встановлено право контролюючих органів проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до п.75.1 ст.75 ПК України Контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Надаючи оцінку правовідносинам у яких виник спір, суд бере до уваги наступне.

Виходячи із характеру спірних правовідносин, предметом доказування у даній справі є обставини щодо реальності господарських операцій, що є підставою для виникнення права на податковий кредит та/або формування валових витрат; добросовісність дій платника податку, яка полягає у відповідності вчинених ним дій господарській меті, а також реальність усіх даних, наведених у документах, що надають право на податковий кредит та/або формування валових витрат.

Господарською діяльністю в розумінні п.п.14.1.36.п.14.1 ст.14 ПК України є діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до п.п.135.5.4 п.п.135.5 cт.135 ПК України інші доходи включають: вартість товарів, робіт, послуг,безоплатно отриманих платником податку у звітному періоді, визначена на рівні не нижче звичайної ціни, суми безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному податковому періоді, безнадійної кредиторської заборгованості, крім випадків, коли операції з надання/отримання безповоротної фінансової допомоги проводяться між платником податку та його відокремленими підрозділами, які не мають статусу юридичної особи.

Згідно з п.138.2 ст.138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом ІІ цього Кодексу.

При цьому відповідно до п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Право на віднесення сум податку до податкового кредиту, як зазначено в п.198.1 ст.198 ПК України, виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно до п.198.2 ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

В силу п.198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст.39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п.193.1 ст.193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг з метою їх використання в господарській діяльності.

Приписами п.198.6 ст.198 ПК України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст.201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п.201.11 ст.201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Положеннями п. 44.1 ст. 44 ПК України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до частини другої статті 3 Закону України від 16 липня 1999 року № 996-ХІV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», (Закон № 996-ХІV) бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

При цьому нормами ч. 2 ст. 9 Закон № 996-ХІV встановлені вимоги до первинних документів. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Як зазначено в листі Вищого адміністративного суду України «Щодо однакового застосування адміністративними судами окремих приписів Податкового кодексу України та Кодексу адміністративного судочинства України» № 742/11/13-11 від 02.06.2011 р., з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість обов'язковому з'ясуванню підлягають, зокрема, обставини, що підтверджують рух активів у процесі здійснення господарської операції. При цьому, дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції: договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо.

Таким чином, для визначення належного виконання платником податку обов'язку щодо формування показників податкової звітності, судом має бути перевірено чи мали операції між платником податків та його контрагентом реальний товарний характер, можливість здійснення таких операцій з урахуванням оперативності проведення операцій та віддаленості контрагентів один від одного, подальше використання позивачем придбаної у зазначених контрагентів продукції, тощо.

При цьому, для підтвердження даних податкового обліку можуть братись до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. І навпаки, навіть за умови наявності формально складених документів в підтвердження господарської операції, реальність такої господарської операції повинна досліджуватися в сукупності із фактичним рухом товарів між її учасниками, та зміною їх майнового складу.

Тобто, податковий кредит та валові витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування мають бути підтвердженими належним чином складеними первинними документами, які б підтверджували реальність господарської операції, що є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Отже, первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. При цьому, податковий облік формують не самі по собі цивільні правочини, а саме господарські операції, тобто фактичний рух активів та/або зміни власного капіталу чи зобов'язань платника податку. Тобто, факт вчинення певних господарських операцій, та правомірність подальшого відображення (проведення) їх у бухгалтерському та податковому обліку, можливо досліджувати лише на підставі вивчення та дослідження первинних документів платника податків, наявність та законність складення яких, як фактично, так і юридично, буде підтвердженням здійснення таких операцій. Витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Таким чином, суд, надаючи правову оцінку оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням, не лише оцінює Акт перевірки, на підставі якого прийнято дані податкові повідомлення-рішення, а також і досліджує реальність здійснення господарських операцій підприємства-позивача, неможливість підтвердження яких стала підставою для визначення грошового зобов'язання контролюючим органом.

Судом досліджено первинну документацію, надану позивачем, зокрема, договори купівлі-продажу, додаткові угоди, податкові та видаткові накладні, договори поставки насіння ріпаку, договори складського зберігання, акти прийому-передачі ріпаку на зберігання.

Так, суд зазначає, що предметом перевірки контролюючого органу були господарські операції позивача із його контрагентами, зокрема: приватним підприємством «Бессарабія - В», ТОВ «Бессарабія плюс», ТОВ «Балкан - плюс», ТОВ «Кара - марин», ТОВ «Сервіс Грейн».

Надаючи оцінку висновку контролюючого органу про безтоварність господарських операцій між ПП«АГРОІНТЕХ 2012» та його контрагентами суд зазначає наступне.

На підтвердження обґрунтування позовних вимог позивач надав суду копії документів по взаємовідносинам зі контрагентом ТОВ «Бессарабія плюс», а саме: договори, додаткову угоду до договору, податкові накладні, видаткові накладні.

Із наданих документів вбачається, що 01.11.2013 року між ТОВ «Бессарабія плюс» та позиваче укладено договір купівлі-продажу на сільськогосподарську продукцію, відповідно до умов якого продавець зобов'язується передавати в погоджені строки, а покупець прийняти і оплатити товар.

Відповідно з додатковою угодою від 01.07.2014 року до договору купівлі-продажу від 01.11.2013 року, ТОВ «Бессарабія плюс» протягом липня 2014 року здійснює поставку до ПП«АГРОІНТЕХ 2012» сільськогосподарської продукції, а саме рапсу в кількості 1100 т., за ціною 4 750 грн./т.

Однак, як вбачається з видаткових накладних № 231 від 07.07.2014 року ріпак проданий ПП«АГРОІНТЕХ 2012» за ціною 4,08 грн./кг. , №235 від 09.07.2014 року ріпак проданий ПП«АГРОІНТЕХ 2012» за ціною 3,95 грн./кг., № 241 від 16.07.2014 року ріпак в проданий ПП«АГРОІНТЕХ 2012» за ціною 3,92 грн./кг. Тобто, виходячи з вищевикладеного порушено умови договору, а саме встановлено розбіжності у кількості та вартості товару, крім того, відсутні товаро-транспортні накладні та інші документи, які могли підтвердити реальність господарських операцій між ТОВ «Бессарабія плюс» та ПП«АГРОІНТЕХ 2012». (а.с. 80 - 88)

Також, на підтвердження обґрунтування позовних вимог позивач надав суду копії документів по взаємовідносинам із контрагентом ТОВ «Кара-Марин» а саме: договори, додаткову угоду до договору, податкові накладні, видаткові накладні.

Із наданих документів видно, що 01.11.2013 року між ТОВ «Кара-Марин» та позивачем укладено договір купівлі-продажу на сільськогосподарську продукцію, відповідно до умов якого продавець зобов'язується передавати в погоджені строки, а покупець прийняти і оплатити товар. Відповідно з додатковою угодою від 01.07.2014 року до договору купівлі-продажу від 01.11.2013 року, ТОВ «Кара-Марин» протягом липня 2014 року здійснює поставку до ПП«АГРОІНТЕХ 2012» сільськогосподарської продукції, а саме рапсу в кількості 500 т., за ціною 4750 грн./т. У видаткових накладних від 07.07.2014 року №, від 09.07.2014року №, від 16.07.2014 року №, містяться розбіжності у кількості та вартості товару, крім того, відсутні товаро-транспортні накладні та інші документи, які могли підтвердити реальність господарських операцій між ТОВ «Кара-Марин» та ПП«АГРОІНТЕХ 2012». (а.с.89-96)

Позивачем надано акти прийому-передачі на зберігання рапсу в загальній кількості 472 660 кг: акт прийому-передачі на зберігання рапсу від 30.06.2014 року в кількості 87 180 кг., акт прийому-передачі на зберігання рапсу від 01.07.2014 року в кількості 87180 кг., акт прийому-передачі на зберігання рапсу від 03.07.2014 року в кількості 298300 кг.

Судом встановлено, що кількість товару який передано на зберігання - не збігається з кількістю придбаного товару.

На підтвердження обґрунтування позовних вимог позивач надав суду копії первинних документів по взаємовідносинам із контрагентом ТОВ «Балкан плюс» а саме: договори, додаткову угоду до договору, податкові накладні, видаткові накладні. Із наданих документів вбачається, що 01.11.2013 року між ТОВ «Балкан плюс» та позивачем укладено договір купівлі-продажу на сільськогосподарську продукцію, відповідно до умов якого продавець зобов'язується передавати в погоджені строки, а покупець прийняти і оплатити товар. Відповідно з додатковою угодою від 01.07.2014 року до договору купівлі-продажу від 01.11.2013 року, ТОВ «Балкан плюс» протягом липня 2014 року здійснює поставку до ПП«АГРОІНТЕХ 2012» сільськогосподарської продукції, а саме рапсу в кількості 600 т., за ціною 4750 грн./т. У видаткових накладних від 07.07.2014 року, від 09.07.2014 року №24838, від 16.07.2014 року №24840, містяться розбіжності у кількості та вартості товару, відсутність товаро-транспортних накладних та інших документів, які могли підтвердити реальність господарських операцій між ТОВ «Балкан плюс» та ПП«АГРОІНТЕХ 2012». (а.с.97-104)

Позивачем надано до суду копії первинних документів по взаємовідносинам із контрагентом ТОВ «Агрофірма Дмитрівка» а саме: договори, додаткову угоду до договору, податкові накладні, видаткові накладні. Із наданих документів вбачається, що 01.11.2013 року між ТОВ «Агрофірма Дмитрівка» та позивачем укладено договір купівлі-продажу на сільськогосподарську продукцію, відповідно до умов якого продавець зобов'язується передавати в погоджені строки, а покупець прийняти і оплатити товар. Відповідно з додатковою угодою від 01.07.2014 року до договору купівлі-продажу від 01.11.2013 року, ТОВ «Агрофірма Дмитрівка» протягом липня 2014 року здійснює поставку до ПП«АГРОІНТЕХ 2012» сільськогосподарської продукції, а саме рапсу в кількості 200 т., за ціною 4750 грн./т. У видатковій накладній від 16.07.2014 року № міститься розбіжність у вартості товару, Також встановлено відсутність товаро-транспортних накладних та інших документів, які могли підтвердити реальність господарських операцій між ТОВ «Агрофірма Дмитрівка» та ПП«АГРОІНТЕХ 2012». (а.с.105-108)

Крім того, оцінюючи доводи позивача про те, що окремі недоліки первинних документів не можуть ставити під сумнів право на формування податкового кредиту та валових витрат із операції в межах яких такі документи оформлені, суд зазначає наступне.

Відповідно до рішення Вищого адміністративного суду України від 11.02.2015 року в справі № К/800/1217/13 оцінка господарських операцій повинна проводитися на підставі комплексного, всебічного аналізу специфіки та умов вчинення конкретного правочину, з обов'язковим урахуванням його господарської мети, економічної доцільності, а також використання отриманих товарів чи послуг у подальшій діяльності підприємства.

Перевіркою ДПІ в у Болградському районі встановлено суму заниження об'єктів оподаткування в сумі 513 058,00 грн.

Також, згідно наданих до перевірки документів та акту розрахунку результатів операцій із зерном насіння ріпаку по зернохранилищу «Сервіс Грейн» від 10.07.2014 року, №94 ПП «Агроінтех 2012» отримано від ПП «Агровинтрейд» насіння ріпаку та переоформлено на ПП «Агроінтех 2012» у кількості 108 420 кг по ціні 4,74 грн, на загальну суму 513 058 грн.

Висновками акту перевірки встановлено порушення підприємством ст.138.4 ст.138 ПК України, щодо завищення витрат, які формують собівартість реалізованого товару на суму 427548 грн., у зв'язку з тим, що при формуванні собівартості враховані витрати, які не знайшли відображення у доходах.

Судом встановлено, що ріпак реалізований ПП «Бессарабія-В» у кількості 770 098 кг., придбаний від ТОВ «Бессарабія Плюс», ТОВ «Балкан плюс» і ТОВ «Кара-Марин» у кількості 662 583кг на суму 2617202,85 грн та у кількості 108 240 кг на суму 427 548 грн від ПП «Агровинтрейд». Тому, ріпак придбаний від ТОВ «Бессарабія плюс», ТОВ «Балкан плюс» та ТОВ «Кара-Марин» у кількості 108 240 кг на суму 427548 грн. не знайшов відображення у складі валового доходу ПП «Агроінтех 2012» .

Як вбачається з матеріалів справи, собівартість ріпаку реалізованого ПП «Бессарабія-В» складає 2 614 339,1 грн. За даними підприємства собівартість ріпаку реалізованого ПП «Бессарабія-В» складає 3 041 887,1. Розбіжність складає 427548 грн.

Тобто, перевіркою вірно встановлено завищення рядка 05.1 (собівартість придбаних та реалізованих товарів) на суму 427548 грн. по ріпаку реалізованому ПП «Бессарабія-В».

Також, ріпак у кількості 18422 кг. (788520 кг-770098 кг) не знайшов свого відображення ні у доходах, ні у витратах підприємства.

Перевіркою встановлено заниження податку на прибуток підприємства за перевіряємий період в сумі 134 619 грн., та завищення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток в періоді, що перевірявся на загальну суму 192 720 грн.

З приводу формування ПП «Агроінтех 2012» податкового кредиту, суд зазначає наступне, згідно декларації з ПДВ встановлено його завищення на суму 305 629 грн, у тому числі за вересень 2013 року на суму 8 985 грн., за грудень 2013 року на суму 25 000 грн., за січень 2014 року - 18 333 грн., за березень 2014 року - 3000 грн., за квітень 2014 року - 18 333 грн., за травень 2014 року - 10 000 грн., за липень 2014 року - 207 087 грн, за серпень 2014 року на суму - 14 891 грн.

Фактично підприємством у перевіряємому періоді перераховано суми з розрахункового рахунку ПП «Агроінтех 2012» та отримано податкові накладні, але товар не отримано, про що свідчать первинні документи, які знаходяться в матеріалах справи.

Зважаючи на відсутність документально підтвердженого транспортування продукції, та інші обставини, які ставлять під сумнів реальний рух товарів та зміну майнового стану суб'єктів господарювання, суд наголошує, що віднесення до податкового кредиту суми податку на додану вартість, сплаченої в ціні товару, якого фактично, є безпідставною (вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України викладеною у постанові від 20.02.2012 року).

Суд зважає на те, що доказами, які можуть використовуватися при аналізі реальності господарських операцій є дані про існування активу (дані про те чи вироблялася продукція, ким і коли), про його рух на шляху до платника податків-набувача (як транспортувався, де зберігався, ким приймався, у тому числі встановлення посадових осіб постачальника і покупця, задіяних у такому процесі), як використовувався далі (чи реалізовувався, чи споживався тощо). Крім того, для встановлення реальності операцій слід з'ясувати факт, чи справді актив отриманий від указаного в первинних документах контрагента позивача.

Однак, під час проведеної відповідачем перевірки виявилось неможливим прослідкувати походження та руху товарів по ланцюгу постачальників та зв'язок поставленого товару із тими суб'єктами господарювання, які вказані у поданих позивачем документах.

Перевіркою встановлено факти застосування при розрахунках попередньої оплати за сільськогосподарську продукцію без фактичної поставки товару, а це є здійсненням негосподарської діяльності під виглядом операцій з придбання товарів, що є порушенням п.198.3 ст.198 ПК України. ПП «Агроінтех 2012» податковий кредит з ПДВ штучно формує за рахунок перерахування коштів з розрахункового рахунку без подальшої поставки цих товарів.

В результаті чого ПП «Агроінтех 2012» занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 134 619 грн., та встановлено завищення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток на загальну суму 192 720 грн.

ПП «Агроінтех 2012» занижено на суму ПДВ 52 131 грн. та завищено залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту в сумі 253 498 грн.

Суд звертає увагу, що навіть з огляду на принцип індивідуальної відповідальності платника у сфері податкових правовідносин платник не є відповідальним за протиправні дії третіх осіб, що перебувають поза межами його впливу та контролю, несприятливі наслідки недостатньої обережності у підприємницькій діяльності мають покладатися на особу, якою були укладені відповідні правочини, та не можуть бути перенесені на бюджет шляхом зменшення податкових зобов'язань та здійснення необґрунтованих виплат з бюджету. У разі недобросовісності контрагентів покупець несе певний ризик не лише невиконання цивільно-правового договору, але й в рамках податкових правовідносин, позаяк в силу вимог податкового законодавства позбавляється можливості скористатися правом на податковий кредит в силу відсутності документів, що мають силу первинних документів.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги за заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

З урахуванням викладеного, суд вважає позовні вимоги не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Питання щодо розподілу судових витрат вирішено судом відповідно до положень статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 7 ст. 160 КАС України в судовому засіданні 22 лютого 2016 року проголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Керуючись ст.70, 71,79,86, 94, 128,158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову позовом Приватного підприємства "АГРОІНТЕХ 2012" до Державної податкової інспекції у Болградському районі ГУ ДФС в Одеській області про визнання дій протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено та підписано судом 29 лютого 2016 року.

Суддя Л.М. Токмілова

В задоволенні адміністративного позову позовом Приватного підприємства "АГРОІНТЕХ 2012" до Державної податкової інспекції у Болградському районі ГУ ДФС в Одеській області про визнання дій протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено та підписано судом 29 лютого 2016 року.

29 лютого 2016 року.