Справа № 810/562/16
Суддя: Балаклицький А. І.
Дата ухвалення: 2016-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2016 року 810/562/16

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Балаклицького А.І., розглянувши в порядку письмового провадження в м. Києві адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доголовного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Чижика Андрія Павловича, Відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції
третя особаОСОБА_2
проскасування постанови в частині та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Чижика Андрія Павловича, Відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління, третя особа: ОСОБА_2 про скасування постанови про арешт майна ОСОБА_2 та оголошення заборони на його відчуження від 01.09.2011 в частині накладення арешту на 27/50 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, яке належало ОСОБА_3, та зобов'язання зняти арешт з 27/50 частини вказаного житлового будинку.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ОСОБА_3 було складено заповіт, за умовами якого належні йому на праві власності 27/50 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, він заповів громадянці ОСОБА_4 та ОСОБА_5. В січні 2016 року під час оформлення спадщини позивач дізнався, що постановою головного державного виконавця Відділу ДВС Києво-Святошинського РУЮ Чижика А.П. від 01.09.2011 №28409998 у рамках виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа Києво-Святошинського районного суду від 29.09.2010 №2-3356/2010 про стягнення з третьої особи - ОСОБА_2 на користь ТОВ "АУЗ Факторинг" боргу у розмірі 36472,81 грн., був накладений арешт на вказаний житловий будинок. Вважає, що оскільки на момент винесення постанови про накладення арешту на вказане майно 27/50 його частина у власності третьої особи - ОСОБА_2 не перебувала, то дії державного виконавця по накладенню арешту на 27/50 частини вказаного житлового будинку є незаконними та такими, що порушують права та законні інтереси позивача.

Відповідач будь-яких письмових пояснень та заперечень проти позову до суду не надав.

У судове засідання, призначене на 25.02.2016, з'явився представник позивача та до початку розгляду справи по суті звернулась до суду з письмовим клопотанням про розгляд справи за її відсутності в порядку письмового провадження.

Відповідачі, які належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання, явку своїх представників до судового засідання не забезпечили, про поважність причин неприбуття суду не повідомили.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи, що для розгляду і вирішення даної справи відсутня потреба у заслуховуванні свідків чи експертів, судом прийнято рішення про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами та доказами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 20.11.2015 №48040721 ОСОБА_3 належить 27/50 частини домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину №2-141 від 13.08.2004, а 23/50 частина такого домоволодіння належить третій особі - ОСОБА_2 на підставі договору дарування №1700 від 01.10.1997.

03 жовтня 2012 року ОСОБА_3 склав заповіт, згідно з яким належні йому на праві власності 27/50 часток житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, заповів в наступному порядку: 27/150 часток ОСОБА_4 та 54/150 часток ОСОБА_5.

Вказаний заповіт був посвідчений Києво-Святошинською районною державною нотаріальною конторою 03.10.2012 за реєстровим номером 1-2248.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3.

01 березня 2014 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_3.

Також, 01 березня 2014 року до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори надійшла заява ОСОБА_4 про відмову від прийняття спадщини після померлого ОСОБА_3 на користь іншого спадкоємця за заповітом ОСОБА_1.

В січні 2016 року представник позивача звернулась до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу на ім'я ОСОБА_1 додаткового свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 27/50 часток житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1.

За результатами розгляду вказаної заяви державний нотаріус Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Яхно Є.М. прийняв постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13.01.2016 вих. №19/02-31, якою відмови ОСОБА_5 у видачі йому додаткового свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 27/50 часток вказаного житлового будинку.

Зі змісту вказаної постанови позивачу стало відомо, що на підставі постанови Відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції №28409998 від 01.09.2011 на об'єкт нерухомого майна, а саме на домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, власником якого зазначено ОСОБА_2, накладено арешт (реєстраційний номер обтяження 11778124), який зареєстровано 28.10.2011 Київською обласною філією ДП "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України.

Також, з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 20.11.2015 №48040721 вбачається, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого зареєстровано обтяження у формі арешту нерухомого майна за реєстраційний номер 11778124 на об'єкт домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, та зазначено, що підставою обтяження є постанова головного державного виконавця Відділу ДВС Києво-Святошинського РУЮ Чижика А.П. про накладення арешту від 01.09.2011 №28409998.

При цьому, судом встановлено, що виконавче провадження №28409998 було відкрито на підставі виконавчого листа Києво-Святошинського районного суду від 29.09.2010 №2-3356/2010 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ "АУЗ Факторинг" боргу у сумі 36472,81 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи постановою про відкриття виконавчого провадження від 01.09.2011 ВП №28409998.

Відповідно до постанови головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Чижика А.П. про повернення виконавчого документа стягувачу від 14.02.2014 ВП №28409998 виконавчий лист Києво-Святошинського районного суду від 29.09.2010 №2-3356/2010 був повернутий стягувачу.

Однак, оскільки позивач - ОСОБА_5 позбавлений можливості отримати додаткове свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 27/50 часток вказаного житлового будинку та користуватись належним йому майном, він звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами суд зазначає наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначено Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець, зокрема, здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. На виконання своїх обов'язків державний виконавець наділений повноваженнями щодо накладення арешту на майно боржника, опечатування, вилучання, передавання такого майна на зберігання та реалізації його в установленому законодавством порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Згідно ч. 2 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Як було встановлено судом, постановою головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Чижика Андрія Павловича про накладення арешту від 01.09.2011 №28409998 накладено арешт на об'єкт нерухомого майна, а саме на домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, власником якого зазначено ОСОБА_2.

В той же час, судом встановлено, що 27/50 частина вказаного домоволодіння належала ОСОБА_3, який не був боржником у виконавчому провадженні №28409998.

Отже, з урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що у головного державного виконавця Відділу ДВС Києво-Святошинського РУЮ Чижика А.П. були відсутні правові підстави накладати арешт на 27/50 частину домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка належало на праві приватної власності ОСОБА_3.

Враховуючи зазначене, постанова головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Чижика Андрія Павловича про накладення арешту від 01.09.2011 №28409998 в частині накладення арешту на 27/50 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, яке належало ОСОБА_3, підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог про зобов'язання зняти арешт з вказаного житлового будинку, суд зазначає наступне.

Порядок зняття арешту з майна передбачено статтею 60 Закону України "Про виконавче провадження", відповідно до якої особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Як було встановлено судом, у Відділі державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції перебувало виконавче провадження №28409998 з примусового виконання виконавчого листа Києво-Святошинського районного суду від 29.09.2010 №2-3356/2010 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ "АУЗ Факторинг" боргу у сумі 36472,81 грн.

Постановою головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Чижика А.П. про повернення виконавчого документа стягувачу від 14.02.2014 ВП №28409998 виконавчий лист Києво-Святошинського районного суду від 29.09.2010 №2-3356/2010 був повернутий стягувачу.

Статтею 50 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Таким чином, чинним законодавством України передбачено, що у разі повернення виконавчого документа, арешт, накладений на майно боржника, знімається та скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення.

Отже, враховуючи те, що виконавчий документ, на підставі якого було відкрито виконавче провадження №28409998 та в межах якого було накладено арешт на нерухоме майно - житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1, був повернутий на підставі постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 14.02.2014 ВП №28409998, то суд вважає, що відповідач повинен був зняти арешт на вказане майно.

В той же час, як встановлено судом, державний виконавцем в порушення вимог Закону України "Про виконавче провадження" в постанові про повернення виконавчого документа стягувачу від 14.02.2014 ВП №28409998 не було зазначено про зняття арешту на вказаний житловий будинок, яке було накладено на підставі постанови від 01.09.2011 №28409998.

Норми ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження" регулюють порядок зняття арешту з майна за судовим рішенням шляхом винесення державним виконавцем постанови про зняття арешту не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що подальше знаходження під арештом нерухомого майна перешкоджає позивачу реалізовувати свої права на спадкове майно, у зв'язку з чим з метою належного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне зобов'язати ВДВС Києво-Святошинського РУЮ зняти арешт з нерухомого майна, який був накладений на підставі постанови про накладення арешту від 01.09.2011 №28409998.

Статтею 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд звертає увагу, що згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Доказів, які б спростовували доводи позивача, відповідачі суду не надали.

Враховуючі викладені норми чинного законодавства, всебічно розглянувши матеріали адміністративної справи, суд дійшов висновку про правомірність заявлених позовних вимог і, відповідно, позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір. Доказів понесення інших судових витрат позивач суду не надав. Таким чином, судові витрати щодо сплати судового збору підлягають присудженню на користь позивача.

Керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 11, 14, 69, 70, 71, 86, 94, 128, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати постанову головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Чижика Андрія Павловича про накладення арешту від 01.09.2011 №28409998 в частині накладення арешту на 27/50 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, яке належало ОСОБА_3.

Зобов'язати Відділ державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції зняти арешт, накладений постановою головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Чижика Андрія Павловича про накладення арешту від 01.09.2011 №28409998 на нерухоме майно - житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судові витрати у сумі 1102 (одна тисяча сто дві) грн. 40 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Балаклицький А. І.