Справа № 816/4690/15
Суддя: Л.О. Єресько
Дата ухвалення: 2016-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2016 року м. ПолтаваСправа №816/4690/15

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Єресько Л.О.,

за участю:

секретаря судового засідання - Шевченко О.С.,

представників відповідачів - Котенка М.М., Сиромятнікова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування наказу, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, зобов'язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

02 грудня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з даним позовом та з урахуванням заяви про зміну предмета позову від 15.01.2016 просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ УМВС України в Полтавській області від 06.11.2014 №625 о/с у частині звільнення інспектора з організації діяльності спеціальних установ міліції відділу організації служби, забезпечення масових заходів та діяльності спеціальних установ міліції управління громадської безпеки УМВС України в Полтавській області капітана міліції ОСОБА_3 з органів внутрішніх справ;

- зобов'язати УМВС України в Полтавській області розглянути рапорт, поданий 06.11.2015 ОСОБА_3 на ім'я начальника УМВС України в Полтавській області, про звільнення у зв'язку з переходом на роботу в інші міністерства і відомства, у зв'язку із виявленим бажанням проходити службу на посадах в органах та підрозділах Національної поліції України;

- зобов'язати УМВС України в Полтавській області виплатити на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 06.11.2015;

- зобов'язати Головне управління Національної поліції в Полтавській області розглянути кандидатуру ОСОБА_3 для зайняття посади у відповідності до пункту 9 Розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію», у Головному управлінні Національної поліції в Полтавській області та видати відповідний наказ з цього приводу;

- стягнути з УМВС України в Полтавській області та Головного управління Національної поліції в Полтавській області на користь ОСОБА_3 15000,00 грн у якості моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що він з 27.11.2006 проходив службу в органах внутрішніх справ та на підставі наказу УМВС України в Полтавській області від 06.11.2015 №625 о/с звільнений з органів внутрішніх справ за підпунктом "г" пункту 64 Положення про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ в запас у зв'язку із скороченням штатів. Зазначав, що при звільненні з посади відповідачем не дотримано процедури, визначеної статтею 40 Кодексу законів про працю України, а тому оспорюваний наказ є протиправним та підлягає скасуванню. Звертав увагу на те, що ним 06.11.2015 подано рапорт на ім'я начальника УМВС України в Полтавській області полковника міліції Бех О.В. про звільнення зі служби в ОВС у зв'язку з переходом на роботу на посадах в органах та підрозділах Національної поліції України.

Позивач та його представник надали до суду заяву про розгляд справи без їх участі, у якій зазначили, що позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити у повному обсязі.

Представники відповідачів у судовому засіданні проти позову заперечували, просили відмовити у задоволенні позовних вимог.

У наданих до суду письмових запереченнях представник УМВС України в Полтавській області звертав увагу на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_3 Зазначив, що позивач вважається попередженим про звільнення через скорочення штатів в силу положень пункту 8 розділу ХІ Закону України "Про національну поліцію". Наголошував, що Законом України "Про Національну поліцію" не встановлено обов'язку прийняття усіх без винятку працівників міліції на службу в органи поліції. Рапорт ОСОБА_3 від 06.11.2015 розглянуто начальником УМВС України в Полтавській області, однак, з урахуванням характеристики безпосереднього керівника та наявності у позивача чинного дисциплінарного стягнення, прийнято рішення про недоцільність проходження ОСОБА_3 служби в Національній поліції.

Заслухавши пояснення представників відповідачів, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_3 з 27.11.2006 проходив службу в органах внутрішніх справ, з 15.05.2012 - на посаді інспектора з організації діяльності спеціальних установ міліції відділу організації служби, забезпечення масових заходів та діяльності спеціальних установ міліції управління громадської безпеки УМВС України в Полтавській області /а.с. 44-48/.

На момент виникнення спірних відносин питання проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, звільненням із неї, права і обов'язки таких осіб було урегульовано спеціальним законодавством, зокрема Законом України від 20.12.1990 №565-ХІІ "Про міліцію" та Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 №114.

Водночас Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 22.10.2014 №1118-р схвалено Концепцію першочергових заходів з реформування системи Міністерства внутрішніх справ та Стратегію розвитку органів внутрішніх справ.

Зокрема, Концепцією першочергових заходів реформування системи Міністерства внутрішніх справ пропонувалось здійснити комплекс організаційних і практичних заходів, спрямованих на розбудову Міністерства внутрішніх справ як цивільного органу європейського зразка та формування в найближчій перспективі поліції як основного виконавця заходів забезпечення безпеки населення.

Метою Концепції є визначення пріоритетів, основних напрямів, очікуваних результатів та засобів перетворення МВС на правоохоронне багатопрофільне цивільне відомство європейського зразка.

Першочерговими цілями реалізації Концепції, спрямованими на досягнення її мети, окрім іншого, визначено: скорочення значної кількості органів, підрозділів і служб зі спорідненими завданнями та функціями; законодавче визначення оновленої загальної структури МВС, структури і чисельності, завдань та повноважень органів внутрішніх справ та інших умов їх діяльності, пріоритетами якої є виконання соціально - сервісних функцій; усунення дублювання функцій апаратів, відомчих підприємств, установ та організацій; запровадження європейської моделі підготовки та підвищення кваліфікації кадрів органів внутрішніх справ, застосування єдиних уніфікованих стандартів правозастосовної підготовки, спрямованої на підвищення ефективності взаємодії між органами внутрішніх справ різних держав-учасниць Європейського Союзу; підвищення довіри населення до діяльності органів внутрішніх справ, а також авторитету працівника органу внутрішніх справ.

Одним із заходів щодо реалізації положень названої Концепції визначено розроблення та прийняття нових і внесення змін до чинних законодавчих актів з урахуванням європейських норм і стандартів, спрямованих на врегулювання діяльності Національної поліції.

Так, 02.07.2015 Верховною Радою України прийнято Закон України №580-VIІI "Про Національну поліцію", відповідно до преамбули якого цей Закон визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Як зазначено у Пояснювальній записці до проекту Закону України "Про Національну поліцію", основною метою прийняття законопроекту є створення Національної поліції в Україні - органу виконавчої влади, який служитиме суспільству і призначений для охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічного порядку та громадської безпеки.

Відповідно до пункту 1 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" він набирає чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування, крім пунктів 1, 2, 3, 7 - 13, 15, 17 - 18 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону, які набирають чинності з дня, наступного за днем його опублікування.

Закон України "Про Національну поліцію" опублікований в газеті "Голос України", 06.08.2015 №141-142, набув чинності 07.11.2015. Проте, враховуючи приписи пункту 1 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону, пункти 1, 2, 3, 7 - 13, 15, 17 - 18 цього Закону набули чинності з дня, наступного за днем його опублікування, тобто з 07.08.2015.

Пунктом 8 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Так, у ході реформування органів внутрішніх справ наказом УМВС України в Полтавській області від 06.11.2015 №625 о/с позивач звільнений із займаної посади за підпунктом "г" пункту 64 Положення про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ в запас у зв'язку із скороченням штатів /а.с. 42/.

Вказана підстава для звільнення позивача визначена у зв'язку з ліквідацією УМВС України в Полтавській області, наслідком чого є абсолютне скорочення штатів ОВС.

Позивач з даним наказом не погоджується та зазначає, що трудові відносини працівника і роботодавця урегульовані Кодексом законів про працю України, згідно зі статтею 492 якого про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

На переконання позивача, УМВС України в Полтавській області не дотримано зазначених вимог та порушено гарантоване Конституцією України право позивача на працю. За змістом адміністративного позову неправомірність звільнення позивач пов'язує із неврахуванням УМВС України в Полтавській області його права на переважне залишення на службі.

З даного приводу суд звертає увагу на такі обставини.

Відповідно до статті 3 Кодексу законів про працю України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Водночас, за загальним правилом, пріоритетними є норми спеціальних законів, а норми трудового законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо нормами спеціальних законів не врегульовано спірних відносин, та коли про можливість такого застосування прямо зазначено у спеціальному законі.

Аналогічну правову позицію наведено у постанові Верховного Суду України від 17.02.2015 у справі №21-8а15 у справі за позовом Особи до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

З урахуванням наведеної правової позиції, суд зазначає, що у спірних відносинах питання попередження працівників органів внутрішніх справ про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів урегульовано пунктом 8 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію", який є спеціальним законом по відношенню до Кодексу законів про працю України.

За таких обставин, суд погоджується з доводами відповідачів відносно того, що позивач вважається у встановленому законом порядку повідомленим про скорочення штатів в силу наведеної вище норми спеціального закону, а положення статті 492 Кодексу законів про працю України до спірних відносин не застосовуються.

Згідно з пунктом 9 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_3 06.11.2015 подав рапорт на ім'я начальника УМВС України в Полтавській області полковника міліції Бех О.В., у якому, з огляду на наявне бажання продовжити службу на посадах в органах та підрозділах Національної поліції України, просив звільнити його зі служби в ОВС у зв'язку з переходом на роботу в інші міністерства і відомства /а.с. 118/.

Як пояснив у судовому засіданні представник УМВС України в Полтавській області, зазначений рапорт було розглянуто начальником УМВС України в Полтавській області та за результатами його розгляду прийнято рішення про недоцільність проходження служби позивачем у Національній поліції України.

При цьому, у ході розгляду рапорту начальником УМВС України в Полтавській області витребувано та досліджено особову справу ОСОБА_3, характеристику безпосереднього керівника та інші відомості.

Зокрема, за змістом характеристики від 05.11.2015 за підписом начальника УГБ УМВС України в Полтавській області полковника міліції Козленка В.М. позивач характеризується посередньо, як недобросовісний працівник, схильний до ухиляння від виконання службових обов'язків, емоційно не стриманий та схильний перекладати вину у особистих невдачах на оточуючих /а.с. 49/.

Крім того, на дату виникнення спірних відносин позивач мав чинне дисциплінарне стягнення - догану, за порушення службової дисципліни, що виявилося в неналежному виконанні своїх функціональних обов'язків, застосоване на підставі наказу УМВС України в Полтавській області від 09.09.2015 №979 /а.с. 119/.

За змістом пункту 9 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" визначена можливість колишніх працівників органів внутрішніх справ бути прийнятими на службу до поліції у спрощеній процедурі без проходження ними конкурсу, однак ці положення не містять в жодному випадку обов'язку керівників цих установ безапеляційно приймати до лав поліції усіх без винятку працівників лише за фактом виявлення останніми такого бажання, та допускає оцінку здатності працівника на виконання завдань, поставлених перед новоутвореною структурою поліції.

Із наведеного аналізу, суд дійшов висновку, що при вирішенні питання про прийняття колишніх працівників органів внутрішніх справ до Національної поліції у спрощеній процедурі без проходження конкурсу керівництвом як УМВС України в Полтавській області так і ГУ Національної поліції в Полтавській області повинні були бути враховані особистісні характеристики та їх наслідки на діяльність цих працівників з огляду на концепцію реформування органів внутрішніх справ задля досягнення її мети.

Згідно витягу з наказу від 06.11.2015 № 5 о/с на начальника УМВС України в Полтавській області Беха О.В. було покладено тимчасове виконання обов'язків за вакантною посадою начальника ГУ Національної поліції в Полтавській області /а.с. 124/.

Тож, варто констатувати, що начальник УМВС України в Полтавській області, який одночасно тимчасово виконував обов'язки за вакантною посадою начальника ГУ Національної поліції в Полтавській області, розглянув рапорт ОСОБА_3, надав йому адекватну оцінку та, з урахуванням характеристики безпосереднього керівника і наявності у позивача чинного дисциплінарного стягнення, прийняв обґрунтоване рішення про недоцільність проходження ОСОБА_3 служби в поліції.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 №730 "Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ" передбачено ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ України. Станом на момент розгляду справи судом Управління МВС в Полтавській області перебуває в стадії припинення.

Наказом МВС України від 06.11.2015 №1388 "Про організаційно-штатні питання" скасовано всі штати та скорочено усі посади в УМВС України в Полтавській області /а.с. 122, 123/, звільнено абсолютно всіх працівників, а отже подальше проходження позивачем служби в цих органах (використання на службі) є неможливим.

Враховуючи зазначене, суд не приймає до уваги доводи позивача про неврахування керівництвом відповідачів його права на переважне залишення на службі.

Згідно із підпунктом "г" пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.

У відповідності до пункту 10 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію", працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

За змістом пункту 9 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" прийняття на службу в поліцію працівників міліції, які виявили бажання проходити службу у її структурі, здійснюється шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Отже, судом встановлено, що за наслідками розгляду рапорту ОСОБА_3 не було прийнято наказу про призначення останнього на посаду поліцейського у будь-якому органі поліції, а тому він не був прийнятий на службу до її лав. Судом встановлено, що заяви на проходження конкурсу на посади що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції, позивач не подавав.

Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд дійшов висновку про те, що наказом УМВС України в Полтавській області від 06.11.2015 №625 о/с інспектора з організації діяльності спеціальних установ міліції відділу організації служби, забезпечення масових заходів та діяльності спеціальних установ міліції управління громадської безпеки УМВС України в Полтавській області капітана міліції ОСОБА_3 правомірно звільнено з органів внутрішніх справ на підставі підпункту "г" пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ - у запас через скорочення штатів.

При цьому суд зауважує, що позивач не позбавлений прав та можливостей претендувати на посаду поліцейського шляхом проходження конкурсу.

З приводу тверджень позивача про те, що йому у день звільнення не видано копію наказу та трудову книжку, суд встановив такі обставини.

Матеріалами справи підтверджено, що листом від 06.11.2015 вих. №1/2-3885 позивача повідомлено про його звільнення з ОВС та роз'яснено, що для отримання трудової книжки, відповідних документів та проведення розрахунку необхідно прибути до УМВС України в Полтавській області /а.с. 116/. Даний лист ОСОБА_3 отримав 11.11.2015, що підтверджено відміткою у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення /а.с. 116/.

При цьому залученою до матеріалів справи копією розписки позивача від 22.12.2015 підтверджено, що трудову книжку йому вручено 22.12.2015 /а.с. 117/.

Адміністративний позов ОСОБА_3 не містить позовних вимог пов'язаних із цією обставиною, як то стягнення середнього заробітку за період, протягом якого позивачу не було вручено трудову книжку, а тому посилання останнього на положення Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників не стосуються предмета доказування у даній справі та не впливає на правову оцінку по суті заявлених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладені фактичні обставини справи у їх сукупності, суд дійшов висновку, що підстави для скасування спірного наказу про звільнення позивача з ОВС відсутні як і підстави для зобов'язання УМВС України в Полтавській області розглянути рапорт, поданий 06.11.2015 ОСОБА_3 на ім'я начальника УМВС України в Полтавській області, про звільнення у зв'язку з переходом на роботу в інші міністерства і відомства, а тому у задоволенні позову ОСОБА_3 у даній частині належить відмовити.

Так само, не підлягає задоволенню вимога позивача про зобов'язання УМВС України в Полтавській області виплатити на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 06.11.2015, оскільки вона є похідною від вимоги про скасування наказу про звільнення.

З приводу позовних вимог позивача про стягнення з відповідачів моральної шкоди у розмірі 15 000,00 грн, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 2371 Кодексу законів про працю України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Окремих дій посадових осіб УМВС України в Полтавській області та ГУ НП в Полтавській області, які б порушували трудові права позивача, крім тих, що виразилися у видачі оспорюваного наказу, правова оцінка суду якому надана вище, позивачем не наведено, а судом не встановлено.

Оскільки наказ УМВС України в Полтавській області про звільнення ОСОБА_3 з органів внутрішніх справ судом визнано правомірним, а у спірних відносинах відсутні будь-які інші порушення трудових прав позивача, підстави для стягнення з відповідачів на користь ОСОБА_3 моральної шкоди відсутні.

Приймаючи до уваги встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими врегульовано спірні відносини, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_3 повністю.

Підстави для розподілу судових витрат - відсутні.

Керуючись статтями 2, 7-11, 69-71, 86, 94, 122, 128, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування наказу, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, зобов'язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання її копії з одночасним надісланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови складено 24 лютого 2016 року.

Суддя Л.О. Єресько