Справа № 804/8992/15
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2015-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 листопада 2015 р. Справа № 804/8992/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Ніколайчук С.В.
при секретарі судового засідання Федуркіна А.В.
за участю представників сторін
від позивача Красін І.Л.
від відповідача Школа О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську адміністративну справу за позовом Дніпропетровської митниці ДФС до державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Криворізького районного управління юстиції Школи О.В. про визнання незаконною та скасування постанови,-
17.07.15р. Дніпропетровська митниця ДФС звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Криворізького районного управління юстиції Школи О.В., в якому просить:
- визнати незаконною постанову про повернення виконавчого документу від 23.06.15 № ВП 40030166 державного виконавця ВДВС Криворізького районного управління юстиції Школи О.В;
- скасувати постанову про повернення виконавчого документу від 23.06.15 № ВП 40030166 державного виконавця ВДВС Криворізького районного управління юстиції Школи О.В.
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 23.06.2015 державним виконавцем ВДВС Криворізького районного управління юстиції Школи О.В. було винесено постанову № ВП 40030166 про повернення виконавчого документу - постанови Дніпропетровської митниці від 04.09.2013 № 0290/110000001/13 у відношенні ОСОБА_3 в частині стягнення штрафу у сумі 8500 грн., яка надійшла у митницю 13.07.15. У постанові про повернення виконавчого документу від 23.06.15 № ВП 40030166 зазначається, що згідно з актом державного виконавця боржник за вказаною у виконавчому документі адресою фактично не проживає. Місце мешкання боржника невідомо та встановити його немає можливості. Позивач вважає, що дана постанова є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки державним виконавцем вчинено виконавчі дії та здійснено необхідні заходи по виконанню рішення не в повному обсязі, а саме: не вчинено дій по розшуку боржника, встановлення його місця працевлаштування, відомостей про доходи та прибутки, а також дій по встановленню тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України до виконання зобов'язань за рішенням.
Ухвалою суду від 22.07.15р. адміністративний позов залишено без руху до 31.07.15р. та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.
Позивач не погодився з ухвалою суду від 22.07.15р. про залишення позову без руху та звернувся з апеляційною скаргою на дану ухвалу.
Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 10.11.15р. апеляційну скаргу Дніпропетровської митниці ДФС задоволено, ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.07.15р. скасовано, справу №804/8992/15 направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.11.15р. було відкрито провадження в даній адміністративній справі та призначено справу до судового розгляду.
Представник позивача в судовому засіданні адміністративний позов підтримав в повному обсязі.
Представник відповідача, просив суд відмовити в задоволенні адміністративного позову надав до суду заперечення, в яких зазначено, що суб'єкт владних повноважень вважає дії державного виконавця законними та правомірними.
Заслухавши представників сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини справи та надав їм правову оцінку.
На примусовому виконанні у відділі державної виконавчої служби Криворізького районного управління юстиції знаходилося виконавче провадження № 40030166 по примусовому виконанню виконавчого документу - постанови № 0290/110000001/13, виданої 04.04.2013 року заступником начальника Дніпропетровської митниці-начальником УБК та МП Міндоходів про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500грн. на громадянина ОСОБА_3
03.10.2013 року Відділом державної виконавчої служби Криворізького районного управління юстиції отримано вищезазначений виконавчий документ.
03.10.2013 року на підставі ст. 17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем відділу винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №40030166, якою боржнику надано строк до 10.10.2013 року добровільно виконати вимоги виконавчого документу.
У зв'язку з тим, що боржник у наданий строк не виконав у добровільному порядку вимоги виконавчого документу, державний виконавець, керуючись ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», виніс постанову від 11.10.13р. про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 850 гривень.
Виконуючи свої обов'язки та користуючись правами, передбаченими ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Криворізького районного управління юстиції Школа О.В. робив запити до державних органів з метою отримання інформації стосовно майнового стану боржника.
Державний виконавець отримав дані стосовно майнового стану боржника:
- від Державної податкової служби України про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах боржниками - юридичними особами та/або фізичними особами-підприємцями за параметрами запиту: фізична особа / РНОКПП боржника, про те, що платник податків з таким РНОКПП на обліку в органах ДПС не перебуває;
- від Пенсійного фонду України про осіб - боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи за параметрами запиту: ОСОБА_3, РНОКПП НОМЕР_1, про те, що інформацію за даними критеріями не знайдено.
13.05.2014 року державним виконавцем було зроблено вихід за місцем проживання боржника, яке вказане у виконавчому документі та є його місцем реєстрації, для складання акта опису та арешту його майна та накладення заборони на його відчуження, але будинок за адресою с. Валове, вул. Комарова, 44 був порожній, встановлено, що боржник за вказаною адресою фактично не проживає, встановити місце знаходження боржника чи місце мешкання не виявилось можливим, що унеможливило зробити передбачені законом дії для примусового виконання рішення.
27.06.14р. постановою Криворізького районного суду Дніпропетровської області задоволено подання державного виконавця відділу ДВС Криворізького районного управління юстиції Дніпропетровської області про оголошення розшуку боржника ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2
07.04.15р. ухвалою Криворізького районного суду Дніпропетровської області розшук ОСОБА_3 за постановою Криворізького районного суду від 27.06.14р. припинено в зв'язку з наданням до суду відомостей начальника Криворізького РВ ГУМВС України у Дніпропетровській області та письмових пояснень ОСОБА_3, згідно з яким встановлено місце проживання останнього за адресою: АДРЕСА_1.
03.06.15р. державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Криворізького районного управління юстиції Школою О.В. при примусовому виконанні постанови № 0290/110000001/13 складено акт, згідно з яким встановлено, що боржник за адресою: АДРЕСА_1 не мешкає, зі слів сусідів не мешкає останні 10 років. Встановити місце проживання не можливо.
У відповідності до вимог ст. 47 та ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» 23.06.2015 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.
Правомірність постанови від 23.06.2015 року про повернення виконавчого документа стягувачу є предметом спору по справі.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає, що відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження».
Згідно з ч. 1 статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року №606-XIV (далі - Закон №606) виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цьогоЗакону підлягають примусовому виконанню.
Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ст.11 Закону №606).
Державний виконавець, зокрема, здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.
Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; звертатися до суду з поданням про розшук боржника - фізичної особи чи про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що знаходяться у виконавчому провадженні, а в разі неявки боржника без поважних причин виносити постанову про його привід через органи внутрішніх справ; залучати у встановленому порядку до провадження виконавчих дій понятих, працівників органів внутрішніх справ, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; застосовувати під час провадження виконавчих дій відеозапис, фото- і кінозйомку; у процесі виконання рішень за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі необхідності примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників органів внутрішніх справ, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке за законом можливо звернути стягнення; у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами.
Згідно з ч.1, 2 ст.25 Закону №606 державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.
Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.
У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.
При цьому, згідно з ст.27 Закону України "Про виконавче провадження" у разі ненадання боржником у строки, встановлені ч. 2 ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження" для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення, державний виконавець розпочинає примусове виконання рішення.
Судом з'ясовано, що добровільний строк для виконання постанови встановлено до 10.10.2013 року, відповідачем було сформовано інформаційну довідку за результатом пошуку інформації про зареєстровані права власності, інші речові права з Реєстру прав власності на нерухоме майно, про обтяження речових прав з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та про іпотеки з Державного реєстру іпотек в порядку доступу державних виконавців до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, однак відомості стосовно нерухомого майна боржника в реєстрах відсутні.
Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 03.10.2015 року за боржником ОСОБА_3, ідентифікаційний код НОМЕР_1, не зареєстроване нерухоме майно.
Відповідно до відповідей ДПС України про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах, про джерела отримання доходів боржників-фізичних осіб така особа, як ОСОБА_3, ідентифікаційний код НОМЕР_1, на обліку не перебуває.
В тому числі, згідно з відповідями від Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які отримають пенсії, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи по боржнику ОСОБА_3, ідентифікаційний код НОМЕР_1 інформації не знайдено.
Відповідачем був направлений запит до КП ДОР «Криворізьке БТІ» про право власності на нерухоме майно, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1.
Згідно з даними архівної справи станом на 31.12.12р. право власності на нерухоме майно за вищевказангою адресою зареєстровано в КП ДОР «Криворізьке БТІ» на ім'я іншої особи.
03.06.2015 року здійснено виїзд по місцю проживанню боржника, де встановлено, що боржник за адресою: АДРЕСА_1 не мешкає, зі слів сусідів не мешкає останні 10 років. Встановити місце проживання не можливо, про що складено акт державного виконавця, в присутності ОСОБА_5 місце проживання: АДРЕСА_2 .
Виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо, у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними (п.2 ч.1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження").
Про наявність обставин, зазначених у частині першій цієї статті, державний виконавець складає акт (ч.2 ст.47 Закону України "Про виконавче провадження").
Таким чином, посилання позивача на не вчинення в повному обсязі дій державним виконавцем по виконанню рішення суду не знайшли свого підтвердження за результатом розгляду даної судової справи, так як судом встановлено, що відповідачем здійснювались дії по одержанню безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну.
Стосовно звернення державного виконавця до суду про розшук боржника, слід зазначити, що у відповідача є відомості про місце проживання та місцезнаходження боржника, що підтверджується актом державного виконавця від 03.06.2015 року. Крім того, відповідач звертався з поданням про оголошення розшуку боржника ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 до суду.
Відносно припинення чинності арешта, про що зазначено в постанові про повернення виконавчого документа стягувачеві, то відповідно до частини 2 статті 25 Закону України "Про виконавче провадження" за заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.
Так, постановою про відкриття виконавчого провадження від 03.10.2013 року не було накладено арешт на майно та кошти боржника, однак вказана стаття не встановлює обов'язку накладати арешт на майно, а у разі повернення виконавчого документа стягувачеві в будь-якому разі припиняється чинність арешту. Дана обставина не є підставою для скасування постанови про повернення виконавчого документа.
Відповідно до статті 47 Закону України "Про виконавче провадження" про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.
За вимогами частини 2 пункту 3.15 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року № 512/5, повернення виконавчого документа стягувачу здійснюється за наявності підстав та в порядку, визначеному у статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV.
В постанові про повернення виконавчого документа стягувачу обов'язково роз'яснюється порядок повторного пред'явлення виконавчого документа до виконання, про що й було зазначено позивачу в оскаржуваній постанові.
Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Відповідно до частини другоїстатті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Таким чином, з урахуванням доказів у їх сукупності та висновків суду, викладених вище, позов не підлягає задоволенню, оскільки відповідачем було здійснено усі передбачені Законом №606-ХІV заходи з примусового виконання судового рішення, але за результатом цих заходів виявилась відсутність у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи по розшуку такого майна виявилися безрезультатними.
Керуючись ст.ст.160-163, 181 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В задоволенні адміністративного позову Дніпропетровської митниці ДФС до державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Криворізького районного управління юстиції Школи О.В. про визнання незаконною та скасування постанови - відмовити.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна, скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено 27 листопада 2015 року

Суддя С.В. Ніколайчук