Справа № 810/176/16
Суддя: Дудін С.О.
Дата ухвалення: 2016-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2016 року м. Київ 810/176/16

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дудіна С.О., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Київській області про скасування рішення.

Суть спору: ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Управління Державної міграційної служби України в Київській області , у якому позивач просить суд:

- скасувати рішення Управління Державної міграційної служби України в Київській області № 3.1/1-1941 від 06.04.2015 про скасування рішення про надання громадянства України за територіальним походженням;

- зобов'язати Управління Державної міграційної служби України в Київській області видати довідку про реєстрацію громадянином України ОСОБА_1.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив про безпідставність прийняття відповідачем рішення про скасування рішення про набуття громадянства України за територіальним походженням ОСОБА_1, оскільки позивачем було надано всі необхідні для оформлення громадянства України документи.

Крім того, позивачем було зазначено про те, що підстава, за якою позивачу було відмовлено у наданні громадянства України за територіальним походженням, не передбачена Законом України «Про громадянство України» в якості підстави для прийняття рішення про скасування громадянства, що також, на думку позивача, свідчить про протиправний характер прийняття оспорюваного рішення.

04.02.2016 на адресу суд від представника позивача надійшло клопотання б/н від 04.02.2016 (вх. № 1857/15 від 04.02.2016) про здійснення розгляду у порядку письмового провадження, до якого були залучені документи по справі.

Присутній у судовому засіданні представник відповідача надав документи по справі та заявив клопотання про продовження розгляду справи у порядку письмового провадження.

Вказане клопотання відповідача було прийнято судом, про що було постановлено протокольну ухвалу із занесенням до журналу судового засідання. У зв'язку з цим, подальший розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження.

Частиною 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що

особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без виклику осіб, які беруть участь у справі, та проведення судового засідання на основі наявних у суду матеріалів у випадках, встановлених цим Кодексом.

Вищий адміністративний суд України в пункті 11 Листа від 30.11.2009 р. № 1619/10/13-09 зазначив, що під час вирішення справи у порядку письмового провадження його фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, оскільки в такому разі не проводиться судове засідання і, відповідно, справа розглядається без участі секретаря.

На підставі цього, справа розглядається без проведення судового засідання.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, які є у справі, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 народився в Об'єднаних Арабських Еміратах, що підтверджується нотаріально посвідченим перекладом паспорту НОМЕР_1 від 26.09.2011 та нотаріально посвідченим перекладом свідоцтва про народження від 29.07.1986.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до Управління Державної міграційної служби у Київській області з заявою про набуття громадянства України за територіальним походженням.

До вказаної заяви позивачем було долучено наступні документи:

- нотаріально посвідчений переклад паспорту ОСОБА_1 як громадянина Об'єднаних Арабських Еміратів;

- нотаріально посвідчений переклад свідоцтва про народження ОСОБА_1, в якому батьками зазначені ОСОБА_2 (батько) та ОСОБА_3 (матір).

- нотаріально посвідчений переклад повторного свідоцтва про народження батька позивача, ОСОБА_2, в якому батьками зазначені: ОСОБА_4 (батько) та ОСОБА_5 (мати);

- копія повторного свідоцтва про народження ОСОБА_5 в с. Тінисте, Бахчисарайському районі, Автономної Республіки Крим, серії НОМЕР_2 від 14.07.2014, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бахчисарайського районного управління юстиції в Автономній Республіці Крим;

- копія витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст. 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 9 від 14.07.2014, яка була видана Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бахчисарайського районного управління юстиції в Автономній Республіці Крим.

Як вбачається зі змісту вказаної заяви, позивачем в якості підстави для набуття громадянства України за територіальним походженням було вказано на те, що рідна баба позивача, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, народилась у с. Тиністе, бахчисарайського району, Автономної Республіки Крим.

З матеріалів справи вбачається, що вищевказана заява та документи до неї 25.10.204 були подані до Управління Державної міграційної служби в Київській області, за результатами розгляду яких відповідачем було прийнято рішення від 12.11.2014 про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням за ОСОБА_1.

Судом встановлено, що Управлінням Державної міграційної служби України в Київській області листом № 3.1/1-1941 від 06.04.2015 було повідомлено позивача про прийняття рішення від 02.04.2015 про скасування рішення про набуття громадянства України за територіальним походженням ОСОБА_1.

Так, зокрема, у висновку про скасування рішення про набуття громадянства України за територіальним походженням ОСОБА_1 від 02.04.2015 було зазначено про те, що надані позивачем документи, які підтверджують наявність підстав для оформлення позивачем громадянства України за територіальним походженням, містять розбіжності, що не відповідає положенням Закону України «Про громадянство України» та Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень.

Позивач, не погоджуючись з прийняттям вказаного рішення, звернувся з позовом до суду щодо визнання його протиправним та його скасування, з приводу чого суд зазначає наступне.

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб визначені Законом України «Про громадянство України» від 18.01.2001 № 2235-III (далі-Закон № 2235).

Відповідно до ст. 1 Закону № 2235 громадянство України - правовий зв'язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов'язках.

Згідно з ст. 6 Закону № 2235 громадянство України набувається:1) за народженням; 2) за територіальним походженням; 3) внаслідок прийняття до громадянства; 4) внаслідок поновлення у громадянстві; 5) внаслідок усиновлення; 6) внаслідок встановлення над дитиною опіки чи піклування, влаштування дитини в дитячий заклад чи заклад охорони здоров'я, в дитячий будинок сімейного типу чи прийомну сім'ю або передачі на виховання в сім'ю патронатного вихователя;7) внаслідок встановлення над особою, визнаною судом недієздатною, опіки; 8) у зв'язку з перебуванням у громадянстві України одного чи обох батьків дитини; 9) внаслідок визнання батьківства чи материнства або встановлення факту батьківства чи материнства; 10) з іншими підставами, передбаченими міжнародними договорами України.

Частиною 1 ст. 8 Закону № 2235 встановлено, що особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України,Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов'язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов'язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов'язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянина.

Відповідно до ст. 21 Закону № 2235 рішення про оформлення набуття громадянства України скасовується, якщо особа набула громадянство України відповідно до статей 8 та 10 цього Закону шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України.

Перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України визначені Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженим Указом Президента України від 27.03.2001 № 215 (надалі-Порядок № 215).

Відповідно до абз. 1 п. 1 Порядку № 215 для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, виходу з громадянства України особа подає заяву, а також інші документи, передбачені розділом II цього Порядку.

Відповідно до п. 28 Порядку № 215 для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, дід чи баба якої народилися до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент їх народження до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами «а» - «в» пункту 24 цього Порядку, а також: а) документ, що підтверджує факт народження діда чи баби заявника на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту; б) документи, що засвідчують родинні стосунки заявника відповідно з дідом чи бабою, які народилися на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту.

Пунктом 24 Порядку № 215 встановлено, що для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка народилася до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво», або на інших територіях, що входили на момент народження особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону), подає:а) заяву про набуття громадянства України за територіальним походженням; б) дві фотокартки (розміром 35 x 45 мм); в) один із таких документів: декларацію про відсутність іноземного громадянства для осіб без громадянства; зобов'язання припинити іноземне громадянство для іноземців. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов'язання припинити громадянство всіх цих держав. Подання зобов'язання припинити іноземне громадянство не вимагається від іноземців, які є громадянами (підданими) держав, законодавство яких передбачає автоматичне припинення особами громадянства (підданства) цих держав одночасно з набуттям громадянства іншої держави, або якщо міжнародні договори України з іншими державами, громадянами яких є іноземці, передбачають припинення особами громадянства цих держав одночасно з набуттям громадянства України. декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства разом із документом, що підтверджує надання особі статусу біженця чи притулку в Україні, для іноземців, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні; заяву про зміну громадянства для іноземців, які є громадянами держав, міжнародні договори України з якими передбачають припинення особами громадянства цих держав одночасно з набуттям громадянства України.

Відповідно до п. 92 Порядку № 215 органи міграційної служби приймають рішення про оформлення набуття громадянства України: за народженням; за територіальним походженням; внаслідок поновлення у громадянстві; внаслідок усиновлення; внаслідок встановлення над дитиною опіки чи піклування, влаштування дитини в дитячий заклад чи заклад охорони здоров'я, в дитячий будинок сімейного типу чи прийомну сім'ю або передачі на виховання в сім'ю патронатного вихователя; внаслідок встановлення над особою, визнаною судом недієздатною, опіки; у зв'язку з перебуванням у громадянстві України одного чи обох батьків дитини; внаслідок визнання батьківства чи материнства або встановлення факту батьківства чи материнства за іншими підставами, передбаченими міжнародними договорами України.

До повноважень органів міграційної служби також належить скасування прийнятих ними рішень про оформлення набуття громадянства України у випадках, передбачених статтею 21 Закону.

Абзацом 1 п. 94 Порядку № 215 встановлено, що Головне управління (управління) міграційної служби в Автономній Республіці Крим, області, містах Києві та Севастополі перевіряє відповідність оформлення документів з питань громадянства вимогам законодавства України та підтвердження ними наявності фактів, з якими Закон пов'язує набуття особою громадянства України.

Згідно з п. 95 Порядку № 215 рішення про оформлення набуття особою громадянства України або про відмову у задоволенні клопотання про оформлення набуття особою громадянства України не пізніш як у тримісячний строк з дня надходження документів надсилається до управління, відділу (сектору) міграційної служби в районі, районі у місті, місті обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення, до якого документи були подані заявником.

Управління, відділ (сектор) міграційної служби в районі, районі у місті, місті обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення, до якого документи були подані заявником, не пізніш як у тижневий строк з дня надходження відповідного рішення повідомляє про нього заявника у письмовій формі. У разі прийняття рішення про відмову у задоволенні клопотання про оформлення набуття особою громадянства України заявникові у письмовій формі повідомляються причини відмови.

Відповідно до п. 96 Порядку № 215 подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України у випадках, передбачених статтею 21 Закону, стосовно особи, яка проживає в Україні, готується управлінням, відділом (сектором) міграційної служби в районі, районі у місті, місті обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення, до якого цією особою подавалися документи щодо оформлення набуття громадянства України.

Подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України разом із документами, передбаченими підпунктом «б» пункту 88 цього Порядку, надсилається до головного управління (управління) міграційної служби в Автономній Республіці Крим, області, містах Києві та Севастополі.

Пунктом 97 Порядку № 215 встановлено, що рішення про оформлення набуття громадянства України скасовується начальником головного управління (управління) міграційної служби в Автономній Республіці Крим, області, містах Києві та Севастополі або його заступником.

Повідомлення про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України у тижневий строк надсилається до управління, відділу (сектору) міграційної служби в районі, районі у місті, місті обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення, яким було внесено подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України.

Управління, відділ (сектор) міграційної служби в районі, районі у місті, місті обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення не пізніш як у тижневий строк з дня одержання повідомлення про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України повідомляє про це відповідну особу у письмовій формі із зазначенням причин скасування такого рішення

Як зазначено вище, підставою для прийняття рішення про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням за ОСОБА_1 є наявність розбіжностей в поданих позивачем документах, що підтверджують наявність підстав для оформлення громадянства України за територіальним походженням.

Так, зокрема, контролюючим органом було зазначено про те, що надані позивачем копія повторного свідоцтва серії НОМЕР_2 від 14.07.2014 про народження баби ОСОБА_1 - ОСОБА_5, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бахчисарайського районного управління юстиції в Автономній Республіці Крим та копія витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 136, 133,135 Сімейного кодексу України № 9 від 14.07.2014, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим не містять достовірну інформацію, оскільки вказані документи видані органами реєстрації актів цивільного стану Автономної Республіки Крим, які припинили свою діяльність, з приводу чого суд зазначає наступне.

Статус території України, тимчасово окупованої внаслідок збройної агресії Російської Федерації, встановлює особливий правовий режим на цій території, визначає особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, визначений Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VII (далі-Закон № 1207).

Згідно з ст. 3 Закону № 1207 тимчасово окупованою територією визначається: 1) сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій; 2) внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 9 Закону № 1207 державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Отже, проаналізувавши вищевказані положення законодавства, суд ішов висновку про те, що діяльність органів державної виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, які були створені до моменту окупації території автономної Республіки Крим, та які здійснюють свої повноваження у відповідності до норм чинного законодавства, є законною.

Відповідно до п. 4.65 Положення про Головні територіальні управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2011 № 1707/5 Головне територіальне управління юстиції відповідно до покладених на нього завдань здійснює організаційне керівництво відділами державної реєстрації актів цивільного стану з надання ними платних послуг, перевіряє їхню роботу.

Відповідно до п. 1 Типового положення про відділ державної реєстрації актів цивільного стану головних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 06.07.2012 № 1019/5 (що було чинним на момент виникнення спірних відносин) відділ державної реєстрації актів цивільного стану є структурним підрозділом реєстраційної служби головних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі (далі - реєстраційна служба головного управління юстиції), який реалізує повноваження Державної реєстраційної служби України (далі - Укрдержреєстр) у сфері державної реєстрації актів цивільного стану.

Відділ безпосередньо підпорядковується начальнику реєстраційної служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі.

Відділ створюється, реорганізується та ліквідується відповідно до наказу Міністерства юстиції України.

Суд звертає увагу на те, що Відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бахчисарайського управління юстиції в Автономній Республіці Крим та Відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній республіці Крим були утворені в якості структурних підрозділів відповідних територіальних органів управління юстиції в Автономній Республіці Крим ще до моменту тимчасової окупації території Автономної Республіки Крим, що в свою чергу, свідчить про те, що вказані структурні підрозділи, здійснюючи дії щодо видачі відповідного витягу та свідоцтва, діяли у відповідності до норм чинного законодавства.

При цьому, суд не може прийняти до уваги посилання відповідача на те, що згідно з наказом Міністерства юстиції України від 25.04.2014 № 92/7 чисельність працівників територіальних органів юстиції в Автономній Республіці Крим була скорочена до 0, оскільки докази реалізації (фактичного виконання) цього наказу станом на момент видачі довідки (зокрема, накази про звільнення всіх працівників) в матеріалах справи відсутні.

Крім того, суд звертає увагу на те, що на вказаних документах міститься проставлений апостиль.

Так, зокрема, відповідно до ст. 2 та ч. 1 ст. 3 Гаагзської конвенції, що скасовує вимогу легалізації документів від 05.10.1961, до якої Україна приєдналась Законом України «Про приєднання України до Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів» від 10.01.2002 № 2933-III, встановлено, що кожна з договірних держав звільняє від легалізації документи, на які поширюється ця Конвенція і які мають бути представлені на її території. Для цілей цієї Конвенції під легалізацією розуміється тільки формальна процедура, що застосовується дипломатичними або консульськими агентами країни, на території якої документ має бути представлений, для посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампу, якими скріплено документ.

Єдиною формальною процедурою, яка може вимагатися для посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампу, якими скріплений документ, є проставлення передбаченого статтею 4 апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений.

Відповідно до зазначеної Конвенції, апостиль - це спеціальний штамп, який проставляється на офіційних документах, що надходять від держав - учасниць Конвенції. Він засвідчує справжність підпису особи під документом і автентичність відбитку печатки або штампа, якими скріплено відповідний документ. Документ, на якому проставлено апостиль, не потребує ніякого додаткового оформлення чи засвідчення і може бути використаний в будь-якій іншій державі - учасниці Конвенції.

Кожна Договірна держава призначає, зазначаючи їхні офіційні функції, ті органи, яким надаються повноваження на проставлення апостиля, згаданого в частині першій статті 3.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про надання повноважень на проставлення апостиля, передбаченого Конвенцією, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів» від 18.01.2003 № 61 апостиль проставляється Державною реєстраційною службою на документах, що видаються цією Службою та структурними підрозділами територіальних органів Міністерства юстиції, що забезпечують реалізацію повноважень Держаної реєстраційної служби (свідоцтва про реєстрацію актів цивільного стану, витяги з реєстру та ін.).

Отже, враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про те, що наявність проставленого на повторному свідоцтві серії НОМЕР_2 від 14.07.2014, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бахчисарайського районного управління юстиції в Автономній Республіці Крим та на витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 136, 133,135 Сімейного кодексу України № 9 від 14.07.2014, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, апостилю підтверджує справжність підпису уповноважених осіб та автентичність печаток вищевказаних територіальних органів Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, що також, на думку суду, свідчить про те, що вказані органи діяли в межах повноважень, які передбачені чинним законодавством України.

Крім того, суд вбачає за доцільне зазначити про те, що відповідач як орган державної влади мав право здійснити перевірку відповідної інформації, яка зазначена у вказаних документах, зокрема, наступним чином.

Відносини, пов'язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, визначає засади діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану визначаються Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01.07.2010 № 2398-VI (далі - Закон № 2398).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону № 2398 органами державної реєстрації актів цивільного стану є: 1) центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану; 2) відділи державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних управлінь юстиції; 3) виконавчі органи сільських, селищних і міських (крім міст обласного значення) рад.

Згідно з ч. 1 ст. 11 Закону № 2398 державний реєстр актів цивільного стану громадян - це державна електронна інформаційна система, яка містить відомості про акти цивільного стану, зміни, що вносяться до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання та відомості про видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного тану і про видачу з нього.

Державний реєстр актів цивільного стану громадян ведеться відділами державної реєстрації актів цивільного стану.

Частинами 4-5 ст. 11 Закону № 2398 встановлено, що адміністратор Державного реєстру актів цивільного стану громадян здійснює заходи із створення і супроводження програмного забезпечення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, збереження та захисту бази даних, відповідає за його функціонування, надає безоплатний доступ до нього відділам державної реєстрації актів цивільного стану, забезпечує реєстрацію такого доступу та збереження відомостей про кожний доступ.

Порядок ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян установлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, зокрема, процедура створення та ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян визначений Порядком ведення Державного реєстру актів цивільного стану, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2007 р. № 1064 (далі-Порядок № 1064).

Відповідно до п. 1 вказаного Порядку реєстр - єдина комп'ютерна база даних про акти цивільного стану, внесені до них зміни і доповнення, видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та витягів з Реєстру;

держатель Реєстру - Мін'юст, що забезпечує ведення Реєстру;

адміністратор Реєстру - державне підприємство, що належить до сфери управління Мін'юсту, яке здійснює заходи із створення і супроводження програмного забезпечення Реєстру, збереження та захисту бази даних Реєстру, відповідає за його функціонування, надає реєстраторам, а також у випадку, передбаченому законом, посадовим особам органів державної влади доступ до нього.

реєстратори - відділи державної реєстрації актів цивільного стану головних територіальних управлінь юстиції Мін'юсту в Автономній Республіці Крим, в областях, мм. Києві та Севастополі, а також районних, районних у містах, міських (міст обласного

значення), міськрайонних, міжрайонних управлінь юстиції.

витяг з Реєстру - документ, що видається фізичній чи юридичній особі реєстратором або посадовій особі органу державної влади шляхом безпосереднього доступу до Реєстру у випадках, передбачених законом, за затвердженими Мін'юстом формами.

Відповідно до п.1 Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 360 від 20.08.2014 (далі - Положення № 360).

Згідно з п. 7 Положення № 360 ДМС здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи та територіальні підрозділи.

Пунктом 8 Положення № 360 встановлено, що ДМС під час виконання покладених на неї завдань взаємодії в установленому порядку з іншими державними органами, допоміжними органами і службами, утвореними Президентом України, тимчасовими консультативними, дорадчими та іншими допоміжними органами, утвореними Кабінетом Міністрів України, органами місцевого самоврядування, об'єднаннями громадян, громадськими спілками, профспілками та організаціями роботодавців, відповідними органами іноземних держав і міжнародних організацій, а також підприємствами, установами та організаціями.

Отже, враховуючи наведені норми, суд звертає увагу на те, що Управління Державної міграційної служби у Київській області мало можливість здійснити перевірку достовірності зазначеної у витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію актів цивільного стану у відповідності до статей 126, 133 та 135 Сімейного кодексу України № 9 від 14.07.2014 інформації щодо ОСОБА_5, шляхом безпосереднього звернення до органів державної реєстраціїактів цивільного стану, які здійснюють ведення Державного реєстру актів цивільного стану та мають безпосередній доступ до нього.

За таких обставин, суд дійшов висновку щодо помилковості висновків відповідача про те, що подані позивачем документи місять недостовірну інформацію.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Під час розгляду справи відповідачем не були надані належні та допустимі докази на підтвердження того, що надані позивачем для набуття громадянства України за

територіальним походженням документи містять будь-які розбіжності або недостовірну інформацію, у той час як матеріали справи підтверджують, що позивачем було надано всі документи, які є необхідними для набуття громадянства України. ,

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що спірне рішення про скасування рішення про набуття громадянства України за територіальним походження підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Крім того, позивач просить суд зобов'язати відповідача видати ОСОБА_1 довідку про реєстрацію громадянином України, з приводу чого суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 117 Порядку № 215 у разі прийняття щодо особи рішення про встановлення належності до громадянства України, прийняття до громадянства України або оформлення набуття громадянства України головне управління (управління) міграційної служби в Автономній Республіці Крим, області, містах Києві та Севастополі, дипломатичне представництво чи консульська установа України за місцем її проживання реєструють особу громадянином України.

Такій особі видається довідка про реєстрацію особи громадянином України, яка подається нею для одержання документів, що підтверджують громадянство України.

Отже, аналізуючи вищевказані положення законодавства, суд дійшов висновку про те, що довідка про реєстрацію особи громадянином України видається внаслідок набуття особою громадянства України, у тому числі і за територіальним походженням.

Відповідачем не було надано до суду доказів, які підтверджують факт видачі позивачу вказаної довідки після прийняття 12.11.2014 рішення про оформлення набуття громадянства України за ОСОБА_1.

Отже, враховуючи скасування рішення про відміну рішення про набуття громадянства України за територіальним походженням, суд вважає, що вимога позивача щодо зобов'язання відповідача надати довідку про реєстрацію громадянства є обґрунтованою та таким, що підлягає задоволенню.

При цьому, суд зазначає, що у даному випадку задоволення цієї позовної вимоги не призведе до втручання у дискреційні повноваження відповідача через відсутність у нього права адміністративного розсуду. Так, Порядком № 215 визначено, що видача особі відповідної довідки є безумовним наслідком прийняття рішення про оформлення набуття громадянства України, у зв'язку з чим ефективний захист порушеного права позивача потребує спонукання відповідача до виконання покладеного на нього чинним законодавством обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

За таких обставин, сплачений позивачем судовий збір в сумі 551 грн. 21 коп. підлягає стягненню на його користь з Управління Державної міграційної служби у Київській області.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1.Адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

2.Визнати протиправним та скасувати рішення Управління Державної міграційної служби України в Київській області від 02.04.2015 про скасування рішення Управління Державної міграційної служби України в Київській області про набуття громадянства України за територіальним походженням ОСОБА_1.

3.Зобов'язати Управління Державної міграційної служби України в Київській області видати ОСОБА_1 довідку про реєстрацію громадянства України.

4.Стягнути на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) судовий збір в сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) гривня 21 коп. за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Управління Державної міграційної служби України у Київській області (04073, місто Київ, вулиця Петропавлівська, будинок 11).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом 10 днів з дня проголошення. У разі проголошення вступної та резолютивної частини постанови або розгляду справи у порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Дудін С.О.