Справа № 810/2729/15
Суддя: Шурко О.І.
Дата ухвалення: 2016-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/2729/15 Головуючий у 1-й інстанції: Виноградова О.І. Суддя-доповідач: Шурко О.І.
У Х В А Л А

Іменем України

25 лютого 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Шурка О.І.,

суддів Василенка Я.М., Степанюка А.Г.,

при секретарі Дуденкові О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, без фіксування його за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, апеляційну скаргу Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників на постанову Київського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд» до Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2015 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну інстанцію скасувати незаконну, на його думку, постанову суду першої інстанції та постановити нову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апелянт посилається на незаконність, необ'єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що є на його переконання підставою для скасування судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, податковим органом було проведено фактичну перевірку з питань додержання суб'єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами.

За результатами перевірки було складено акт перевірки № 0031/28-10/39-30/32294926, яким встановлені наступні порушення: п. 20 Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 р. № 1251 (далі - Положення № 1251); ст. 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів» від 19 грудня 1995 р. № 481/95-ВР (далі - Закон України № 481/95-ВР).

17 березня 2015 р. на підставі названого акту перевірки відповідачем було винесено рішення про застосування фінансових санкцій № 6374/0031/2810, яким накладено на позивача фінансову санкцію у вигляді штрафу у сумі 17 000 грн.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями та діями податкового органу, позивач звернувся до суду із даним адміністративним позовом, в якому просив суд визнати такі дії протиправними та скасувати прийняте відповідачем рішення про застосування фінансових санкцій.

В основу обґрунтування свого рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції посилався на те, що позивачем було сплачено податок, вирахуваний на дату подання митної декларації на шотландський віскі та текілу, а отже оскаржуване рішення про застосування фінансових санкцій підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до абзацу четвертого частини четвертої статті 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством.

Згідно п. 226.3 ст. 226 ПК України виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів здійснюються відповідно до положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

На виконання вказаної норми постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 року № 1251 затверджено Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів (далі Положення №1251).

Відповідно до п. 19 Положення №1251, наявність наклеєної в установленому порядку марки акцизного податку встановленого зразка на пляшці (упаковці) алкогольного напою та пачці (упаковці) тютюнового виробу є однією з умов для ввезення на митну територію України і продажу таких товарів споживачам, а також підтвердженням сплати акцизного податку та легальності ввезення товарів. У разі виявлення фактів ввезення на митну територію України, зберігання, транспортування та продажу на митній території України алкогольних напоїв і тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка контролюючі органи вилучають такі товари з вільного обігу та подають відповідні матеріали до суду для винесення постанови про їх вилучення в дохід держави (конфіскацію).

Згідно пункту 17 Положення №1251 у разі порушення порядку маркування ввезених алкогольних напоїв і тютюнових виробів та/або сплати податку не в повному обсязі товар не допускається до митного оформлення і ввезення його на митну територію України забороняється.

Пунктом 20 Положення № 1251 передбачено, що контроль за наявністю марок на пляшках (упаковках) алкогольних напоїв і на пачках (упаковках) тютюнових виробів під час їх транспортування, зберігання та продажу здійснюють територіальні органи ДФС, а під час ввезення таких товарів на митну територію України - територіальні органи ДФС. Маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів здійснюється виробниками зазначеної продукції. Вважаються такими, що немарковані, серед іншого, алкогольні напої з марками, на яких зазначення суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари.

Згідно пункту 28 Положення № 1251 відповідальність за порушення порядку маркування, продажу алкогольних напоїв і тютюнових виробів, несплату чи несвоєчасну сплату податку несуть виробники (замовники), імпортери, продавці таких товарів та їх посадові особи згідно із законом.

Згідно з пп. 222.2.2 п. 222.2 ст. 222 ПК України у разі ввезення маркованої підакцизної продукції на митну територію України податок сплачується під час придбання марок акцизного податку з доплатою (у разі потреби) на день подання митної декларації.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що положення п. 222.2 ст. 222 ПК України є спеціальними щодо сплати податку в разі ввезення підакцизних товарів на митну територію України.

Згідно з п. 216.4 ст. 216 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов'язань у разі ввезення підакцизних товарів (продукції) на митну територію України є дата подання контролюючому органу митної декларації для митного оформлення або дата нарахування такого податкового зобов'язання контролюючим органом у визначених законодавством випадках.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 18.12.2013 р., 21.05.2014 р., 19.06. 2014 р. позивачем до Головного управління Міндоходів України (далі - ГУ Міндоходів України) було подано заявку - розрахунок на придбання марок акцизного збору для маркування алкогольних напоїв (далі - заявка).

Зазначені заявки ГУ Міндоходів України було отримано 19.02.2013 р. за вх. № 3855/10, 22.05.2014 р. за вх. № 3258/10 та 23 червня 2014 р. про що свідчать вхідні штемпелі на них.

За придбання зазначених марок позивачем було сплачено акцизний збір, що підтверджується копіями платіжних доручень від 28 січня 2014 р. № 2238741, 12 березня 2014 р. № 2297460, 29 квітня 2014 р. № 2362841, 5 червня 2014 р. № 2412951.

15 січня, 27 травня, 28 червня 2014 р. відповідно до вантажно-митних декларацій № 125110000/2014/049960, № 125110000/2014/050372, № 125110000/2014/050541 позивачем отримані від ДПА України марки акцизного податку було вивезено в режимі тимчасового вивозу. Одержувачами були контрагенти позивача - «Angus Dundee Distillers PLC» та «BEVELAND» відповідно.

Відповідно до вантажно-митних декларацій від 26 червня, 7 травня, 9 грудня 2014 р. № 125110000/2014/011513, № 125110000/2014/008647, № 125110011/2014/021963 позивачем було отримано від «Angus Dundee Distillers PLC» та «BEVELAND» відповідно шотландське віскі та текілу, які у подальшому стали предметом перевірки.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що позивачем було сплачено податок, вирахуваний на дату подання митної декларації на шотландський віскі та текілу.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Таким чином, доводи апеляційних скарг спростовуються встановленими судом першої інстанції обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та нормами права, зазначеними в мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду.

Отже, колегія суддів вирішила згідно ст. 200 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Щодо вирішення питання про судові витрати, колегія суддів зазначає наступне.

Так, правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені положеннями Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674-VІ в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» від 22.05.2015 року № 484-VIII (далі - Закон).

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції, яка діяла на момент подання позову до суду першої інстанції, ставка судового збору за подання майнового позову до суду становила 2 відсотки розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати.

Положеннями ч. 1 зазначеної статті передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Станом на 01 січня 2015 року приписами Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» від 28.12.2014 року № 80-VIII встановлено мінімальну заробітну плату в розмірі 1218,00 грн.

Як вбачається з адміністративного позову, позивачем заявлена вимога про скасування рішення щодо застосування фінансових санкцій у розмірі 17000 грн.

Оскільки 2 відсотки розміру майнових вимог є меншими від 1,5 розміру мінімальної заробітної плати, розмір судового збору за подання апеляційної скарги щодо вимог майнового характеру становить 2009,7 грн. ((1218 * 1,5)*110%).

З огляду на викладене, а також враховуючи те, що відповідно до положень ст. 5 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи, розмір судового збору за подання апеляційної скарги становить 2009,7 грн.

Враховуючи те, що ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 08.02.2016 року було відстрочено апелянту сплату судового здору до винесення судового рішення, суд приходить до висновку про стягнення з апелянта вказаної вище суми судового збору.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників - залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2015 року - без змін.

Стягнути з Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників до Державного бюджету України (отримувач коштів - УДКСУ у Печерському районі м. Києва, код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 38004897, банк отримувача - ГУДКCУ у м. Києві, код банку отримувача (МФО) - 820019, рахунок отримувача - 1007, код класифікації доходів бюджету - 22030001) судовий збір у сумі 2009 грн. (дві тисячі дев'ять) 70 коп.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий:

Судді:

Головуючий суддя Шурко О.І.

Судді: Василенко Я.М.

Степанюк А.Г.