Справа № 804/16455/15
Суддя: Степаненко Вячеслав Віталійович
Дата ухвалення: 2016-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіСтепаненко В.В.
при секретаріЗоідзе Т. А.
представника позивача представника відповідача Корнєва Є. О. Синявського І. Л.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Криворіжспецремтранс» до Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач не погоджується з результатами перевірки, вважає, що податковий орган дійшов до помилкових висновків про допущення платником податків порушення норм податкового законодавства, а податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню з підстав, викладених у позовній заяві та поясненнях.
У судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити у повному обсязі.
Відповідач позов не визнав, надав до суду письмові заперечення, зазначивши, що висновки про вчинені позивачем порушення, зроблені в акті перевірки, відповідають фактичним обставинам, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення винесено правомірно, в межах повноважень та на підставі законодавства України, у зв'язку з чим просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник відповідача у судовому засіданні підтримав заперечення та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
Заслухавши пояснення сторін, розглянувши наявні документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
За результатами перевірки складено акт від 21.05.2015 року № 302/22.02/37065482, у висновках якого встановлено, що підприємством позивача допущено порушення:
1) в порушення п.198.1, п.198.2, п.198.3, п 198.4, п.198.6 ст.198, п.201.4, п.201.6, п 201.10 ст.201 ПК України внаслідок непідтвердження реальності здійснення операції придбання послуг та ТМЦ у постачальників, завищено суму податкового кредиту:
- у грудні 2014 року на загальну суму 2 617 055,39 грн., у тому числі внаслідок включення сум ПДВ по податковим накладним, виписаним наступними контрагентами:
- ТОВ «Астон Інком» на суму 489 580,28 грн.;
- ТОВ «ДГ» на суму 705 621,94 грн.;
- ТОВ «Формоза-Сіті» на суму 548 875,69 грн.;
- ТОВ «ТАНЕТ-ГРУП» на суму 872 977,48 грн.
- у січні 2015 року на загальну суму 1 737 928,74 грн., у тому числі внаслідок включення сум ПДВ по податковим накладним, виписаним наступними контрагентами:
- ТОВ «Теана» на суму 797 025,47 грн.
- ТОВ «НАДАЛ ГРУП» на суму 940 903,27 грн.
2) п.185.1 ст. 185, п. 188.1 ст. 188, п. 187.1 ст. 187 ПК України завищено суму податкових зобов'язань:
- у грудні 2014 року на загальну суму 2 617 055,39 грн., у тому числі внаслідок включення сум ПДВ по податковим накладним, виписаним наступними контрагентами:
- ПАТ «Північний ГЗК» на суму 1 199 779,47 грн.;
- ПАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» на суму 631 440,18 грн.;
- ПАТ «Центральний ГЗК» на суму 785 835,74 грн.;
- у січні 2015 року на загальну суму 1 737 928,74 грн., у тому числі внаслідок включення сум ПДВ по податковим накладним, виписаним наступними контрагентами:
- ПАТ «Центральний ГЗК» на суму 606 840,37 грн.;
- ПАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» на суму 228 811,70 грн.
- ПАТ «Північний ГЗК» на суму 902 276,67 грн.
Не погодившись з Актом перевірки, 25 червня 2015 року позивач подав до Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області заперечення на акт перевірки вих.№0625, проте, відповіддю на заперечення від 03.07.2015 року № 2528/10/04-82-22.03 позивача повідомлено, що висновки акту перевірки залишено без змін.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Статтею 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.99 № 996-ХГУ (із змінами та доповненнями) встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Згідно з даною нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Дія контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документи; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Згідно з пункту 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 р. № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 року за № 168/704, первинні документи (на паперових і машино зчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форма), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.
Відповідно до статті 42 Господарського Кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями), з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку (відповідно до ст.1 Закону України «Про підприємництво» підприємництво - це безпосередня самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність по виробництву продукції, виконанню робіт, наданню послуг з метою отриманню прибутку, яка здійснюється фізичними та юридичними особами, зареєстрованими як суб'єкти підприємницької діяльності у порядку, встановленому законодавством).
Відповідно до статті 3 Господарського Кодексу України, під господарською діяльністю розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.
Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підпришництвом, а суб'єкти підприємництва - підприємцями.
Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Водночас статтею 1 Закону України від 16.07.99 N 996-ХГУ "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Відповідно до вимог пункту 198.1 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. № 2755-УІ (із змінами і доповненнями): «... Право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності)».
Згідно пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною. Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою виникнення права на віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов'язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата сплати (нарахування) податку за податковими зобов'язаннями, що були включені отримувачем таких послуг до податкової декларації попереднього періоду.
У відповідності до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України закріплено, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
В акті перевірки щодо контрагента позивача TOB «АСТОН ІНКОМ» зазначено наступне:
- згідно фінансового звіту суб'єкта малого підприємства за 2014рік основні засоби на підприємстві відсутні;
- платником податків Додаток AM Декларації з податку на прибуток за 2014 рік до податкового органу не надавався, таким чином у підприємства відсутні власні основні засоби, складські приміщення, транспортні засоби та торгівельне обладнання для здійснення господарської діяльності;
- відповідно форми 1-ДФ за 4-й квартал 2014 року чисельність працюючих у штаті ТОВ «АСТОН ІНКОМ» становить 16 чол. Всі працівники прийняті на роботу 01.12.2014 року;
- свідоцтво ПДВ №200191840 від 01.11.2014 року, діюче;
- згідно системи автоматизованого співставлення податкових зобов'язань і податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України, між сумами податкових зобов'язань та/або податкового кредиту з податку на додану вартість між ТОВ ««АСТОН ІНКОМ» та ТОВ «Криворіжспецремтранс» встановлено розбіжності на суму 489 580,28 грв., які виникли у зв'язку з тим, що ТОВ «АСТОН ІНКОМ» податкова декларація з податку на додану вартість за грудень 2014 року до податкового органу не подавалась та суми ПДВ по податковім накладним, виданим ТОВ «Криворіжспецремтранс», до податкового зобов'язання ТОВ «АСТОН ІНКОМ» не включались, в базі проведено запис «Встановлено відсутність інформації для відображення».
Враховуючи вищевикладене, перевіряючи ми зроблено висновки, що послуги від ТОВ «АСТОН ІНКОМ» фактично не надані, тому ТОВ «Криворіжспецремтранс» суму ПДВ не повинне було відносити до складу податкового кредиту відповідного податкового періоду. Якщо послуги фактично не надані, то вони не можуть бути використані у господарських операціях.
В акті перевірки щодо правовідносин між позивачем та ТОВ «ДГ» перевіряючиими вказано наступне:
- згідно фінансового звіту суб'єкта малого підприємництва основні засоби на підприємстві відсутні;
- платником податків Додаток AM Декларації з податку на прибуток за 2014 рік до податкового органу не надавався, таким чином у підприємства відсутні власні основні засоби, складські приміщення, транспортне та торгівельне обладнання для здійснення господарської діяльності, ділянок, транспортних засобів;
- відповідно форми 1-ДФ за 4-й квартал 2014 року чисельність працюючих у штаті ТОВ «ДГ» становить 16 чол. Всі працівники прийняті на роботу 01.12.2014 року.
- Свідоцтво ПДВ №200149057 від 01.12.2013 року анульовано за ініціативою органу ДФС 27.02.2015 року за відсутність поставок та ненадання декларацій.
- згідно системи автоматизованого співставлення податкових зобов'язань і податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України, між сумами податкових зобов'язань та/або податкового кредиту з податку на додану вартість між ТОВ «ДГ» та ТОВ «Криворіжспецремтранс» встановлено розбіжності на суму 705 621,94 грн., які виникли у зв'язку з тим, що ТОВ «ДГ» податкова декларація з податку на додану вартість за грудень 2014 року до податкового органу не подавалась та суми ПДВ по податковим накладним, виданим ТОВ «Криворіжспецремтранс» до податкового зобов'язання ТОВ «ДГ» не включались.
Враховуючи вищезазначене, контролюючим органом зроблено висновки, що послуги від ТОВ «ДГ» фактично не надані, тому ТОВ «Криворіжспецремтранс» суму ПДВ не повинне було відносити до складу податкового кредиту відповідного податкового періоду. Якщо послуги фактично не надані, то вони не можуть бути використані у господарських операціях, та підприємством ТОВ «Криворіжспецремтранс» отримано податкові накладні від ТОВ «ДГ» без мети реального настання правових наслідків.
Щодо неподання ТОВ «ДГ» податковою декларації до контролюючого органу, суд вважає необхідним звернути увагу на наявність Постанови Окружного адміністративного суду міста Києва у справі №826/5183/15 від 05 травня 2015 року, що була залишена без змін Ухвалою Київського апеляційного суду від 16.06.2015 року, якою адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «ДГ» до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві було задоволено частково в частині визнання протиправним та скасування рішення Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, оформленого листом від 13.03.2015 № 2846/10/26-51-22-02, згідно якого ТОВ «ДГ» відмовлено у прийнятті податкової декларації з податку на додану вартість з додатками за грудень 2014 р. та зобов'язання ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві вважати податкову декларацію Товариства з обмеженою відповідальністю «ДГ» з податку на додану вартість за грудень 2014 з додатками такою, що подана платником податків у день її фактичного отримання Державною податковою інспекцією у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві - 06.02.2015 о 10:46 год.
В акті перевірки щодо правовідносин позивача та «Формоза-Сіті» встановлено, що:
- згідно фінансового звіту суб'єкта малого підприємництва за 2014 рік основні засоби на підприємстві відсутні;
- платником податків Додаток АМ Декларації з податку на прибуток за 2014 рік до податкового органу не надавався, таким чином у підприємства відсутні власні основні засоби, складські приміщення, транспортне та торгівельне обладнання для здійснення господарської діяльності, ділянок, транспортних засобів;
- відповідно форми 1-ДФ за 4-й квартал 2014 року чисельність працюючих у штаті ТОВ «Формоза-Сіті» становить 16 чол. Всі працівники прийняті на роботу 01.12.2014 року;
- свідоцтво ПДВ №200191952 від 01.11.2014 року, діюче;
- згідно системи автоматизованого співставлення податкових зобов'язань і податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України, між сумами податкових зобов'язань та/або податкового кредиту з податку на додану вартість між ТОВ «Формоза-Сіті» та ТОВ «Криворіжспецремтранс» встановлено розбіжності на суму 548 875,69 грн., які виникли у зв'язку з тим, що ТОВ «Формоза-Сіті» податкова декларація з податку на додану вартість за грудень 2014 року до податкового органу не подавалась та суми ПДВ по податковим накладним, виданим ТОВ «Криворіжспецремтранс», до податкового зобов'язання ТОВ «Формоза-Сіті» не включались.
Враховуючи зазначене, у акті перевірки зроблено висновки, що послуги від ТОВ «Формоза-Сіті» фактично не надані, тому ТОВ «Криворіжспецремтранс» суму ПДВ не повинне було відносити до складу податкового кредиту відповідного податкового періоду. Якщо послуги фактично не надані, то вони не можуть бути використані у господарських операціях, та підприємством ТОВ «Криворіжспецремтранс» отримано податкові накладні від ТОВ «Формоза-Сіті» без мети реального настання правових наслідків.
Судом встановлено, що Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва у справі №826/5182/15 від 08 квітня 2015 року, що була залишена без змін Ухвалою Київського апеляційного суду від 04.06.2015 року, адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Формоза-Сіті» до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві було задоволено частково, а саме: визнано протиправним та скасовано рішення Державної податкової інспекції у Дарницькому районі головного управління ДФС у м. Києві, згідно якого товариству з обмеженою відповідальністю «Формоза-Сіті» було відмовлено у прийнятті його податкової декларації з податку на додану вартість з додатками за грудень 2014 року та зобов'язано Державну податкову інспекцію у Дарницькому районі головного управління Державної фіскальної служби міста Києва прийняти податкову декларацію товариства з обмеженою відповідальністю «Формоза-Сіті» з податку на додану вартість з додатками за грудень 2014 року, датою її фактичного отримання 06.02.2015.
Перевіряючими щодо взаємовідносин позивача з ТОВ «ТАНЕТ-ГРУП» зроблено такі висновки в акті перевірки:
- фінансовий звіт суб'єкта малого підприємства за 2014 рік та Декларація з податку на прибуток за 2014 рік до податкового органу не надавались, тому встановити наявність у підприємства власних основних засобів, складських приміщень, транспортного та торгівельного обладнання для здійснення господарської діяльності не є можливим;
- звіт форми 1-ДФ за 4-й квартал 2014 року до податкового органу не надавався, тому встановити кількість працюючих осіб на підприємстві у грудні 2014 року не є можливим;
- свідоцтво ПДВ №200172106 від 01.05.2014, діюче;
- згідно системи автоматизованого співставлення податкових зобов'язань і податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України, між сумами податкових зобов'язань та/або податкового кредиту з податку на додану вартість між ТОВ «ТАНЕТ-ГРУП» та ТОВ «Криворіжспецремтранс» встановлено розбіжності на суму 872 977,48 грн., які виникли у зв'язку з тим, що ТОВ «ТАНЕТ-ГРУП» в податковій декларації з податку на додану вартість за грудень 2014, не задекларовано суми ПДВ по податковим накладним, у тому числі виданим «Криворіжспецремтранс» до податкового зобов'язання ТОВ «ТАНЕТ-ГРУП» не включались.
Враховуючи вищевикладене у акті перевірки зроблено висновки, що послуги від ТОВ «ТАНЕТ-ГРУП» фактично не надані, тому ТОВ «Криворіжспецремтранс» суму ПДВ не повинне було відносити до складу податкового кредиту відповідного податкового періоду. Якщо послуги фактично не надані, то вони не можуть бути використані у господарських операціях, а, отже, підприємством ТОВ «Криворіжспецремтранс» отримано податкові накладні від ТОВ «ТАНЕТ-ГРУП» без мети реального настання правових наслідків.
Судом встановлено, що між позивачем та ТОВ «НАДАЛ ГРУП» було укладено Договори субпідряду від 05.01.2015 року № 1015, № 0915, № 0815, № 0615, № 0515, № 0415 та Договори поставки від № 0715, № 0315 та № 0215.
За Договором субпідряду № 1015 від 05.01.15р. було проведено субпідрядні роботи з технічного обслуговування рухомого складу та думпкарів в обсязі ТО-3 на території ПАТ «Північний ГЗК» на загальну суму - 803 370,78 грн.
На виконання Договору субпідряду № 0915 від 05.01.15р. ТОВ «НАДАЛ ГРУП» було проведено субпідрядні роботи з технічного обслуговування рухомого складу та думпкарів в обсязі ТО-3 на території ПАТ «Північний ГЗК» на загальну суму - 758 991,41 грн.
Згідно Договору субпідряду № 0815 від 05.01.15р. ТОВ «НАДАЛ ГРУП» було проведено субпідрядні роботи з поточного ремонту локомотивів в обсязі ТР-1 і ТР- 2, поточного ремонту думпкарів 2 ВС-105 на території ПАТ «Центральний ГЗК» на загальну суму - 880 068,24 грн.
На виконання умов Договору субпідряду № 0615 від 05.01.15р. ТОВ «НАДАЛ ГРУП» було проведено субпідрядні роботи з технічного обслуговування рухомого складу та думпкарів в обсязі ТО-3 на території ПАТ «Північний ГЗК» на загальну суму - 446 914,43 грн.
За Договором субпідряду № 0515 від 05.01.15р. ТОВ «НАДАЛ ГРУП» було проведено субпідрядні роботи з поточного ремонту локомотивів в обсязі ТР-1 і ТР- 2, технічного обслуговування-3 хопер-дозатора, поточного ремонту думпкарів 2 ВС-105, технічного обслуговування та позапланового технічного обслуговування локомотивів в умовах депо, технічного огляду і безвідчіпного ремонту вагонів на території ПАТ «Центральний ГЗК» на загальну суму - 884 830,94 грн.
На виконання Договору субпідряду № 0415 від 05.01.15р. ТОВ «НАДАЛ ГРУП» було проведено субпідрядні роботи з технічного обслуговування рухомого складу та думпкарів в обсязі ТО-3 на території ПАТ «Північний ГЗК» на загальну суму - 769 709,88 грн.
Взаємовідносини за вказаними договорами підтверджуються наявними у матеріалах справи договорами субпідряду, рахунками-фактурами, актами прийому виконаних підрядних робіт, податковими накладними. Роботи було проведено ТОВ «НАДАЛ ГРУП» в січня 2015 року. Станом на 01.01.2016 року кредиторська заборгованість по договору відсутня.
На виконання Договорів поставки № 0715, № 0315, № 0215 від 05.01.2015р. ТОВ «НАДАЛ ГРУП» було здійснено постачання на адресу ТОВ «Криворіжспецремтранс» запчастин на загальну суму 1 101 533,92 грн. Взаємовідносини підтверджуються наданими позивачем до матеріалів справи договорами, рахунками-фактурами, товарно-транспортними накладними, видатковими та податковими накладними. Придбані запчастині ТОВ «Криворіжспецремтранс» використало у власній господарській діяльності (для ремонту та технічного обслуговування). Постачання товару здійснювалось в січні 2015 р. Станом на 01.01.2016 року кредиторська заборгованість по вказаним договорам поставок відсутня.
В акті перевірки перевіряючими щодо взаємовідносин позивача з ТОВ «НАДАЛ ГРУП» зазначено:
- згідно баз даних податкової служби та інформації АІС «Податковий блок» встановлено, що з ТОВ «Надал Груп» знаходиться на обліку у ДПІ у Голосіївському районі м. Києва ГУ Міндоходів у Київській обл. Стан платника 9 - «направлено повідомлення про відсутність за місцезнаходженням»;
- інформація про наявність основних засобів на підприємстві відсутня (фінансовий звіт не подавався);
- платником податків Додаток AM Декларації з податку на прибуток за 2014 рік до податкового органу не надавався, таким чином у підприємства відсутні власні основні засоби, складські приміщення, транспортне та торгівельне обладнання для здійснення господарської діяльності, ділянок, транспортних засобів;
- інформація про наявність працюючих на підприємстві відсутня, (звіт 1-ДФ не подавався);
- свідоцтво ПДВ №200199033 від 01.01.2015 року, діюче;
- згідно системи автоматизованого співставлення податкових зобов'язань і податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України, між сумами податкових зобов'язань та/або податкового кредиту з податку на додану вартість між ТОВ «НАДАЛ ГРУП» та ТОВ «Криворіжспецремтранс» встановлено розбіжності на суму 940 903,27 грн., які виникли у зв'язку з тим, що ТОВ «Надал Груп» податкова декларація з податку на додану вартість за січень 2015 року до податкового органу не подавалась та суми ПДВ по податковим накладним, виданим ТОВ «Криворіжспецремтранс», до податкового зобов'язання ТОВ «НАДАЛ ГРУП» не включались.
Отже, у акті перевірки зроблено висновки, що за результатами аналізу даних податкової звітності неможливо встановити наявність трудових ресурсів, основних засобів, виробничого обладнання, транспортного та торгівельного обладнання, матеріалів (сировини), товарних запасів необхідних для ведення господарської діяльності, що дає змогу ставити під сумнів факт здійснення суб'єктом господарювання, задекларованого основного виду діяльності ТОВ «НАДАЛ ГРУП».
З огляду на наведене перевіркою не підтверджено реальність здійснення господарської операції згідно договорів, укладених між ТОВ «Криворіжспецремтранс» та ТОВ «НАДАЛ ГРУП».
Судом встановлено, що Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва у справі №826/8215/15 від 09 липня 2015 року, що була залишена без змін Ухвалою Київського апеляційного суду від 03.09.2015 року, адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «НАДАЛ ГРУП» до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві було задоволено частково, а саме: визнано протиправним та скасовано рішення Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 25.03.2015 р. № 4880/10/26-50-15-01-10, згідно якого ТОВ «НАДАЛ ГРУП» було відмовлено у прийнятті його податкової декларації з податку на додану вартість з додатком № 5 за січень 2015 року, зобов'язано вважати податкову декларацію за січень 2015 року з додатком № 5 такою, що подана ТОВ «НАДАЛ ГРУП» в день її фактичного отримання Державною податковою інспекцією у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві 24 березня 2015 року, та зобов'язано Державну податкову інспекцію у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві відобразити задекларовані ТОВ «НАДАЛ ГРУП» показники (дані) у податковій декларації з податку на додану вартість за січень 2015 року з додатком № 5, в електронних базах даних податкової звітності ДПІ, у тому числі інтегрованих картках ТОВ «НАДАЛ ГРУП».
З матеріалів справи вбачається, що між позивачем та TOB «ТЕАНА» було укладено договори субпідряду від 05.01.2015 року №1815, №1715, №1515, №1415 та №1315.
За Договором субпідряду № 1815 від 05.01.15р. ТОВ «ТЕАНА» було проведено субпідрядні робіт з технічного обслуговування думпкарів 2 ВС-105 на території ПАТ «Центральний ГЗК» на загальну суму - 662 347,61 грн.
За Договором субпідряду №1715 від 05.01.15р. ТОВ «ТЕАНА» було проведено субпідрядні робіт з технічного обслуговування рухомого складу на території ПАТ «Інгулецький ГЗК» на загальну суму - 714 535,63 грн.
На виконання Договору субпідряду №1515 від 05.01.15р. ТОВ «ТЕАНА» було проведено субпідрядні робіт з технічного обслуговування та позапланового технічного обслуговування локомотивів на території ПАТ «Центральний ГЗК» на загальну суму - 555 460,80 грн.
Згідно Договору субпідряду №1415 від 05.01.15р. ТОВ «ТЕАНА» було проведено субпідрядні робіт з поточного ремонту локомотивів в обсязі ТР-1 і ТР-2, технічного обслуговування думпкарів в обсязі ТО-3 на території ПАТ «Північний ГЗК» на загальну суму - 1 004 362,20 грн.
За Договором субпідряду №1315 від 05.01.15р. ТОВ «ТЕАНА» було проведено субпідрядні робіт з поточного ремонту локомотивів в обсязі ТР-1 і ТР-2, технічного огляду вагонів, технічного обслуговування думпкарів в обсязі ТО-3 на території ПАТ «Північний ГЗК» на загальну суму - 971 976,41 грн.
Взаємовідносини по зазначеним договорам субпідряду підтверджуються наявними у справі договорами субпідряду, рахунками-фактурами, актами прийому виконаних підрядних робіт, податковими накладними.
Роботи було проведено ТОВ «ТЕАНА» в період січня 2015 року. Станом на 01.01.2016 року кредиторська заборгованість по договорам відсутня.
Також позивачем з ТОВ «ТЕАНА» було укладено договори поставок від 05.01.2015 року №1615, №1215 та №1115.
Згідно зазначених договорів TOB «ТЕАНА» було здійснено постачання на адресу «Криворіжспецремтранс» запчастин на загальну суму 873 470,12 грн. Взаємовідносини за вказаними договорами підтверджуються наданими до матеріалів справи договорами, рахунками-фактурами, товарно-транспортними накладними, видатковими та податковими накладними. Придбані запчастині ТОВ «Криворіжспецремтранс» використало у власній господарській діяльності (для ремонту та технічного обслуговування). Постачання товару здійснювалось в січні 2015 року. Станом на 01.01.2016 року кредиторська заборгованість по вказаним договорам поставки відсутня.
В акті перевірки щодо взаємовідносин позивача з ТОВ «ТЕАНА» зазначено:
- згідно баз даних податкової служби та інформації АІС «Податковий блок» встановлено, що ТОВ «ТЕАНА» знаходиться на обліку у ДПІ у Голосіївському районі м.Києва ГУ Міндоходів у Київській обл. Стан платника 9 - «направлено повідомлення про відсутність за місцезнаходженням»;
- згідно фінансового звіту суб'єкта малого підприємства за 2014рік основні засоби на підприємстві відсутні;
- платником податків Додаток АМ Декларації з податку на прибуток за 2014 рік до податкового органу не надавався, таким чином у підприємства відсутні власні основні засоби, складські приміщення, транспортні засоби та торгівельне обладнання для здійснення господарської діяльності;
- відповідно форми 1-ДФ за 1-й квартал 2015 року чисельність працюючих у штаті ТОВ «ТЕАНА» становить 16 чол. Всі працівники прийняті на роботу 02.01.2015 року та звільнені в період з 02.02.2015року по 31.03.2015року;
- свідоцтво ПДВ N°200194542 від 01.12.2014 року, діюче;
- згідно системи автоматизованого співставлення податкових зобов'язань і податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України, між сумами податкових зобов'язань та/або податкового кредиту з податку на додану вартість між ТОВ «ТЕАНА» та ТОВ «Криворіжспецремтранс» встановлено розбіжності на суму 797 025,47 грн., які виникли у зв'язку з тим, що ТОВ «ТЕАНА» податкова декларація з податку на додану вартість за січень 2015 року до податкового органу не подавалась та суми ПДВ по податковим накладним, виданим ТОВ «Криворіжспецремтранс», до податкового зобов'язання ТОВ «ТЕАНА» не включались, в базі проведено запис «Встановлено відсутність інформації для відображення».
Отже, за результатами перевірки, перевіряючи зроблено висновки про неможливість встановити наявність трудових ресурсів, основних засобів, виробничого обладнання, транспортного та торгівельного обладнання, матеріалів (сировини), товарних запасів необхідних для ведення господарської діяльності, що дає змогу ставити під сумнів факт здійснення суб'єктом господарювання, задекларованого основного виду діяльності ТОВ «Криворіжспецремтранс»
З огляду на наведене перевіркою не підтверджено реальність здійснення господарської операції згідно договорів, укладених між ТОВ «Криворіжспецремтранс» та ТОВ «ТЕАНА».
Судом встановлено, що Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва у справі №826/7232/15 від 08 липня 2015 року, що була залишена без змін Ухвалою Київського апеляційного суду від 25.08.2015 року, адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕАНА» до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві було задоволено частково, а саме: визнано протиправними дії Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві щодо відмови у прийнятті податкової декларації Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕАНА» з податку на додану вартість за січень 2015 року від 13.03.2015 року, від 18.03.2015 року та від 23.03.2015 року, з підстав, вказаних у листах №4173/10/26-50-15-01-10 від 16.03.2015 року, №4429/10/26-50-15-01-10 від 19.03.2015 року та №4748/10/26-50-15-01 від 23.03.2015 року, зобов'язано Державну податкову інспекцію у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві вважати прийнятою податкову декларацію Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕАНА» з податку на додану вартість за січень 2015 року з додатком 5 розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5) датою її фактичного отримання - 13.03.2015 року, та зобов'язано Державну податкову інспекцію у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві відобразити задекларовані Товариством з обмеженою відповідальністю «ТЕАНА» показники (дані) у податковій декларації з податку на додану вартість за січень 2015 року з додатком № 5 в електронних базах даних податкової звітності податкових органів, у тому числі в інтегрованих картках Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕАНА».
Стосовно позиції податкового органу про ненадання контрагентами позивача декларацій з ПДВ, суд зазначає, що за правилами частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Отже, суд не приймає до уваги твердження податкового органу щодо ненадання контрагентами позивача декларацій з податку на додану вартість за грудень 2014 року-січень 2015 року до контролюючого органу, бо протиправність дій контролюючого органу щодо неприйняття декларацій від контрагентів встановлена рішеннями судів, які набрали законної сили.
Суд також не погоджується з позицією відповідача щодо встановлення нереальності господарських операцій позивача з контрагентами, оскільки згідно пункту 36.1 статті 36 Податкового кодексу України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.
Пунктом 36.5 даної статті встановлено, що відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку несе платник податків, крім ви падків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.
Висновки про порушення контрагентами позивача податкової дисципліни, зафіксовані в акті перевірки або акті про неможливість проведення зустрічної звірки, не можуть бути підставою для обмеження права позивача на податковий кредит за умови реальності господарської операції. Податковим органом не надано доказів того, що позивач та його контрагент діяли зі спільним умислом, що суперечить інтересам держави, з метою отримання матеріальних благ.
При цьому судом встановлено, що на момент укладення угод та вчинення господарських операцій контрагенти позивача були зареєстровані як юридичні особи та як платники податку на додану вартість, відтак перепон з приводу укладення, а також виконання будь-яких господарських договорів з ними, а надалі і включення до податкового кредиту витрат по сплаті податку за такими договорами у позивача не було.
Також суд вважає за необхідне зазначити, що якщо податковим органом встановлено нена лежне виконання контрагентом позивача своїх податкових обов'язків, відповідальність за таке невиконання або неналежне виконання пода ткового обов'язку повинно нести саме це підприємство.
Отже, посилання відповідача на відсутність у контрагентів основних фондів, кількості працівників, транспорту, тощо, як на підставу, що позивачем здійснювались господарські операції з метою отримання податкової вигоди, не може вважатись обґрунтованим.
Зазначені висновки узгоджуються із правовими позиціями Верховного Суду України при вирішенні спорів цієї категорії.
Така правова позиція висловлена в ухвалі Колегії суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України від 01.07.2015 року у справі № 822/5510/14 було відмовлено у допуску справи до перегляду Верховним судом України з підстав відсутності неоднакового застосування судом норм матеріального права.
При цьому Верховний суд в ухвалі від 01.07.2015 року зазначив: «У справі, рішення в якій просить переглянути заявник, Вищий адміністративний суд України погодився із висновками суду першої та апеляційної інстанцій про те, що якщо контрагент не виконав свого зобов'язання щодо сплати податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи. Зазначені обставини не є підставою для позбавлення платника податку права на формування валових витрат та податкового кредиту у зв'язку з придбанням товарів та робіт у випадку, коли останній має необхідні документальні підтвердження розміру таких витрат і податкового кредиту (рішення Верховного Суду України від 31.01.2011 року у справі № 21-47а10). Тому, порушення контрагентами позивача вимог податкового законодавства щодо відображення господарських операцій в податковому обліку та сплати податків спричиняє негативні наслідки саме для них, а не для позивача».
Така ж позиція вбачається і в постанові від 31.01.2011 року у справі № 21-47а10, де Верховний суд України зазначив наступне: «На думку суду, чинне законодавство України не ставить в залежність виникнення у платника ПДВ права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншим суб'єктом господарювання, зокрема, тим, який не був постачальником товарів (послуг), на вартість яких нарахований ПДВ, що включений платником податку до податкового кредиту».
Так, у постановах Верховного Суду України від 9 вересня 2008 року у справі №21-500во08, від 1 червня 2010 року у справі №21-573во10 Судова палата в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що якщо контрагент не виконав свого зобов'язання щодо сплати податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи. Зазначені обставини не є підставою для позбавлення платника податку права на відшкодування ПДВ у випадку, коли останній виконав усі передбачені законом умови стосовно отримання такого відшкодування та має необхідні документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.
Крім того, рішення касаційного суду узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява №3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22 січня 2009 року зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності».
Аналогічна позиція Європейського суду з прав людини викладена у рішенні від 09.01.2007 року у справі «Інтерсплав проти України» (заява № 803/02), в якому зокрема зазначено: «На думку Суду, коли державні органи володіють будь-якою інформацією про зловживання у системі відшкодування ПДВ, що здійснюються конкретною кампанією, вони можуть вжити відповідних заходів з метою запобігання або усунення таких зловживань. Суд, однак, не може прийняти зауваження Уряду щодо загальної практики з відшкодування ПДВ за відсутності будь-яких ознак, які б вказували на те, що заявник був безпосередньо залучений до таких зловживань».
Таким чином, як Верховний суд України, так і Європейський суд з прав людини неодноразово звертали увагу на те, що у разі, якщо платник податків є добросовісним платником податків, жодним чином не причетний до можливих зловживань його контрагентів та належним чином виконує свої законодавчо визначені обов'язки із здійснення господарських операцій, їх документального оформлення та відображення в податковому та бухгалтерському обліку, то на такого платника податків не можуть бути покладені негативні наслідки невиконання його контрагентами своїх податкових або інших зобов'язань.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Суд приходить висновку, що Податковим кодексом України передбачена індивідуальна відповідальність платників податків, тобто платник податків має відповідати виключно за допущені ним особисто порушення Податкового кодексу України. Платник податків не може нести відповідальність за діяння інших осіб (в тому числі його контрагентів), на податковий облік та звітність яких він не міг жодним чином впливати або контролювати їх діяльність. Відповідальність за порушення податкового законодавства контрагентами платника податків мають нести саме такі контрагенти, як особи, які допустили порушення у своїй діяльності.
Також суд зазначає, що згідно абзацу 2 пункту 44.6 статті 44 Податкового кодексу України, якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.
Суд вважає за необхідне зазначити, що чинне законодавство не зобов'язує платника податку надавати документи тільки до перевірки або письмових заперечень на акт перевірки, він може подати їх безпосередньо до суду як доказ на підтвердження обґрунтування своєї позиції.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач надав усі підтверджуючі документи, що засвідчують факт виконання укладених договорів. Дослідивши первинні документи, суд встановив, що останні складені відповідно до вимог частини 2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".
За таких обставин, факт здійснення господарських операцій підтверджується позивачем належним чином оформленими первинними та розрахунковими документами, що згідно з підпунктом 139.1.9 пункту 139.1. статті 139 Податкового кодексу України свідчить про належне формування позивачем на підставі цих первинних документів валових витрат, а також відповідно до положень статті 198 Податкового кодексу України - податкового кредиту з податку на додану вартість.
Отже, виходячи з норм Податкового кодексу України та з урахуванням позиції вищих судових інстанцій можна дійти висновку про необґрунтованість висновків акту перевірки, які стали підставою для винесення спірних податкових повідомлень-рішень, оскільки такі висновки базуються виключно на недоліках (навіть не порушеннях) в роботі контрагентів позивача, на яких позивач не може жодним чином впливати та не може відповідати за правильність оформлення їх діяльності та відображення її в податковому обліку таких контрагентів.
Частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідачем при розгляді справи не було доведено правомірності оскаржуваних рішень.
Таким чином, із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є такими, що підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд керується вимогами частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Виходячи з цього, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 97 987, 14 грн. підлягає компенсації за користь бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 11, 70-72, 86, 94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Криворіжспецремтранс» до Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити у повному обсязі.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з рішення Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Криворіжспецремтранс» судові витрати у розмірі 97 987, 14 грн. (дев'яносто сім тисяч дев'ятсот вісімдесят сім гривень 14 копійок).
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено 25 січня 2016 року

Суддя В.В. Степаненко