Справа № 802/4013/15-а
Суддя: Заброцька Людмила Олександрівна
Дата ухвалення: 2016-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2016 р. м. Вінниця

Справа № 802/4013/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Заброцької Людмили Олександрівни,

за участю:

секретаря судового засідання: Кулика Віталія Віталійовича,

представника позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: Горобця Д.Г.,

представника третьої особи: не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації у ПАТ "Дельта Банк" Кадирова В.В., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_3 (далі - позивач) з адміністративним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації у публічному акціонерному товаристві "Дельта банк" Кадирова Владислава Володимировича (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю дій Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації у АТ "Дельта Банк" щодо визнання нікчемними операцій по перерахуванню коштів на депозитний рахунок позивача та не включенням позивача до переліку вкладників ПАТ "Дельта Банк" для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування банківського вкладу.

Позивач, вважаючи, що діями відповідача порушено його право на отримання банківського вкладу, звернувся до суду з даним позовом, у якому просить:

- визнати протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства "Дельта банк" Кадирова Владислава Володимировича щодо визнання нікчемним договору №2893 банківського вкладу (депозиту) "Найкращий on-line" у гривнях від 03.12.2014, укладеного між публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" та ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової карти платника податків НОМЕР_1);

- зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства "Дельта банк" Кадирова Владислава Володимировича подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про вкладника ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової карти платника податків НОМЕР_1) стосовно зміни розміру належної йому суми та збільшити її на 195184,16 гривень.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача - уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації у ПАТ "Дельта Банк" у судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись при цьому на письмові заперечення вх. №37297 від 29.12.2015. Також зазначив, що розміщення коштів позивачем на рахунку у ПАТ "Дельта Банк" відбулось шляхом коригування структури банківського балансу через зміну обліку грошових зобов'язань, що в свою чергу призвело до штучного створення підстав для виникнення в Фонду обов'язку здійснити виплати гарантованого відшкодування по таким операціям.

Представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у судове засідання не з'явився, хоча про дату, час і місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення судової повістки.

Разом з тим, свою позицію щодо позову виклав у наданих письмових запереченнях №36305 від 15.12.2015 та письмових поясненнях від 26.01.2016 вх. №1377, у яких просив суд у задоволені позовних вимог відмовити.

За таких обставин, суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи у відсутність представника третьої особи.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності, встановив, що постановою Правління Національного банку України від 30.10.2014 № 692/БТ публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" віднесене до категорії проблемних строком на 180 днів з встановленням певних обмежень в його діяльності.

На момент прийняття Правлінням Національного банку України вказаної постанови № 692/БТ від 30.10.2014, одним з вкладників в ПАТ "Дельта Банк" було ПСП "Поділля-Агро", на рахунку якого розміщувалась значна сума грошових коштів.

Судом встановлено, що між приватним сільськогосподарським підприємством "Поділля-Агро" та ОСОБА_3 укладено договір про надання поворотної фінансової допомоги № 35 від 08.12.2014 (а.с. 14). Відповідно до умов даного договору ПСП "Поділля-Агро" надає поворотну фінансову допомогу ОСОБА_3 в національній валюті України в межах суми 200 000 грн. Перерахування грошових коштів здійснюється позикодавцем на поточний рахунок позичальника ( п. 2.1, 2.3 ). Згідно з пунктами 3.1 та 3.2 договору, поворотна фінансова допомога підлягає поверненню до 28 лютого 2015 року, повернення грошових коштів проводиться шляхом перерахування грошових коштів на особистий рахунок позикодавця в установі банку ( а.с. 14 ).

В подальшому, 01.12.2014 між позивачем ОСОБА_3 та ПАТ "Дельта Банк" укладено договір №007-01635-081214 на відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів, згідно якого банк відкрив клієнту поточний рахунок № 5436 у гривнях ( а.с. 70).

Згідно платіжного доручення № 53 від 10.12.2014 на поточний рахунок № 5436 ( отримувач ОСОБА_3 ) з дебетового рахунку ПСП " Поділля - Агро" було перераховано кошти в сумі 200000 грн., із призначенням платежу: "надання поворотної фінансової допомоги ОСОБА_3 згідно договору № 35 від 08.12.2014".

11.12.2014 між позивачем ОСОБА_3 та ПАТ "Дельта Банк" було укладено договір банківського вкладу (депозиту) "Найкращий on-line" № 2893 у гривнях (а.с. 10). Згідно умов даного договору, банк приймав на депозит кошти з обов'язком виплачувати 21,5 % річних. Термін дії договору визначений по 10.01.2015.

Згідно п. 1.8 вказаного договору зарахування вкладу на депозитний рахунок № 4325 здійснюється з власного поточного або депозитного рахунку вкладника, відкритого в банку, або готівкою через касу банку в день укладання сторонами цього договору.

02.03.2014 на підставі постанови Правління Національного банку України № 150 ПАТ "Дельта Банк" було віднесено до категорії неплатоспроможних, що стало підставою для запровадження з 03.03.2015 у цій банківській установі тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації. Тимчасову адміністрацію в ПАТ "Дельта Банк", з урахуванням рішень про продовження строків, запроваджено включно до 02.10.2015. З 08.10.2015 Фонд гарантування вкладів фізичних осіб розпочав виплату вкладникам ПАТ "Дельта Банк" коштів за депозитними вкладами за рахунок бюджетних коштів.

Відповідно до заяви на виплату переказу ОСОБА_3 05.11.2015 отримав кошти в сумі 4815,84 грн. - проценти за вкладом згідно договору (а.с. 13).

Проте, кошти за вкладом позивачу не було виплачено, в зв"язку з чим позивач 16.06.2015 року звернувся до відповідача з письмовою заявою з проханням надати інформацію щодо невиплати йому грошових кошті за банківським вкладом відповідно до вищезазначеного договору ( а.с. 12 ).

Однак, як пояснив в судовому засіданні представник позивача, зазначена заява була залишена без відповіді. Разом з тим, у телефонному режимі ОСОБА_3 було повідомлено про те, що Договір банківського вкладу № 2893 від 11.12.2014, укладений між позивачем ОСОБА_3 та ПАТ "Дельта Банк", є нікчемним відповідно до ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та ст. 216 Цивільного кодексу України.

Не погоджуючись з отриманою відповіддю, позивач просить визнати протиправними дії Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" щодо визнання нікчемними договору банківського вкладу (депозиту) від 11.12.2014 та операції по перерахуванню коштів на поточний (картковий) рахунок, відкритий на виконання вказаного договору, зобов'язати відповідача подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про вкладника ОСОБА_3 стосовно зміни розміру належної йому суми та збільшити її на 195184,16 грн.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог суд виходив з наступного.

Правовідносини, пов'язані із відшкодуванням коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, насамперед регулюються Цивільним кодексом України та Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (далі - Закон).

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень.

Згідно з ст. 27 Закону Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Аналогічні положення містить розділ ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 14 від 09.08.2012.

Відповідно до п. 2, 3 розділу IV цього Положення Фонд складає на підставі переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Згідно з ч. 5 ст. 34 Закону під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.

З урахуванням ч. 1 ст. 36 Закону з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Протягом 15 днів, але не пізніше строків, встановлених Фондом, керівники банку забезпечують передачу уповноваженій особі Фонду печаток і штампів, матеріальних та інших цінностей банку, а також протягом трьох днів - передачу печаток і штампів бухгалтерської та іншої документації банку. У разі ухилення від виконання зазначених обов'язків винні особи несуть відповідальність відповідно до закону.

До повноважень Уповноваженої особи Фонду у разі делегування їй повноважень надано право продовжувати, обмежувати або припиняти здійснення банком будь-яких операцій (пп. 3 ч. 2 ст. 37 Закону)

Відповідно до ст. 38 Закону Фонд зобов'язаний забезпечити збереження активів та документації банку.

Протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, зокрема, з підстав здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації Уповноважена особа Фонду повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів. Крім того, вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами, а також має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням.

Відповідно до ст. 56 Закону України "Про Національний банк України" Національний банк видає нормативно-правові акти з питань, віднесених до його повноважень, які є обов'язковими для органів державної влади і органів місцевого самоврядування, банків, підприємств, організацій та установ незалежно від форм власності, а також для фізичних осіб.

Нормативно-правові акти Національного банку видаються у формі постанов Правління Національного банку, а також інструкцій, положень, правил, що затверджуються постановами Правління Національного банку. Вони не можуть суперечити законам України та іншим законодавчим актам України і не мають зворотної сили, крім випадків, коли вони згідно із законом пом'якшують або скасовують відповідальність.

Як встановлено в судовому засіданні, постановою Правління Національного банку України від 30.10.2014 № 692/БТ публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" віднесене до категорії проблемних строком на 180 днів та встановлено обмеження в його діяльності, зокрема: здійснювати залучення коштів від фізичних осіб в обсязі, що не перевищує обсяг таких операцій на дату прийняття цієї постанови (у розрізі валюти), та за процентними ставками, не вищими, ніж середні по банківській системі; не допускати проведення будь-яких операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, крім договорів, укладених до набрання чинності цією постановою, умовами яких передбачено поповнення вкладів фізичних осіб за рахунок відсотків.

Тобто, з часу прийняття даної постанови НБУ, ПАТ "Дельта Банк" заборонено приймати депозитні вклади та/або здійснювати поповнення існуючих депозитних рахунків, а також проведення інших операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.

Встановлено, що на виконання наказу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "Дельта Банк" від 29.05.2015 було створено комісію та здійснено перевірку договорів (правочинів, операцій) за вкладними операціями по перерахуванню коштів з поточних рахунків юридичних осіб та ФОП на рахунки фізичних осіб, на предмет виявлення договорів (правочинів), що є нікчемними з підстав, передбачених частиною 3 статті 38 Закону.

За її результатами виявлено ряд правочинів, обставини вчинення яких свідчать про штучність та фіктивність створення правових підстав для отримання клієнтами банку сум гарантованого відшкодування з коштів Фонду.

Із матеріалів справи вбачається, що кошти на поточний рахунок, відкритий на ім'я позивача ОСОБА_3, надійшли шляхом безготівкового переказу коштів в гривнях від ПСП "Поділля-Агро", яке є власником великого вкладу в ПАТ "Дельта Банк" ( а.с. 58 ). Те, що кошти на рахунок ОСОБА_3 надійшли саме шляхом безготівкового переказу від юридичної особи не заперечувалось представником позивача у судовому засіданні.

Також, з наявного в матеріалах справи реєстру операцій юридичної особи ПСП "Поділля-Агро" та наданих у судовому засіданні пояснень представника відповідача, судом встановлено, що протягом грудня 2014 року з рахунку ПСП "Поділля-Агро" перераховано 6600000,00 грн. на рахунки значної кількості фізичних осіб, відкриті в ПАТ "Дельта Банк", в тому числі і на рахунок ОСОБА_3, із призначенням платежу "надання поворотної фінансової допомоги". Зазначені перерахування були здійсненні таким чином, що суми наданої для кожної особи "поворотної фінансової допомоги" не перевищували гарантованої Фондом суми відшкодування в розмірі 200000,00 грн. ( а.с. 58 ).

Таким чином, вказані операції призвели до того, що клієнт банку - юридична особа власник великого вкладу, залучивши кошти в сумі, що не перевищує граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, на рахунок позивача, фактично розділив суму власного вкладу на частини з метою отримання відшкодування коштів за власним вкладом в сумі, що перевищує розмір граничного відшкодування. Наслідком такого правочину є надання переваги вкладнику, розмір вкладу якого перевищує встановлений граничний розмір відшкодування, на отримання відповідного відшкодування замість отримання залишку вкладу понад граничний розмір відшкодування за рахунок реалізації майна банку в порядку черговості згідно ст. 52 Закону.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що проведення вказаних операцій суперечить постанові Правління Національного банку України від 30.10.2014 року № 692/БТ.

Згідно з п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, якщо банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Згідно з ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Таким чином, враховуючи наведені обставини суд дійшов висновку, що внаслідок розміщення коштів ПСП "Поділля-Агро", в тому числі на рахунку позивача, шляхом їх поділу, створено перевагу третій особі перед іншими добросовісними вкладниками банку шляхом виплати на користь вказаної юридичної особи через третіх осіб, зокрема через позивача, всієї суми з бюджетних коштів Фонду в першу чергу, що призводить до збільшення витрат Фонду без будь-яких законних підстав. Тобто, дані обставини свідчать про нікчемність вказаних операцій у відповідності до п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону, про що вказано в повідомленні відповідача.

А відтак, позовна вимога щодо визнання протиправними дій Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації у ПАТ "Дельта банк" Кадирова Владислава Володимировича щодо визнання нікчемним договору №2893 банківського вкладу (депозиту) "Найкращий on-line" у гривнях від 11.12.2014, укладеного між публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" та ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової карти платника податків НОМЕР_1), задоволенню не підлягає.

Крім того, враховуючи попередній висновок суду щодо правомірності дій відповідача, одночасно не підлягає задоволенню і похідна вимога про зобов'язання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про вкладника ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової карти платника податків НОМЕР_1) стосовно зміни розміру належної йому суми та збільшити її на 195184,16 гривень.

Суд також враховує те, що відповідно до п. 15 ч. 1 ст. 2 Закону системою гарантування вкладів фізичних осіб є сукупність відносин, що регулюються цим Законом, суб'єктами яких є Фонд, Кабінет Міністрів України, Національний банк України, банки та вкладники. Метою запровадження такої системи, згідно Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Водночас, особа яка вступає в комерційні відносини з конкретним банком, залучаючи власні кошти на депозит в банку, свідомо несе ризик неповернення вказаних коштів у випадку визнання банку неплатоспроможним та неможливістю виконання банком своїх зобов'язань. Держава в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб здійснює співпрацю з банками та гарантує повернення вкладникам банку їх вкладів лише в межах визначеної суми. Проблемний банк не може повністю перекладати власні зобов'язання перед вкладниками на Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, зокрема й шляхом внесення коригувань до структури банківського балансу шляхом збільшення чи зменшення зобов'язань банку перед окремими особами. Такі дії банку суперечать вимогам Закону та призводять до неправомірних відрахувань з Фонду, що є неприпустимим.

Частиною 3 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено).

Згідно ст. ст. 71, 86 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень, докази, надані позивачем, суд доходить до висновку, що адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Згідно ст. 94 КАС України судові витрати, здійснені позивачем, відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в :

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя / підпис / Заброцька Людмила Олександрівна

Згідно з оригіналом

Суддя

Секретар