Справа № 817/81/16
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2016-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №817/81/16

19 лютого 2016 року 15 год. 55хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Шарапи В.М., за участю секретаря судового засідання Климчук В.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1,

відповідача: представник Скіданова О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_3

до Рівненської митниці Державної фіскальної служби
про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу , -
ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправним та скасування наказу Рівненської митниці ДФС від 30 грудня 2015 року №317-к "Про звільнення ОСОБА_3.", поновлення ОСОБА_3 на посаді державного інспектора митного поста "Удрицьк" Рівненської митниці ДФС з 30 грудня 2015 року, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 30 грудня 2015 року по день фактичного поновлення на роботі.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги. Обґрунтовує їх тим, що підставою для звільнення ОСОБА_3 за пунктом 7 статті 40 КЗпП України відповідач зазначив перебування його на робочому місці 24 грудня 2015 року у стані алкогольного сп'яніння. Однак вважає, що такий висновок є необґрунтованим, оскільки 24 грудня 2015 року позивача було затримано під час виконання службових обов'язків слідчим військової прокуратури Рівненського гарнізону о 13:30 год. З 14:21 год. до 17:30 год. за його участю проводились слідчі дії - огляд місця події. На роботу він прийшов тверезим, а після проведення слідчих дій, перебуваючи в стані сильного хвилювання, за відсутності заперечень з боку представників правоохоронних органів, вжив алкогольні напої, які у нього не були вилучені при затриманні. Це відбулось після роботи, про що свідчить час освідчення ОСОБА_3 на стан сп'яніння - 25 грудня 2015 року о 02:30 год.

Визначення стану сп'яніння, на думку представника позивача, також проведено з порушенням встановленого: постановою КМ України від 17.12.2008 року Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду; наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2005 №1452/735 про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції - строку проведення такого огляду, який повинен становити не більше двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Також представник позивача вказує на те, що не було дотримано процедури при звільненні ОСОБА_3, оскільки, в порушення статті 43 КЗпП України, відповідачем не отримано згоди на звільнення органу первинної профспілкової організації та в порушення вимог статті 149 цього ж кодексу від нього не відібрано письмові пояснення.

Відповідач позов не визнав. Представник відповідача в судовому засіданні обґрунтовує правомірність звільнення ОСОБА_3 тим, що згідно графіка чергувань змін на митному посту "Удрицьк" позивач заступив на чергування на строк з 10:00 год. 24 грудня до 10:00 год. 25 грудня 2015 року. 24 грудня на даному посту було встановлено факт отримання ОСОБА_3 неправомірної вигоди, у зв'язку з чим з 13:30 год. проводились слідчі дії, під час яких встановлено факт перебування позивача на роботі у стані алкогольного сп'яніння. У встановленому порядку такий стан ОСОБА_3 було визначено КЗ "Рівненський обласний центр психічного здоров'я населення" Рівненської області 25 грудня 2015 року о 02:30 год. У цей період часу позивач не був відсторонений від роботи.

Крім того, представник відповідача зазначає, що від позивача не було відібрано у встановленому порядку пояснення через його затримання і обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в порядку КПК України. Згоди профкому на звільнення позивача не потрібно на підставі пункту 7 частини 1 статті 43 КЗпП України, оскільки він є службовою особою органу доходів і зборів, якому присвоєно спеціальне звання.

Представник відповідача вважає, що ОСОБА_3 звільнений з роботи за пунктом 7 статті 40 КЗпП України обґрунтовано, з дотриманням вимог чинного законодавства. У задоволенні позову просить відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, повно і всебічно встановивши обставини адміністративної справи відповідно до норм матеріального права на підставі досліджених судом у судовому засіданні доказів, з дотриманням норм процесуального права, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 з 12.05.2015 року працює державним інспектором митного поста "Удрицьк" Рівненської митниці ДФС, має спеціальне звання радник податкової та митної справи ІІІ рангу (а.с. 64, 83).

Згідно графіка чергувань змін по митному посту "Удрицьк" на грудень 2015 року заступив на чергування з 10:00 год. 24 грудня по 10:00 год. 25 грудня 2015 року (а.с. 51, 54).

24 грудня 2015 року о 13:30 год. ОСОБА_3 було затримано в порядку пункту 1 частини 1 статті 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину - незаконне отримання неправомірної вигоди у розмірі 800 грн. за безмитне перевезення товарів із Республіки Білорусь, без оформлення відповідних документів. З цього часу із позивачем проводились слідчі дії - огляд місця події, під час якого ОСОБА_3 був підданий детальному огляду. Під час огляду алкогольні напої у нього не вилучались. Після проведення слідчих дій того ж дня ОСОБА_3 був доставлений до військової прокуратури Рівненського гарнізону і слідчим військової прокуратури був направлений на медичний огляд на предмет алкогольного або наркотичного сп'яніння. 25 грудня 2015 року о 02:30 год. фахівцями КЗ "Рівненський обласний центр психічного здоров'я населення" Рівненської обласної ради ОСОБА_4 було обстежено та встановлено, що він перебуває у стані алкогольного сп'яніння.

Дані обставини стверджені протоколами огляду місця події та затримання позивача від 24.12.2005 року, направленням №4234 на медичний огляд на предмет виявлення ознак алкогольного чи наркотичного сп'яніння від 24.12.2005 року, актом №2468 медичного огляду і висновком щодо результатів медичного огляду від 25.12.2015 року (а.с. 18-23, 35-38).

Наказом від 30.12.2015 №317-к ОСОБА_3 звільнено з посади державного інспектора митного поста "Удрицьк" Рівненської митниці ДФС з 30 грудня 2015 року за появу на роботі в нетверезому стані за пунктом 7 статті 40 КЗпП України (а.с. 9).

Дослідженими судом доказами та встановленими обставинами підтверджено правомірність дій відповідача при звільненні позивача з роботи за пунктом 7 статті 40 КЗпП України.

Відповідно до пункту 7 статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння.

Судом достовірно встановлено, що позивач, заступивши у встановленому порядку на роботу, час якої становив з 10:00 год. 24 грудня до 10:00 год. 25 грудня 2015 року, перебував на роботі у стані алкогольного сп'яніння, що підтверджено відповідним медичним висновком. При цьому сам позивач у позовній заяві не заперечує факту вживання ним алкогольних напоїв 24 грудня 2015 року, пояснюючи це своїм психологічним станом після затримання його правоохоронними органами за підозрою у скоєнні злочину. Доводи позивача про те, що він вжив алкогольні напої після його затримання і у зв'язку з цим не перебував на роботі суд до уваги не приймає, оскільки його робочий час під час вживання алкогольних напоїв та встановлення стану алкогольного сп'яніння не закінчився, а затримання за підозрою у скоєнні злочину не може звільняти позивача від відповідальності за перебування на роботі в нетверезому стані. Крім того, суд критично оцінює доводи позивача про вживання алкогольних напоїв після затримання, оскільки під час огляду місця події та огляду самого позивача у нього не було виявлено алкогольних напоїв. З 13:30 год. 24 грудня 2015 року позивач був затриманим в порядку статті 208 КПК України та перебував під постійним наглядом працівників правоохоронних органів до обрання йому запобіжного заходу 27 грудня 2015 року. Даний статус виключає можливість позивача придбати та вжити алкогольні напої.

За таких обставин доводи позивача про те, що він не перебував на роботі в нетверезому стані 24 грудня 2015 року є безпідставними та не підтвердженими належними і допустимими доказами.

Суд відхиляє доводи позивача про те, що освідчення його на стан алкогольного сп'яніння проводилось з порушенням вимог постанови КМ України від 17.12.2008 року Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду та наказу МВС України та МОЗ України від 09.11.2005 №1452/735 Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Дані нормативно-правові акти прийняті на виконання вимог статті 266 КпАП України і регулюють правовідносини у сфері безпеки дорожнього руху та правила освідчення водіїв транспортних засобів на стан алкогольного чи наркотичного сп'яніння з метою притягнення їх до адміністративної відповідальності. А тому на спірні правовідносини дія вказаних постанови КМ України та Інструкції не поширюється.

Не заслуговують на увагу також доводи позивача про порушення при його звільненні вимог статті 43 КЗпП України, а саме звільнення без згоди первинної профспілкової організації.

Частиною 1 статті 43 КЗпП України встановлено, що розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства. Позивач є працівником органу Державної фіскальної служби. Відповідно до Положення про Державну фіскальну службу, затвердженого постановою КМ України від 21 травня 2014 року №236 Державна фіскальна служба України (ДФС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок), державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску. За таких обставин розірвання з позивачем трудового договору з підстав, передбачених пунктом 7 статті 40 КЗпП України не потребує попередньої згоди первинної профспілкової організації, членом якої є ОСОБА_3

Також судом встановлено, що до прийняття рішення про звільнення позивача відповідач не зажадав від нього письмових пояснень. Однак при цьому суд враховує доводи відповідача про неможливість отримати такі пояснення через те, що позивач до 30 грудня 2015 року був відсутній на роботі та не відповідав на телефонні дзвінки посадових осіб Рівненської митниці ДФС.

Крім того, суд вважає, що ця обставина не може бути самостійною підставою для скасування наказу про звільнення з роботи.

Дисциплінарне стягнення до позивача застосовано уповноваженим органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника та у встановлений статтею 148 КЗпП України строк. Відповідачем враховано при прийнятті оспореного наказу враховано ступінь тяжкості вчиненого проступку, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника, який 12.03.2015 року притягувався до дисциплінарної відповідальності (а.с. 73).

За наведених обставин позовні вимоги є необґрунтованими та до задоволення не підлягають.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позивачу - ОСОБА_3 у задоволенні адміністративного позову до Рівненської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Шарапа В.М.