Справа № 2-а-1389/10/2570
Суддя: Федотов І.В.
Дата ухвалення: 2011-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2-а-1389/10/2570 Головуючий у 1-й інстанції: Клопота С.Л.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" лютого 2011 р. м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Федотова І.В.,

суддів Глущенко Я.Б. та Мельничука В.П.,

при секретарі Конюшенко Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Ічнянському районі Чернігівської області на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2010 року у справі за адміністративним позовом Державної податкової інспекції у Ічнянському районі Чернігівської області до Закритого сільськогосподарського акціонерного товариства «ОСОБА_2 Агєєва»про стягнення заборгованості податку з доходів фізичних осіб, -

ВСТАНОВИЛА:

Державна податкова інспекція у Ічнянському районі Чернігівської області (далі позивач) звернулася до суду з позовом до Закритого сільськогосподарського акціонерного товариства «ОСОБА_2 Агєєва»(далі відповідач) про стягнення заборгованості податку з доходів фізичних осіб в розмірі 326 662,84 грн.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2010 року позов задоволено частково, стягнуто з відповідача борг в розмірі 933,07 коп.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог, як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та не повно відображає обставини справи.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду доповідача, сторони, які прибули в судове засідання, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.198, п.2 ч.1 ст.202 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції неповно зясовано обставини, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення справи.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що з звернувшись в березні 2010р. до суду з позовної заявою про стягнення з відповідача боргу, початком виникнення якого є жовтень 2006 року, позивач пропустив строк звернення до суду з позовною заявою, встановленого ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства, в звязку з чим заборгованість, що виникла в період з жовтня 2006р. по березень 2009р. не підлягає стягненню.

В своїй апеляційній скарзі позивач зазначає, що Законом України від 21.12.2000р. № 2181-III «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», зокрема статтею 15, передбачено спеціальний термін звернення до суду про стягнення податкової заборгованості 1095 днів.

Колегія суддів погоджується з твердженням позивача щодо неправомірності застосування судом першої інстанції строків, визначених ст. 99 КАС України, в даних конкретних правовідносинах.

Так, при вирішенні конкуренції між положеннями частини другої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України і нормами статей 5 та 15 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»судам слід враховувати приписи частини третьої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України.

Остання передбачає, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Виходячи з наведеної норми Кодексу адміністративного судочинства України, строки звернення з адміністративним позовом та порядок їх обчислення можуть встановлюватися також іншими законами, в тому числі Законом України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

Таким чином, строк звернення платника податків з позовом до адміністративного суду щодо оскарження рішення контролюючого органу про нарахування податкового зобовязання визначається на підставі норм статей 5 та 15 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»і становить 1095 днів з моменту отримання відповідного податкового повідомлення.

Разом з тим, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне.

Позивачем в його апеляційній скарзі зазначено, що специфіка оподаткування податком з доходів фізичних осіб (порядок сплати), не передбачає застосування положень Закону України №2181, що регулюють порядок досудового погашення податкового боргу шляхом надсилання боржнику податкових вимог, передачі його активів в податкову заставу та послідуючий їх продаж в порядку ст. 10 вказаного Закону. Розрахунок 1 ДФ не є податковою декларацією в розумінні вказаного Закону, що є передумовою неможливості визначення суми податкового зобовязання контролюючим органом.

Так, згідно ст. 2 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», платниками податку з доходів фізичних осіб є фізичні особи резиденти, зокрема працівники, які отримують як доходи з джерелом їх походження з території України, так i іноземні доходи, та нерезиденти, які отримують доходи з джерелом їх походження з території України.

Обовязки нарахування, утримання та сплати (перерахування) податку до бюджету відповідно до пп. 8.1.1 п. 8.1 ст. 8 цього Закону покладено на податкового агента, який нараховує (виплачує) оподатковуваних дохід на користь платника податку, утримує податок від суми такого доходу за його рахунок.

Податковий агент юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ) або фізична особа чи представництво нерезидента юридичної особи, які незалежно від їх організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками зобовязані нараховувати, утримувати та сплачувати податок з доходів фізичних осіб до бюджету від імені та за рахунок платника податку, вести податковий облік та подавати податкову звітність до податкових органів відповідно до закону, а також нести відповідальність за порушення норм Закону.

У разі коли податковий агент до або під час виплати доходу на користь платника податку не здійснює нарахування, утримання або сплату (перерахування) цього податку, відповідальність за погашення суми податкового зобовязання або податкового боргу, що виникає внаслідок таких дій i який є узгодженим податковим зобовязанням, покладається на такого податкового агента.

Юридична особа за своїм місцезнаходженням та місцезнаходженням своїх підрозділів, а підрозділ, якому в установленому порядку надано повноваження щодо нарахування, утримання i сплати (перерахування) до бюджету податку (далі уповноважений підрозділ), за своїм місцезнаходженням одночасно з поданням документів на отримання коштів для виплати належних платникам податку доходів сплачує (перераховує) суми утриманого податку на відповідні розподільчі рахунки, відкриті в територіальних управліннях Держказначейства України.

Утримання нарахованої суми податку з виплачуваних платнику доходів здійснюється при їх фактичній виплаті.

Утримання у платника нарахованої суми податку здійснюється податковими агентами за рахунок будь-яких коштів, які виплачуються податковим агентом платнику, при фактичній виплаті таких коштів платнику або за його дорученням третім особам.

Перерахування утриманого з доходів платника податку здійснюється не пізніше дня фактичного отримання готівкових коштів на виплату доходу, а також дня перерахування доходу з рахунків податкових агентів у банківській установі на рахунки платника або за його дорученням на рахунки третіх осіб.

Преамбулою Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»встановлено, що цей Закон є спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів).

Статтею 5 вищевказаного Закону України передбачена процедура самостійного та адміністративного узгодження податкового боргу платника податків, що є необхідною умовою для визначення суми податкового зобовязання, як суми податкового боргу.

У відповідності до п. 1.3 ст. 1 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», податковий борг (недоїмка) це податкове зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов'язання.

Таким чином, для набуття статусу податкового боргу, сума податкового зобовязання платника податків має бути самостійно узгодженою або узгодженою адміністративному чи судовому порядку.

Відповідно до п. 10 «Про затвердження Інструкції про порядок застосування та стягнення сум штрафних (фінансових) санкцій органами державної податкової служби»факти порушень податкового та іншого законодавства посадова особа органу державної податкової служби оформляє актом перевірки, в якому чітко викладається зміст порушення з обґрунтуванням порушених норм законодавчих актів та вказуються конкретні їх пункти і статті. Такий акт підписується посадовими особами контролюючого органу та підприємства.

У відповідності до п. 6.1 ч. 6 Наказу Державна податкова адміністрація, від 17.03.2001, №110 «Про затвердження Інструкції про порядок застосування та стягнення сум штрафних (фінансових) санкцій органами державної податкової служби», згідно з чинним законодавством органам державної податкової служби надано право застосовувати до платників податків штрафні та фінансові санкції у порядку та розмірах, установлених законодавством.

Так, п.п. 6.1.9 п. 6.1 ч. 6 вказаного Наказу, передбачено, що органам державної податкової служби надано право застосовувати до платників податків штрафні та фінансові санкції до платників податків - податкових агентів, на яких згідно із законами з питань оподаткування покладено обов'язок нараховувати, утримувати та сплачувати до бюджету податок з доходів фізичних осіб (прибутковий податок з громадян) від імені та за рахунок таких фізичних осіб, вести податковий облік та подавати податкову звітність податковим органам відповідно до законодавства, дія цього підпункту застосовується в усіх випадках ненарахування (неповного нарахування) сум цього податку.

Згідно п. 11 вищевказаної інструкції податкове повідомлення-рішення або рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій за розглядом матеріалів перевірки приймає керівник органу державної податкової служби або його заступник за формою та згідно з вимогами, установленими Порядком направлення органами державної податкової служби України податкових повідомлень платникам податків та рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій, затвердженим наказом Державної податкової адміністрації України від 21.06.2001 № 253, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 06.07.2001 за № 567/5758 (із змінами та доповненнями), протягом десяти робочих днів від дня реєстрації акта перевірки або вручення його поштою платнику податків (на підставі відмітки на поштовому повідомленні), а за наявності заперечень посадових осіб платника податків щодо акта перевірки - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Отже, за відсутності податкового повідомлення-рішення, яким би позивачу було визначено суму податкового зобовязання з податку з доходів фізичних осіб, прийнятого на підставі висновків акта, що міститься в матеріалах справи, вимоги позивача про стягнення з відповідача суми заборгованості з податку з доходів фізичних осіб є необґрунтованими.

Керуючись ст.ст. 160, 199, 202, 205, 207, 254 КАС України колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Ічнянському районі Чернігівської області задовольнити частково.

Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2010 року скасувати та постановити нову постанову, якою в задоволенні позову Державної податкової інспекції у Ічнянському районі Чернігівської області відмовити повністю за безпідставністю.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: І.В. Федотов

Судді: Я.Б. Глущенко

ОСОБА_3

Повний текст постанови виготовлено 18.02.2011 року.