Справа № 2а-4925/11/1370
Суддя: Головчук С.В.
Дата ухвалення: 2016-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" лютого 2016 р. м. Київ К/800/18824/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головчук С.В. (суддя-доповідач),
Ліпського Д.В.,
Черпака Ю.К.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області

на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 05 липня 2011 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2015 року

у справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі ГУ ПФУ у Львівській області) до Головного управління юстиції у Львівській області (далі ГУЮ у Львівській області), Відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області (далі ВДВС ГУЮ у Львівській області), Підрозділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області (далі ППВР УДВС ГУЮ у Львівській області), третя особа ОСОБА_1 , про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення штрафу,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2011 року ГУ ПФУ у Львівській області звернулося до суду з позовом про визнання протиправними дій державного виконавця та скасування постанови від 13 квітня 2011 року ВП № 24910651 про накладення штрафу за повторне невиконання без поважних причин рішення суду в розмірі 2040,00 грн. В обґрунтування вимог позивач зазначав, що на виконання постанови Шевченківського районного суду м. Львова від 16 лютого 2011 року, 05 квітня 2011 року позивач перерахував пенсію ОСОБА_1 згідно з довідкою ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 ) від 30 березня 2011 року, про що листом від 06 квітня 2011 року повідомив органу виконавчої служби. Проте, встановивши, що розрахунок пенсії не відповідає резолютивній частині судового рішення, 13 квітня 2011 року головний державний виконавець ППВР УДВС ГУЮ у Львівській області виніс постанову про накладення на ГУ ПФУ у Львівській області штрафу. Вважаючи дії відповідачів неправомірними, просив суд задовольнити позов.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 05 липня 2011 року, яку залишено без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2015 року, в позові відмовлено.

У касаційній скарзі ГУ ПФУ у Львівській області порушує питання про скасування рішень судів першої та апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, зокрема Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» (далі Закон № 606-ХІV). Вказує, що суди не дали належної правової оцінки обставинам справи та доводам позивача про те, що органи Пенсійного фонду не мають повноважень самостійно визначати розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії. Враховуючи те, що за рішенням суду пенсію ОСОБА_1 перераховано відповідно до довідки, виданої Львівським ОВК та в межах встановлених державним виконавцем строків, підстав для накладення штрафу за невиконання судового рішення не було.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Судами встановлено, що постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 16 лютого 2011 року у справі № 2а-273/11 за позовом ОСОБА_1 до ГУ ПФУ у Львівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, зобов`язано ГУ ПФУ у Львівській області провести перерахунок і виплату пенсії з 01 листопада 2010 року ОСОБА_1 відповідно до вимог частини 3 статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та на підставі постанов Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294, від 18 жовтня 2010 року № 969 і наказів Міністра оборони України від 28 липня 2008 року № 377, від 22 липня 2010 року № 380, від 05 листопада 2010 року № 576 та від 28 січня 2011 року № 50.

01 березня 2011 року Шевченківським районним судом м. Львова видано виконавчий лист № 2а-273/11 на виконання якого, 04 березня 2011 року державним виконавцем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 24910651 та надано боржнику строк для добровільного виконання судового рішення.

За невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення суду, 30 березня 2011 року державний виконавець виніс постанову про накладення штрафу на ГУ ПФУ у Львівській області яку, разом із вимогою № 09-01-45/143/В3-4731 повторно виконати судове рішення, надіслав позивачу.

У цій вимозі ГУ ПФУ у Львівській області, як боржника у виконавчому провадженні ВП № 24910651, повторно зобов`язано виконати судове рішення у справі № 2а-273/11 в частині, що підлягає негайному виконанню до 06 квітня 2011 року та надати письмове підтвердження виконання.

05 квітня 2011 року позивач провів перерахунок пенсії ОСОБА_1 і 06 квітня 2011 року листом № 1980/07-28 повідомив про це державного виконавця, надавши копію рішення про розрахунок пенсії від 05 квітня 2011 року.

Перевіривши правильність проведених позивачем розрахунків, державний виконавець дійшов висновку, що здійснений ГУ ПФУ у Львівській області розрахунок пенсії не відповідає резолютивній частині постанови Шевченківського районного суду м. Львова від 16 лютого 2011 року, оскільки його здійснено без урахування наказу Міністра оборони України від 28 липня 2008 року № 377, що на думку державного виконавця, свідчить про повторне невиконання боржником без поважних причин судового рішення.

13 квітня 2011 року головним державним виконавцем ППВР УДВС ГУЮ у Львівській області прийнято постанову ВП № 24910651 про накладення на ГУ ПФУ у Львівській області штрафу в розмірі 2040,00 грн за повторне невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк судового рішення.

Вирішуючи спір та відмовляючи в позові, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що позивач у встановлений строк, без поважних причин, не виконав рішення суду, а тому постанова про накладення штрафу є правомірною.

Проте, з таким висновками погодитись неможливо з огляду на наступне.

Згідно із статтею 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом № 606-ХІV, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин.

Саме відповідно до вимог цього Закону належить давати оцінку діям державного виконавця щодо вчинення виконавчих дій.

Згідно із частиною 2 статті 25 Закону № 606-ХІV, державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п`ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматись від їх вчинення, здійснюється відповідно до статті 75 Закону № 606-ХІV.

Частиною 2 статті 75 Закону № 606-ХІV у разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п`яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Відповідно до статті 89 вказаного Закону у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі, державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Отже, із змісту наведених норм видно, що основною умовою для накладення на боржника штрафу є відсутність поважних причин, що перешкоджали йому виконати у встановлений державним виконавцем строк рішення.

Як видно із матеріалів справи, ГУ ПФУ у Львівській області неодноразово посилалось на те, що перерахунок пенсії ОСОБА_1 здійснено на підставі довідки про грошове забезпечення, виданої Львівським ОВК (а.с. 13), оскільки органи Пенсійного фонду не мають повноважень самостійно визначати розмір грошового забезпечення військовослужбовців для перерахунку пенсії.

Пунктом 5 постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу» передбачено, що керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, надано право встановлювати посадові оклади військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу, посади яких не передбачені цією постановою, у відповідних випадках.

Наказом Міністра оборони України від 28 липня 2008 року № 377 затверджено схеми посадових окладів за основними типовими посадами керуючого та наукового складу офіцерів військово-навчальних закладів та наукових установ Збройних Сил України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Порядок).

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 Порядку перерахунок раніше призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом (далі - особи), або у зв`язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством. На підставі зазначеного в пункті 1 цього Порядку рішення Кабінету Міністрів України, Міноборони, МВС, Мінінфраструктури, СБУ, Служба зовнішньої розвідки, ДПС, Управління державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку, Адміністрації Держприкордонслужби, ДПтС, ДСНС (далі - державні органи) повідомляють у п`ятиденний строк Пенсійному фонду України про підстави перерахунку пенсій військовослужбовцям.

Пенсійний фонд України повідомляє у п`ятиденний строк з моменту надходження інформації від державних органів своїм головним управлінням в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі (далі - головні управління Пенсійного фонду України) про підстави для проведення перерахунку пенсій та про необхідність підготовки списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку (далі - списки).

Головні управління Пенсійного фонду України складають у десятиденний строк з моменту надходження зазначеної інформації списки за формою згідно із додатком 1 та подають їх органам, які уповноважені рішеннями керівників державних органів видавати довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії.

На підставі списків уповноважені органи готують для перерахунку пенсії довідки про розмір грошового забезпечення кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно із додатком 2 (далі - довідка) та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України.

Довідки видаються державним органом, з якого особи були звільнені із служби, якщо інше не передбачено цим Порядком.

Отже, із змісту наведених норм видно, що пенсійні органи здійснюють перерахунок пенсій виключно на підставі довідок про розмір грошового забезпечення, виданих уповноваженими органами і не мають повноважень змінювати їх зміст.

За таких обставин, ГУ ПФУ у Львівській області не могло внести зміни у довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , видану іншим органом.

Вирішуючи спір, суди не дали належної оцінки доводам позивача про відсутність у нього повноважень самостійно визначати розмір грошового забезпечення

Крім того, судове рішення, що перебувало на виконанні у відповідача, не містить вичерпної для перерахунку інформації.

Як видно із матеріалів справи, отримавши 01 квітня 2011 року вимогу державного виконавця, 05 квітня 2011 року позивач перерахував пенсію, виходячи із розміру грошового забезпечення, зазначеного в довідці Львівського ОВК від 30 березня 2011 року № ХВ-37592.

Вказана довідка не містить інформації про те, що грошове забезпечення ОСОБА_1 обчислено з урахуванням наказу Міністра оборони України від 28 липня 2008 року № 377.

Проте, вирішуючи спір суди не перевірили чи було відомо позивачу про невідповідність довідки Львівського ОВК від 30 березня 2011 року змісту судового рішення і чи вживало ГУ ПФУ у Львівській області заходів, щоб усунути ці недоліки та чи повідомляло про це орган виконавчої служби.

Суди не дали оцінки цій обставині, та чи є вона поважною причиною невиконання рішення суду.

Наведені обставини мають суттєве значення для правильного вирішення спору.

Частиною 1 статті 220 КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні.

Згідно із частиною 2 статті 227 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи наведене, рішення судів підлягають скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції на новий розгляд.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області задовольнити частково.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 05 липня 2011 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2015 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Судді С.В. Головчук
Д.В. Ліпський
Ю.К. Черпак