Справа № 444/2605/15-а 2-а/444/53/15
Суддя: Рибачук Андрій Іванович
Дата ухвалення: 2016-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2016 року м. Львів Справа № 876/1001/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Рибачука А. І.,

суддів - Багрія В. М., Старунського Д. М.,

з участю секретаря - Андрушківа І. Я.,

позивача - ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2,

третьої особи - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Жовківського районного суду Львівської області від 25 грудня 2015 року по справі № 444/2605/15-а за позовом ОСОБА_1 до Жовківської міської ради Львівської області про визнання незаконним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_3,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Жовківської міської ради Львівської області (далі - Жовківська міська рада), в якому просила визнати незаконним та скасувати рішення Жовківської міської ради від 14 серпня 2015 року № 83 «Про надання дозволу гр. ОСОБА_3 на розробку проекту відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1», зобов'язати відповідача розглянути у встановленому законом порядку її заяви від 23 вересня 2014 року та від 17 серпня 2015 року.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що відповідачем в порушення вимог статті 118 Земельного кодексу України не розглянуто її заяву від 23 вересня 2014 року про безоплатну передачу земельної ділянки по АДРЕСА_1, а в задоволенні повторної заяви від 17 серпня 2015 року відмовлено. Також вказувала на протиправність надання дозволу ОСОБА_3 на розробку проекту відведення земельної ділянки, щодо якої вона зверталась із заявою про передачу у власність.

Постановою Жовківського районного суду Львівської області від 25 грудня 2015 року в задоволенні вказаного позову відмовлено.

Позивач оскаржила зазначену постанову суду, посилаючись на те, що вона прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та прийняти нову, якою задовольнити її позов.

Апеляційну скаргу обґрунтовує посиланням на обставини, викладені в позовній заяві.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали вимоги поданої позивачем апеляційної скарги та просили її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача в судовому засіданні заперечив проти вимог апеляційної скарги, посилаючись на те, що оскаржуване рішення прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, просив відмовити в її задоволенні.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча відповідача належним чином було повідомлено про дату, час та місце апеляційного розгляду, що відповідно до частини 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи у його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача та її представника, третю особу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Розглядаючи спір по суті заявлених вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги заявлені в межах строку звернення до суду, однак, такі задоволенню не підлягають, так як Жовківська міська рада приймаючи рішення про надання дозволу ОСОБА_3 на розробку проекту відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, відтак і правомірно відмовила позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за цією ж адресою.

Суд вважає, що судом першої інстанції не з'ясовано всіх обставин справи, не надано їм належної правової оцінки, а ухвалене ним судове рішення не відповідає вимогам законності та обґрунтованості, що визначені статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України, з огляду на наступне.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 23 вересня 2014 року ОСОБА_1 звернулась до Жовківського міського голови із заявою про надання їй земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку. Заява була зареєстрована Жовківською міською радою 23 вересня 2014 року

Не отримавши жодної відповіді, 12 серпня 2015 року позивач звернулась до Жовківської міської ради із заявою про надання їй дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 площею 0,1 га, до якої також було додано графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки. Заява була зареєстрована Жовківською міською радою 17 серпня 2015 року.

Листом від 21 серпня 2015 року № 02-14/778 Жовківська міська рада повідомила ОСОБА_1, що рішенням Жовківської міської ради від 14 серпня 2015 року № 83 «Про надання дозволу гр. ОСОБА_3 на розробку проекту відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1» надано дозвіл ОСОБА_3 на розробку проекту відведення земельної ділянки площею 0,1 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1, а також зазначено, що питання виділення їй земельної ділянки було предметом розгляду на засіданні комісії з питань регулювання земельних відносин та охорони навколишнього природного середовища Жовківської міської ради у її присутності, на якому їй було запропоновано іншу земельну ділянку.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 144 Конституції України встановлено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Частиною 1 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Відповідно до пункту 34 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин віднесено до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад.

Згідно зі статтею 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються, зокрема, питання регулювання земельних відносин.

Відповідно до частини 1 статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно з частиною 6 статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

У разі, якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Відповідно до частини 8 статті 118 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Статтею 186-1 Земельного кодексу України передбачено, що підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Відповідно до частини 9 статті 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду (частина 10 статті 118 Земельного кодексу України).

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що для передачі земельної ділянки у власність зацікавлена особа звертається до відповідного органу із заявою для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та для надання її у власність, за результатами розгляду яких визначені в статті 118 Земельного кодексу України органи приймають одне з відповідних рішень.

Необхідно зазначити, що на етапі отримання дозволу на розроблення документації із землеустрою діє принцип мовчазної згоди, оскільки у випадку бездіяльності суб'єкта владних повноважень, внаслідок якої протягом місяця не розглянута заява про надання дозволу на виготовлення проектної документації, тобто не надано дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивованої відмови у його наданні, заявник має право здійснити замовлення проекту відведення земельної ділянки без такого дозволу.

Вказана правова позиція узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою, зокрема, в постанові від 10 грудня 2013 року по справі № 21-358а13.

Разом з тим, необхідно зазначити, що судом першої інстанції не з'ясовано чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом.

Відповідно до частини 2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи викладене, перебіг шестимісячного строку на звернення ОСОБА_1 до суду з позовною вимогою про зобов'язання відповідача розглянути у встановленому законом порядку її заяву від 23 вересня 2014 року розпочався з наступного дня, після закінчення місячного строку, наданого відповідачу для її розгляду, тобто з 23 жовтня 2015 року.

Згідно з частиною 1 статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Відповідно до частини 2 статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

В даному випадку позивач звернулася до суду лише 12 листопада 2015 року, тобто після спливу строку звернення до суду, встановленого частиною 2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, та без викладу обставин, які б свідчили про поважність причин його пропуску, а відтак, суд першої інстанції повинен був залишити вказаний позов в цій частині без розгляду, а не розглядати його по суті заявлених вимог.

Що стосується позовних вимог, заявлених в межах шестимісячного строку звернення до суду, то слід зазначити наступне.

Жовківською міською радою надано суду інформацію про те, що заява ОСОБА_1 від 12 серпня 2015 року про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 не розглядалась на сесії ради, була лише предметом розгляду на засіданні земельної комісії, за наслідками чого заявника повідомлено про прийняте рішення від 14 серпня 2015 року № 83 «Про надання дозволу гр. ОСОБА_3 на розробку проекту відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1», яким надано дозвіл ОСОБА_3 на розробку проекту відведення земельної ділянки, яку позивач просила їй передати у власність.

Відтак, рішення, яким було б вирішено згадану вище заяву протягом місяця з моменту її реєстрації відповідачем не приймалось, що свідчить про допущену ним бездіяльність.

Однак згідно з частиною 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України предметом розгляду в порядку адміністративного судочинства є рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень.

Таким чином, до суду можуть бути оскаржені рішення, дії, бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які порушують права, свободи та інтереси. Втім, задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті позовні вимоги, які відновлюють фактично порушені права, свободи та інтереси особи у сфері публічно-правових відносин.

В іншому разі в задоволенні відповідних позовів має бути відмовлено, оскільки правові наслідки оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності є вичерпаними, а отже, задоволення позову не може призвести до відновлення порушених прав позивача.

Враховуючи те, що бездіяльність Жовківської міської ради щодо розгляду заяви не перешкоджає процесу відведення земельної ділянки, оскільки здійснення позивачем замовлення на виготовлення проектної документації можливе без отримання дозволу на її виготовлення, а оскаржуваним рішенням Жовківської міської ради від 14 серпня 2015 року № 83 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яка перебуває у комунальній власності, ОСОБА_3, чим не порушено жодних прав, свобод чи інтересів позивача, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що відповідно до пункту 4 частини 1 статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нової постанови.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254, 256 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Жовківського районного суду Львівської області від 25 грудня 2015 року по справі № 444/2605/15-а - скасувати та прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 до Жовківської міської ради Львівської області про визнання незаконним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії в частині зобов'язання Жовківської міської ради Львівської області розглянути у встановленому законом порядку заяву ОСОБА_1 від 23 вересня 2014 року залишити без розгляду.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання постанови в повному обсязі, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: А. І. Рибачук

Судді В. М. Багрій

Д. М. Старунський

Повний текст постанови виготовлено 26 лютого 2016 року.