Справа № 315/52/16-а
Суддя: Телегуз С. М.
Дата ухвалення: 2016-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 315/52/16-а
Номер провадження № 2-а/315/7/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2016 рокум. Гуляйполе

Гуляйпільський районний суд Запорізької області у складі головуючого: судді Телегуз С.М., при секретарі Бірюк Ю.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Гуляйпільському районі Запорізької області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

27.01.2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до УПФУ в Гуляйпільському районі Запорізької області, який в ході розгляду справи уточнила, про визнання протиправною відмови відповідача від 15.01.2016 року щодо поновлення їй виплати пенсії за віком з 01.06.2015 року, зобовязання поновити їй виплату пенсії за віком з 01.06.2015 року по 31.12.2015року та виплати належних сум.

Позовні вимоги обґрунтовані тими обставинами, що позивач перебуває на обліку в УПФУ в Гуляйпільському районі Запорізької області та є пенсіонером за віком (мати інваліда з дитинства). Відповідно до протоколу від 05.08.2013 року № 115 їй призначено пенсію за віком як матері інваліда з дитинства відповідно п.3 розділу XV Прикінцеві положення Закону України від 09.07.2003 року № 1058 «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з 01.08.2013 року і довічно. З 17.01.1996 року позивач працює на посаді головного спеціаліста бюджетно - фінансового відділу УПФУ в Гуляйпільському районі Запорізької області та є державним службовцем, відповідач припинив їй виплату пенсії за віком (матері інваліда з дитинства), як працюючому державному службовцю, який мав право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених Законом України « Про державну службу». Частиною 5 розділом III Закону України « Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» визначено, що у разі неприйняття до 01.06.2015 року Закону щодо призначення усій пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсія призначається відповідно до Закону України «Про державну службу». 15.01.2016 року позивач звернулася до відповідача зі скаргою про поновлення виплати пенсії за віком. Листом від 15.01.2016 року № 2/Д-4 відповідач відмовив у відновленні виплати пенсії, з посиланням на те, що до абз.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» зміни не внесені.

Позивач не погодилася із відмовою відповідача щодо відновлення виплати пенсії, оскільки вказаний в п.5 розділу ІІІ «Прикінцевих положень» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VІІІ закон про призначення всіх пенсій, у т.ч. спеціальних, на загальних підставах до 01.06.2015 року прийнятий не був, у звязку з чим з вказаної дати втратили чинність, зокрема, норми Закону України «Про державну службу» щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії за цим законом не призначаються.

Просить суд визнати протиправною відмову відповідача від 15.01.2016 року щодо поновлення їй виплати пенсії за віком з 01.06.2015 року, зобовязати поновити їй виплату пенсії за віком з 01.06.2015 року по 31.12.2015року та виплатити на її користь належні суми пенсії.

04.02.2016 року відповідач надав суду письмові заперечення, у яких просив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі, посилаючись на те, що позивачу з 01.08.2013 року призначена пенсія за віком багатодітним матерям і матерям інвалідів з дитинства, згідно Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

З 01.04.2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VII від 02.03.2015 року, яким встановлено особливий порядок виплати пенсій для пенсіонерів, які працюють.

Відповідно до статті 37 «Про державну службу» (в редакції Закону № 231-VII від 02.03.2015 року), тимчасово, у період з 01.04.2015 року по 31.12.2015 року особам, на які поширюється дія цього Закону (крім інвалідів І та ІІ груп, інвалідів війни ІІІ групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених цим Законом, законами України «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не вплачується.

Також, відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (в редакції Закону № 911-VIII від 24.12.2015 року), тимчасово у період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року особам (крім інвалідів І та ІІ груп, інвалідів війни ІІІ групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених цим Законом, законами України «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не вплачується.

Так як позивач працює на посаді, яка дає право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу» та отримувала пенсію за віком багатодітним матерям і матерям інвалідів з дитинства, підпадала під дію вищезазначеного Закону України, тому припинення виплати пенсії нормативно обґрунтовано. Для поновлення виплати пенсії з 01.06.2015 року підстав немає.

Після звільнення з роботи пенсія відповідно до цього Закону поновлюється.

Рішення про визнання неконституційними положень вищезазначеного Закону України Конституційним Судом України не виносилися. Просили відмовити в задоволенні позову.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив таке.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в УПФУ в Гуляйпільському районі Запорізької області з 01.08.2013 року та отримує пенсію за віком багатодітним матерям та матерям інвалідів з дитинства, відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», що підтверджується копією протоколу управління № 115 від 05.08.2013 року (а.с.14).

З 17.01.1996 року ОСОБА_1 працює на посаді головного спеціаліста бюджетно-фінансового відділу УПФУ в Гуляйпільському районі Запорізької області, перерахунку та виплати пенсій УПФУ в Гуляйпільському районі Запорізької області та є державним службовцем (а.с.15).

З 01.04.2015 року позивачу було тимчасово зупинено виплату пенсії у звязку з набранням чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VІІІ, якою статтю 37 Закону України «Про державну службу» було змінено та зазначено, що тимчасово, у період з 01.04.2015 року по 31.12.2015 року особам, на яких поширюється дія цього Закону (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, Законами України «Про статус народного депутата України», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цієї статті, не виплачуються.

Також відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (в редакції Закону № 911-VIII від 24.12.2015 року), тимчасово у період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року особам (крім інвалідів І та ІІ груп, інвалідів війни ІІІ групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених цим Законом, законами України «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не вплачується.

15.01.2016 року позивач звернулася до відповідача зі скаргою про поновлення виплати пенсії за віком (а.с.11).

Листом від 15.01.2016 року № 2/Д-4 відповідач відмовив у відновленні виплати пенсії з посиланням на те, що відповідно пункту 5 Прикінцевих положень Закону України від 02.03.2015 року № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» з 01.06.2015 року скасовано норми щодо призначення (перерахунку) пенсій відповідно до «спеціальних» законів. Оскільки вона працює на посаді, яка дає право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», пенсія, призначена відповідно до законодавства України, з 01.04.2015 року не виплачується. Для поновлення виплати пенсії з 01.06.2015 року підстав немає (а.с.12-13).

Відповідного розпорядження або ж будь-якого іншого документу щодо припинення позивачу виплат пенсії за віком 01.04.2015 року з посилання на нормативно-правове обґрунтування такої дії УПФУ в Гуляйпільському районі Запорізької області не приймав.

Позивач не погодилася із відмовою відповідача щодо виплати пенсії з 01.06.2015 року, у звязку з чим звернулася до суду з даним позовом.

Вирішуючи даний спір суд виходить з такого.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до приписів ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно абз.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (у редакції чинній з 01.04.2015 року) передбачено, що тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року: у період роботи особи (крім інвалідів І та П груп, інвалідів війни Ш групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються; у період роботи на інших посадах/роботах пенсія, призначена особі відповідно до цієї статті (крім інвалідів 1 та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність».

Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону відновлюється.

Виплата вказаних пенсій може бути поновлена після 01 січня 2016 року, або у разі звільнення особи з державної служби.

Відповідач вважає, що оскільки позивач працював на посаді, яка давала йому право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», то в період з 1 квітня по 31 грудня 2015 року пенсія, призначена згідно з Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», виплачуватись не повинна.

Суд зазначає, що станом на 1 квітня 2015 року посада, на якій працювала позивач, дійсно, давала право на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», у зв'язку з чим відповідачем правомірно виплату їй пенсії було припинено.

Разом з тим, відповідно до пункту 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII (далі Закон № 213) у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Законів України Законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», «Податкового та Митного кодексів України», «Положення про помічника-консультанта народного депутата України».

Вказаний в пункті 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону № 213 закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 1 червня 2015 року не прийнятий, у зв'язку з чим з вказаної дати втратили чинність, зокрема, норми Закону України «Про державну службу» щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії за цим Законом не призначаються.

На час звернення позивача до суду особам, які підпадають під дію Закону України «Про державну службу», пенсія призначається відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» № 1058.

Таким чином, з 1 червня 2015 року посада, на якій працювала позивач, не давала їй права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», у зв'язку з чим підстави для невиплати пенсії, призначеної відповідно до Закону № 1058, відпали, і з 01.06.2015 року перешкоди для виплати позивачу вказаної пенсії відсутні.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 року № 911-VIII, внесено зміни зокрема до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (Відомості Верховної Ради України, 2003 р., № № 49-51, ст.376 із наступними змінами) та частину першу статті 47 абзац другий і третій викладено в такій редакції: «Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року: особам (крім інвалідів І та ІІ груп, інвалідів війни ІІІ групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються».

З огляду на вказане, суд вважає, що з 1 червня 2015 року виплата пенсії, призначеної позивачу відповідно до Закону № 1058, повинна була проводитись на тих умовах, на яких вона призначалася у зв'язку з відсутністю підстав для її невиплати. При цьому суд вважає, що захистити права та інтереси позивача іншим шляхом ніж зобовязати відповідача провести виплати цієї пенсії за період з 01.06.2015 року по 31.12.2015 року неможливо.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Судові витрати здійснені позивачем в розмірі 551,20 грн., а тому вони підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 69-71, 158-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Гуляйпільському районі Запорізької області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною відмову управління Пенсійного фонду України в Гуляйпільському районі Запорізької області від 15.01.2016 року щодо поновлення ОСОБА_1 виплати пенсії за віком (матері інваліда з дитинства) з 01.06.2015 року.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Гуляйпільському районі Запорізької області поновити ОСОБА_1 виплату пенсії за віком з 01.06.2015 року по 31.12.2015 року та виплатити належні суми пенсії за віком за період з 01.06.2015 року по 31.12.2015 року, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Стягнути з управління Пенсійного фонду України в Гуляйпільському районі Запорізької області на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі в сумі 551 грн. 20 коп.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Гуляйпільський районний суд Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_2