Справа № 826/23586/15
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2016-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

25 лютого 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Твердохліб В.А.;

за участю секретаря: Драч М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду (без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу) апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 грудня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції, Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України провизнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

У довтні 2015 року, ОСОБА_2 (надалі - позивач) звернулася з позовом до Реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області (надалі - Відповідач 1), Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України (надалі - Відповідач 2) про визнання протиправними та скасувати рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області Галкіна Євгена Володимировича від 24.07.2015 р. щодо здійснення державної реєстрації права приватної власності ПАТ "Дельта Банк" () на земельні ділянки за кадастровими номерами: НОМЕР_2 та НОМЕР_3 за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Чайки; зобов'язати Реєстраційну службу Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області внести до Державного реєстру прав записи про скасування державної реєстрації права власності ПАТ "Дельта Банк" () на земельні ділянки за кадастровими номерами: НОМЕР_2 та НОМЕР_3 за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Чайки; визнати протиправними та скасувати рішення державного реєстратора Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Філюка Сергія Петровича а від 30.07.2015 р. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо земельних ділянок за кадастровими номерами: НОМЕР_2 та НОМЕР_3 за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Чайки; зобов'язати Департамент державної реєстрації Міністерства юстиції України внести до Державного реєстру прав записи про скасування державної реєстрації та їх обтяжень щодо земельних ділянок за кадастровими номерами: НОМЕР_2 та НОМЕР_3 за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Чайки.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що державним реєстратором Реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області Галкіним Є.В. було здійснено державну реєстрацію права приватної власності ПАТ «Дельта Банк» на земельні ділянки за кадастровими номерами: НОМЕР_2 та НОМЕР_3 за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Чайки, а в подальшому державним реєстратором Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Філюком С.П. - прийняті рішення від 30.07.2015 р. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо вказаних земельних ділянок на підставі рішення суду, яким право власності ПАТ «Дельта Банк» на них не визнано і стягнення в рахунок погашення зобов'язань за іпотечним договором не звернено, а отже позовні вимоги Позивача підлягають задоволенню.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 грудня 2015 року відмовлено в задоволенні позову.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову, якою позов задоволити повністю.

Відповідно ч.6 ст.12 КАС України, під час судового розгляду справи в судовому засіданні забезпечується повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, крім випадків неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження).

Особи, які беруть участь у справі, належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, однак в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов'язкова, колегія суддів відповідно ч.4 ст.196 КАС України визнала можливим проводити розгляд апеляційної скарги за відсутності сторін та їх представників.

Згідно ст.41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін з таких підстав.

Згідно зі ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, що 27.02.2003 р. між позивачкою та ОСОБА_6 було зареєстровано шлюб в Шевченківському відділі реєстрації актів громадянського стану м. Києва, про що зроблений актовий запис № 565, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб.

Подружжям придбано земельні ділянки за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Чайки за кадастровими номерами: НОМЕР_2 та НОМЕР_3, що підтверджується: державним актом на право власності на земельну ділянку площею 2,2036 га; цільове призначення - для будівництва багатоповерхових будинків, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, село Чайки кадастровий номер НОМЕР_3, серія НОМЕР_4, зареєстрованим в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 12 жовтня 2010 року; державним актом на право власності на земельну ділянку площею 1,2245 га; цільове призначення - для будівництва багатоповерхових будинків, земельна ділянка площею 2,2036 га, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, село Чайки, кадастровий номер НОМЕР_2 та, серія НОМЕР_5 зареєстрованим в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 12 жовтня 2010 року.

Позивач зазначає, що під час підготування позову про розподіл майна подружжя, Позивачем було отримано інформаційні довідки № 45149729 та № 45147513 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухому майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження щодо об'єкта нерухомого майна, з яких Позивач дізналась про перереєстрацію права власності на спірні земельні ділянки за іншою особою, а саме - ПАТ «Дельта Банк».

В Інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме манно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 06.10.2015 р. №45149729 вбачається, що 24.07.2015 р. державним реєстратором Реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області Галкіним Євгеном Володимировичем було прийнято рішення про здійснення державної реєстрації права приватної власності ПАТ «Дельта Банк» () на земельні ділянки за кадастровими номерами: НОМЕР_2 та НОМЕР_3 за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Чайки, на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесені відповідні записи.

Далі, державним реєстратором Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Філюком Сергієм Петровичем було прийнято рішення від 30.07.2015 р. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо вказаних земельних ділянок, про що до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно також внесені відповідні записи.

Надоючи правову оцінку обставинам справи слід завзначити наступне.

В частині позовних вимог щодо визнання протиправними та скасувати рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області Галкіна Євгена Володимировича від 24.07.2015 р. щодо здійснення державної реєстрації права приватної власності ПАТ "Дельта Банк" () на земельні ділянки за кадастровими номерами: НОМЕР_2 та НОМЕР_3 за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Чайки, сліл зазначити наступне.

Згідно з ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" від 01.07.2004 р. № 1952-IV(надалі - Закон № 1952-IV), у цьому Законі терміни вживаються в такому значенні: державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав; нерухоме майно - земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення; обтяження - заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, яка встановлена або законом, або актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або яка виникає на підставі договорів.

У відповідності до ч. 1, абзаців 1-6 п.1 ч.2 ст. 9 Закону № 1952-IV, Державним реєстратором може бути громадянин України, який має вищу освіту та відповідає кваліфікаційним вимогам, установленим Міністерством юстиції України. У випадку, передбаченому цимЗаконом, державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно. Державний реєстратор є державним службовцем, крім випадку, коли державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб'єкт. Умови оплати праці державного реєстратора визначаються Кабінетом Міністрів України згідно із законодавством. Повноваження державного реєстратора, передбачені цим Законом, з видачі та прийому документів можуть виконувати посадові особи органів місцевого самоврядування, адміністратори центрів надання адміністративних послуг, нотаріуси. Державний реєстратор: встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Частиною ч. 1, ч.13 ст. 15 Закону 1952-IV, передбачено, що Державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження. Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а також порядок надання інформації з Державного реєстру прав встановлює Кабінет Міністрів України.

Слід звернути увагу, що на час прийняття спірного рішення був чинний Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року N 868 (надалі-Порядок N 868), який, зокрема, визначає процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна.

Згідно п. 2, пп. 10 п. 37 Порядку N 868, Державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру прав проводять орган державної реєстрації прав та нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно (далі - нотаріус). Орган державної реєстрації прав проводить: державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно за місцем розташування такого майна; державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно незалежно від місця розташування такого майна; облік безхазяйного нерухомого майна за місцем розташування такого майна. Якщо нерухоме майно розміщене в межах території, на якій діють два і більше органів державної реєстрації прав, державна реєстрація речових прав, облік безхазяйного нерухомого майна проводяться одним з таких органів, що обрані заінтересованою особою або уповноваженою нею особою (далі - заявник). Нотаріус, яким вчинено нотаріальну дію з нерухомим майном, проводить державну реєстрацію прав, набутих виключно у результаті вчинення такої дії, крім випадків, визначених Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". У разі коли у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном виникають речові права, що є похідними від права власності, за відсутності державної реєстрації права власності на таке майно у Державному реєстрі прав нотаріус, яким вчиняється нотаріальна дія, одночасно проводить державну реєстрацію права власності на таке майно та державну реєстрацію речового права, що є похідним від нього. Документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Як вбачається з матеріалів справи, Рішенням Апеляційного суду Київської області від 02.04.2015 р. по справі №369/8770/14-ц задоволено апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк». Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 жовтня 2014 року скасувати та ухвалити нове. Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити в повному обсязі, а саме: у рахунок часткового погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Екоінвестбуд» (ідентифікаційний код за , місцезнаходження: 01042, місто Київ, вулиця Івана Кудрі, будинок 37) перед Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (, 01133, м. Київ, вул. Щорса, 36-Б) за кредитним договором № 49.8/15/2007-КЛТ від 12 квітня 2007 року у розмірі 178 039 721,99 (сто сімдесят вісім мільйонів тридцять дев'ять тисяч сімсот двадцять одна гривня 99 копійок), з яких: розмір заборгованості, за кредитом - 129 892 944,51 гривень; розмір відсотків - 36 917 894,44 гривень; розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту - 8 743 752,45 гривень; розмір пені за несвоєчасне погашений відсотків - 2 485 130,59 гривень, звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 49.12/15/І06/01 від 02 лютого 2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Вороною Т.С. і зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за № 117, що належить на праві власності ОСОБА_6 (паспорт серії НОМЕР_6, виданий Печерським РУ ГУ МВС України в місті Києві 08.06.2007 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце реєстрації: 01001, АДРЕСА_1), шляхом визнання за Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (, 01133, м. Київ, вул. Щорса, 36-Б) права власності на нерухоме майно, а саме: земельну ділянку площею 1,2245 га, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, село Чайки, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2, цільове призначення - для будівництва багатоповерхових будинків, та належить Іпотекодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_5 виданого 12.10.2010 року Управлінням Держкомзему Києво-Святошинського району Київської області на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки № 3945 від 29.10.2005 року, заяви власника № 2258 від 07.09.2010 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 13; земельну ділянку площею 2,2036 га, що знаходиться за адресою: Київська область Києво-Святошинський район, село Чайки, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_3, цільове призначення - для будівництва багатоповерхових будинків, та належить Іпотекодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_4, виданого 12.10.2010 року Управлінням Держкомзему Києво - Святошинського району Київської області на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки № 3945 від 29.10.2005 року, заяви власника № 2258 від 07.09.2010 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі № 12, вартість якого, на підставі Звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки від 08.08.2014, проведену суб'єктом оціночної діяльності ТОВ «Консалтінгова компанія «Бі.Еф.Сі.»» (Сертифікат суб'єкта оціночної діяльності № 16085/14 від 04.03.2014р., виданий ФДМ України) складає 12 399 577,00 гривень (дванадцять мільйонів триста дев'яносто дев'ять тисяч п'ятсот сімдесят сім гривень, 00 копійок) без врахування ПДВ.

З аналізу вищезазначених норм права вбачається, що підставою для державної реєстрації права власності щодо нерухомого майна є, зокрема, саме судове рішення, яке набрало законної сили.

Як вже встановлено судом та не заперечується сторонами, що Рішенням Апеляційного суду Київської області від 02.04.2015 р. по справі №369/8770/14-ц, визнано права власності за Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на спірні земельні ділянки.

Судове рішення було проголошено у відкритому судовому засіданні, а отже у відповідності до 218 ЦПК України судове рішення набрало законної сили з моменту проголошення.

Таким чином, судом першої інстанції правильно не бралось до уваги посилання Позивача на Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 жовтня 2014 року, оскільки в матеріалах справи наявна копія Рішення Апеляційного суду Київської області від 02.04.2015 р. по справі №369/8770/14-ц задоволено апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк». Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 жовтня 2014 року скасувати та ухвалити нове.

Згідно з ч.4 ст. 9 Закону 1952-IV Державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації. Втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян та їх об'єднань у діяльність державного реєстратора, пов'язану з проведенням державної реєстрації прав, забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Пунктом 2 Порядку N 868, передбачено, що Державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) проводять орган державної реєстрації прав та нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно (далі - нотаріус). Орган державної реєстрації прав проводить: державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно за місцем розташування такого майна; державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно незалежно від місця розташування такого майна; облік безхазяйного нерухомого майна за місцем розташування такого майна. Якщо нерухоме майно розміщене в межах території, на якій діють два і більше органів державної реєстрації прав, державна реєстрація речових прав, облік безхазяйного нерухомого майна проводяться одним з таких органів, що обрані заінтересованою особою або уповноваженою нею особою (далі - заявник). Нотаріус, яким вчинено нотаріальну дію з нерухомим майном, проводить державну реєстрацію прав, набутих виключно у результаті вчинення такої дії. У разі коли у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном виникають речові права, що є похідними від права власності, за відсутності державної реєстрації права власності на таке майно у Державному реєстрі прав нотаріус, яким вчиняється нотаріальна дія, одночасно проводить державну реєстрацію права власності на таке майно та державну реєстрацію речового права, що є похідним від нього.

У відповідності до п. 2.1, 2.6 Порядку N 3502/5, для внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав заявник подає органу державної реєстрації прав, державним реєстратором якого було проведено державну реєстрацію прав, або нотаріусу, яким проведено державну реєстрацію прав, заяву та документи, визначені цим Порядком. У разі ліквідації державної нотаріальної контори, зупинення або припинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса заява подається до органу державної реєстрації прав за місцем розташування нерухомого майна. Заява подається щодо кожного об'єкта нерухомого майна окремо. Для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили, та копії документів, визначених у пункті 2.3 цього розділу.

Встановлено, що саме на підставі Рішення Апеляційного суду Київської області від 02.04.2015 р. по справі №369/8770/14-ц державним реєстратором було внесено відповідний запис та прийнято рішення, а отже позовні вимоги Позивача в частині щодо визнання протиправними та скасувати рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області Галкіна Євгена Володимировича від 24.07.2015 р. щодо здійснення державної реєстрації права приватної власності ПАТ "Дельта Банк" () на земельні ділянки за кадастровими номерами: НОМЕР_2 та НОМЕР_3 за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Чайки є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

В частині позовних вимог щодо зобов'язати Реєстраційну службу Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області внести до Державного реєстру прав записи про скасування державної реєстрації права власності ПАТ "Дельта Банк" () на земельні ділянки за кадастровими номерами: НОМЕР_2 та НОМЕР_7 адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Чайки; визнати протиправними та скасувати рішення державного реєстратора Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Філюка Сергія Петровича а від 30.07.2015 р. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо земельних ділянок за кадастровими номерами: НОМЕР_4 та НОМЕР_3 за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Чайки та зобов'язати Департамент державної реєстрації Міністерства юстиції України внести до Державного реєстру прав записи про скасування державної реєстрації та їх обтяжень щодо земельних ділянок за кадастровими номерами: НОМЕР_2 та НОМЕР_3 за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Чайки, слід зазначити наступне.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 р. на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Слід звернути увагу на положення Постанови Вищого адміністративного суду України від 21.10.2010 р. № П-278/10, якою встановлено, що з огляду на положення Кодексу адміністративного судочинства України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Отже, адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Аналіз норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя.

Під дискреційним повноваженням суд розуміє таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, що визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення. Суд є правозастосовуючим органом, тобто, не створюючи нових правових норм, не підміняючи собою органи виконавчої та законодавчої влади, на підставі закону у встановленому процесуальним законом порядку вирішує справи.

Отже, внесення записів до Державного реєстру прав передбачені нормами ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", а саме: Записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

У відповідності до п.2.6 Порядку N 3502/5, для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили, та копії документів, визначених у пункті 2.3 цього розділу.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що зобов'язати Реєстраційну службу Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області внести до Державного реєстру прав записи про скасування державної реєстрації права власності ПАТ "Дельта Банк" () на земельні ділянки за кадастровими номерами: НОМЕР_2 та НОМЕР_7 адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Чайки; визнати протиправними та скасувати рішення державного реєстратора Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Філюка Сергія Петровича а від 30.07.2015 р. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо земельних ділянок за кадастровими номерами: НОМЕР_2 та НОМЕР_3 за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Чайки та зобов'язати Департамент державної реєстрації Міністерства юстиції України внести до Державного реєстру прав записи про скасування державної реєстрації та їх обтяжень щодо земельних ділянок за кадастровими номерами: НОМЕР_2 та НОМЕР_3 за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Чайки буде втручанням в дискреційні повноваження, оскільки законодавчо прямо передбачені дії посадових осіб реєстраційної служби у випадку скасування судом певних рішень про реєстрацію, зокрема, речових прав внесення відповідних відомостей.

Слід звернути увагу позивача, що ним не правильно вибрано спосіб захисту порушених права, оскільки в справі відносно вилучення майна з незаконного володіння підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а не скасування реєстраційних дії .

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 41, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 грудня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення цієї ухвали у повному обсязі, тобто з 01 березня 2016 року.

(Повний текст ухвали виготовлено - 25 лютого 2016 року).

Головуючий суддя:

Судді:

.

Головуючий суддя Костюк Л.О.

Судді: Твердохліб В.А.

Бужак Н.П.