Справа № 804/19213/14
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2016-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 лютого 2016 рокусправа № 804/19213/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Богданенка І.Ю.,

суддів: Дадим Ю.М. Уханенка С.А. ,

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу державного підприємства «Придніпровська залізниця»

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2014 року

у справі №804/19213/14

за позовом державного підприємства «Придніпровська залізниця»

до Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції

про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування постанов про стягнення з боржника виконавчого збору,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2014 року державне підприємство «Придніпровська залізниця» звернулося у Дніпропетровський окружний адміністративний суд з позовом до Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, в якому просить визнати протиправними дії старшого державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Біловола В.О. щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору у розмірі 10000 гривень у виконавчому провадженні № 44005376; визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Біловола В.О. про стягнення виконавчого збору у розмірі 10000 грн. у виконавчому провадженні № 44005376.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2014 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, державне підприємство «Придніпровська залізниця» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нову, якою визнати протиправними дії старшого державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Біловола В.О. щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору у розмірі 1675,64 гривень у виконавчому провадженні № 44005376, скасувати постанову старшого державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Біловола В.О. про стягнення виконавчого збору у розмірі 1675,64 гривень по виконавчому провадженню №44005376.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2014 року у справі №180/327/14-ц(2/180/455/14) позов ОСОБА_2 задоволено частково, стягнуто солідарно з державного підприємства «Придніпровська залізниця» та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 в відшкодування моральної шкоди 100000 гривень.

11 липня 2014 року до Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції звернулася із заявою про примусове виконання рішення ОСОБА_2 з виконавчим листом №2/180/455/2014 виданого 19 червня 2014 року.

16 липня 2014 року старшим державним виконавцем Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Біловолом В.О. відкрито виконавче провадження ВП №44005376 про стягнення з державного підприємства «Придніпровська залізниця» на користь ОСОБА_2 суми моральної шкоди 100000 гривень та визначено строк самостійного виконання виконавчого листа до 22 липня 2014 року.

Копіями платіжних доручень від 18 липня 2014 року №2168, №2169 підтверджується сплата державним підприємством «Придніпровська залізниця» на користь ОСОБА_2 83243,60 гривень суми відшкодування моральної шкоди та сплата на користь держави податку із суми моральної шкоди у розмірі 16756,40 грн., які були сплачені з урахуванням вимог статтей 167, 168 Податкового кодексу України та податкової консультації Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області від 03 жовтня 2014 року №26134/10/28-01-48-30.

Листом від 21 липня 2014 року за № НЮв-4/697 державне підприємство «Придніпровська залізниця» повідомило Кіровський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про добровільне виконання виконавчого листа у виконавчому провадженні №44005376.

22 липня 2014 року державним виконавцем винесено постанову про зупинення виконавчого провадження №44005376, у зв'язку із зверненням державного підприємства «Придніпровська залізниця» до суду із заявою про роз'яснення рішення суду.

05 листопада 2014 року державним виконавцем Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Біловолом В.О. винесено постанову про поновлення виконавчого провадження у зв'язку з надходженням на адресу відділу ухвали про роз'яснення та 06 листопада 2014 року винесено постанову про стягнення з позивача виконавчого збору у розмірі 10000 гривень у виконавчому провадженні №44005376.

06 листопада 2014 року державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №42630210, якою було накладено арешт на все майно боржника.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 14 листопада 2014 року державним виконавцем була винесена постанова про виправлення допущеної в процесуальному документі помилки, а саме у постанові про стягнення з боржника виконавчого збору ВП №44005376 від 06 листопада 2014 року в частині стягнення суми виконавчого збору вважати чинною суму 1675,64 гривень замість помилкової 10000 гривень.

У запереченнях на адміністративний позов відповідач зазначає, що 07 листопада 2014 року на його адресу надійшла виписка з держказначейства, згідно якої, державним підприємством «Придніпровська залізниця» було перераховано на рахунок відділу 06 листопада 2014 року суму залишку боргу на користь ОСОБА_2 16756,40 гривень.

10 грудня 2014 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №44005376, в якій зазначено, що рішення виконано фактично у повному обсязі згідно з виконавчим документом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана постанова про стягнення з боржника виконавчого збору у виконавчому провадженні №44005376 прийнята відповідачем у межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією України та законами України.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з правовою позицією суду першої інстанції та зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164, підпункту «а» пункту 171.2 статті 171, пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім: а) сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров'ю. Особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших доходів, є податковий агент - для оподатковуваних доходів з джерела їх походження в Україні. Особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані: своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок; подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається.

Відповідно до підпункту 168.1.1, підпункту 168.1.2 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 Податкового кодексу України. Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

Нормами Податкового кодексу України передбачено обов'язок податкових агентів по утриманню суми податку на дохід фізичної особи та перерахування його до бюджету. Сума моральної шкоди, яка стягується на користь фізичної особи визнається доходом такої фізичної особи, платник який відшкодовує суму морального збитку поряд з перерахуванням коштів особі утримує суму податку. Сума податку сплачується з суми належної до сплати фізичній особі.

Відповідно до частини 1 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини 1, 3 статті 27, частини 1 статті 28 Закону України «Про виконавче провадження», у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення. У разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір та витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються. У разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення, за яким боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавчий збір стягується в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та виконання боржником рішення після закінчення строку для самостійного його виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

Як вбачається з матеріалів справи, 18 липня 2014 року на виконання рішення суду та у встановлений державним виконавцем строк, позивач виконав рішення суду в повному обсязі з урахуванням вимог Податкового кодексу України та надав документальне підтвердження цьому відповідно до статті 27 Закону України «Про виконавче провадження».

Однак, не зважаючи на здійснення позивачем перерахування вищезазначених коштів 06 листопада 2014 року державним виконавцем було винесено постанову про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні №44005376.

З огляду на зазначене, позивач виконав у повному обсязі виконавчий документ, оскільки виплатив грошові кошти у рахунок відшкодування моральної шкоди на користь фізичної особи згідно норм Податкового кодексу України.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо наявності підстав для скасування постанови старшого виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Біловола В.О. про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні №44005376.

Щодо позовних вимог державного підприємства «Придніпровська залізниця» про визнання протиправними дій старшого державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Біловола В.О. щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні № 44005376, слід зазначити наступне.

Відповідно до статті 2, пункту 1 частини 2 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

Із наведених норм права випливає, що позивач на власний розсуд визначає чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень.

Проте ці рішення, дія або бездіяльність у будь-якому випадку повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин.

У відповідності до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Згідно чинного законодавства вчинення державним виконавцем дій по винесенню постанов про стягнення з боржника виконавчого збору прямо передбачено у повноваженнях державного виконавця. Тобто, вказані дії державного виконавця є частиною процесу реалізації державним виконавцем своїх повноважень, наданих йому чинним законодавством. Результатом реалізації цих повноважень є винесення у відповідній формі рішення, яке породжує юридичні наслідки для позивача, а саме: постанов про стягнення виконавчого збору у випадках, передбачених Законом України «Про виконавче провадження».

Отже, виключно результат реалізації повноваження державного виконавця (а саме - рішення контролюючого органу), а не процес реалізації його повноважень (як то, дії по винесенню постанов) може бути об'єктом судового оскарження. А дотримання державним виконавцем вимог актів законодавства щодо порядку здійснення виконавчого провадження входить до предмету доказування при розгляді спору про правомірність рішення, прийнятого державним виконавцем під час здійснення виконавчого провадження.

На підставі викладеного суд апеляційної інстанції вважає за необхідне відмовити у задоволенні вказаних позовних вимог позивача, оскільки оскаржувані дії державного виконавця не є діями суб'єкта владних повноважень у розумінні пункту 1 частини2 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України.

За таких обставин, судом першої інстанції ухвалено рішення при неповному з'ясуванні обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи, з порушенням норм матеріального права, що є підставою для скасування постанови суду з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позову.

Частиною 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини 3 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Документально підтвердженими судовими витратами державного підприємства «Придніпровська залізниця» у справі є сплата судового збору.

З урахуванням часткового задоволення позовних вимог, сума судового збору, що підлягає стягненню на користь державного підприємства «Придніпровська залізниця» за рахунок бюджетних асигнувань Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції становить 2375,10 гривень.

Також, сума судового збору, що підлягала сплаті за подання апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції, обчислена відповідно до норм Закону України «Про судовий збір» складає 2009,70 гривень; державним підприємством «Придніпровська залізниця» за подання апеляційної скарги сплачено 2273,70 гривень, що підтверджується квитанцією №1092 від 22 січня 2016 року на суму 1488,09 гривень та квитанцією №6928 від 02 листопада 2015 року на суму 785,61 гривень.

Отже, державним підприємством «Придніпровська залізниця» за подання апеляційної скарги внесено судового збору на 264 гривень, більше ніж встановлено законом.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 202, 207, 212 Кодексу адміністративного судочинства України,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу державного підприємства «Придніпровська залізниця» - задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2014 року - скасувати.

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області про стягнення з державного підприємства «Придніпровська залізниця» виконавчого збору від 06 листопада 2014 року ВП №44005376.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь державного підприємства «Придніпровська залізниця» сплачений судовий збір у розмірі 2375,10 гривень (дві тисячі триста сімдесят п'ять гривень 10 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції.

Повернути державному підприємству «Придніпровська залізниця» надміру сплачені кошти судового збору за подання апеляційної скарги на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2014 року у сумі 264 гривень за квитанцією №6928 від 02 листопада 2015 року.

Виконання ухвали в частині повернення державному підприємству «Придніпровська залізниця» надміру сплачених коштів доручити Управлінню Державної казначейської служби України у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: І.Ю. Богданенко

Суддя: Ю.М. Дадим

Суддя: С.А. Уханенко

З оригіналом згідно.

Помічник судді А.В. Гуржій