Справа № 420/3389/15-а
Суддя: Стеценко О. С.
Дата ухвалення: 2016-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 01.03.2016
ЄУ № 420/3389/15-а
Провадження №2-а/420/1/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2016 року Новопсковський районний суд Луганської області

у складі головуючого судді: Стеценко О.С.

за участю секретаря Рожковій Л.В.

представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача Петрова Сергія Миколайовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 Новопсковського районного суду Луганської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до адміністративної комісії Новопсковської селищної ради Луганської області про скасування постанови № 6 адміністративної комісії Новопсковської селищної ради Луганської області від 01.12.2015,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила: визнати протиправною та скасувати постанову адміністративної комісії Новопсковської селищної ради Луганської області № 6 від 01.12.2015 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення; провадження у справі про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити.

В обґрунтування своїх вимог зазначила, що оскаржувану постанову прийнято неправомочним складом комісії, оскільки один член комісії є службовою особою Новопсковського ВП ГУНП, а тому він не може бути включеним до складу комісії. Другий член комісії ОСОБА_4 не приймав участі в дослідженні доказів, допиті свідків, що відбувалось без нього на засіданнях 26.11.2015, 30.11.2015. Крім того, на думку позивача, адміністративною комісією при розгляді справи не було проведено повного, всебічного і об'єктивного з'ясування всіх обставин справи. Так, в матеріалах адміністративної справи відсутні квитанції про продаж підакцизного товару 01.11.2015, не було опитано неповнолітню особу ОСОБА_5, яка є єдиною особою, яка заявляє про факт придбання вказаних товарів саме у позивача. Не встановивши всіх обставин, на думку позивача, адміністративна комісія зробила висновок про відсутність факту психологічного тиску на позивача під час відібрання іншого варіанта її пояснення з визнанням своєї вини; постанову винесено, на думку позивача, за відсутності будь-яких речових доказів (пляшки горілки, пачки сигарет), що надавало б можливість встановлення об'єктивних обставин у справі.

Позивач вважає, що прийняття постанови лише на підставі пояснень ОСОБА_5 є недостатнім для прийняття обґрунтованого рішення у справі.

У запереченні на позов відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що склад комісії був повноважним, член комісії ОСОБА_4 був ознайомлений з усіма наявними матеріалами справи, у т.ч. з протоколами адміністративної комісії. Також відповідач вважає, що комісія повно, всебічно та об'єктивно з'ясувала усі обставини справи, які мають значення для її вирішення; позивач не скаржилась на дії працівників поліції.

Представник позивача у судовому засіданні просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у запереченні.

Заслухавши пояснення представників позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, матеріали справи про адміністративне правопорушення, матеріали єдиного обліку, суд дійшов до таких висновків.

В ч. 1 ст. 2 КАС України вказано, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Стаття 6 у ч. 1 КАС України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Як вбачається з вимог ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно вимог ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до вимог ст. 218 КУпАП, адміністративні комісії виконавчих органів сільських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення і мають право накладати адміністративні стягнення, зокрема, передбачені частиною 2 статтею 156 КУпАП.

Згідно ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: чи належить до його компетенції розгляд даної справи; чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час та місце її розгляду; чи витребувано необхідні додаткові документи; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

За приписами ст. 280 КУпАП, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 293 КУпАП і роз'яснень, викладених в п. 7 Постанови пленуму Верховного Суду України № 6 від 24.06.1988 «Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення» зі змінами та доповненнями, орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови. Суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом'якшуючі обставини, майновий стан винного, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як слідує з досліджених матеріалів адміністративної справи, а саме протоколу про адміністративне правопорушення, позивач ОСОБА_3, яка працює у приватного підприємця ОСОБА_6, порушила ст. 15-3 Закону України від 19.19.1995 № 481/95-ВР, а також п. 10 Правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями, затверджених постановою КМУ № 854 від 30.07.1996, продавши пляшку горілки, ємністю 0,5 л, та цигарки неповнолітній ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1

За дане адміністративне правопорушення оперуповноваженим Новопсковського ВП ГУНП в Луганській області старшим лейтенантом поліції Дяченко О.В. на ОСОБА_3 був складений протокол, а адміністративною комісією Новопсковської селищної ради винесена постанова про накладення адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 156 КУпАП.

Не погоджуючись з діями відповідача та постановою про накладення адміністративного стягнення, позивач подала адміністративний позов, в якому просить скасувати постанову про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. А згідно з ч. 2 даної статті ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Відповідно до положень ч. 3 ст. 86 КАС України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З матеріалів єдиного обліку вбачається, що неповнолітня особа ОСОБА_8 була доставлена до Новопсковського РТМО з алкогольним отруєнням. Згідно її пояснень, наданих начальнику Новопсковського РВ ГУМВС України в Луганській області (дата дачі пояснень не вказана), вона 02.11.2015 запропонувала своєму товаришу вжити спиртні напої. Горілку та сигарети дала їм ОСОБА_5 ОСОБА_8 пояснила, що вона надала гроші ОСОБА_5 на придбання горілки та сигарет.

В даних поясненнях відсутні відомості, де саме придбала ОСОБА_5 алкогольний напій та сигарети. Не містять такі відомості пояснення ОСОБА_9, ОСОБА_10; про місце придбання горілки та сигарети пояснила лише ОСОБА_5, що останньою також було вказано під час допиту її у судовому засіданні.

Отже, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 інспектором поліції не було зафіксовано факту продажу горілки та сигарет неповнолітній особі саме в цьому магазині, і саме цим продавцем, а відповідальність за ч. 2 ст. 156 КУпАП передбачена саме за продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв або тютюнових виробів особі, яка не досягла 18 років.

Розглядаючи законність постанови про притягнення до адміністративної комісії, суд дійшов висновку, що при розгляді протоколу про адміністративне правопорушення члени адміністративної комісії Новопсковської селищної ради не повній мірі з'ясували всі обставини, а саме:

-працівником поліції не було зафіксовано продажу горілки та сигарет неповнолітній особі саме в цьому магазині, і саме цим продавцем, відсутні свідки такого продажу. Крім того, ним складено протокол про адміністративне правопорушення лише через 12 днів після події. У поясненнях, наданих комісії 01.12.2015, ОСОБА_7 (особа, яка склала протокол) зазначив, що факт адміністративного правопорушення вчинений ОСОБА_3 підтверджується її поясненнями та поясненнями ОСОБА_5, при цьому працівником поліції не врахований факт наявності в матеріалах єдиного обліку пояснення ОСОБА_3, в яких вона зазначила, що не продавала горілку та сигарети неповнолітній особі. Вказані обставини також залишились поза увагою членів адміністративної комісії;

-комісією не враховано та не з'ясовано той факт, що при складанні протоколу ОСОБА_3 зазначила, що пояснення від 03.11.2015, в яких вона визнавала себе винною, були зроблені нею під тиском працівника поліції. Під час судового розгляду знайшли своє підтвердження доводи позивача, що на неї було зроблено психологічний тиск, оскільки працівником поліції робилось дактилоскопіювання, що підтвердив допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 Відсутність скарг у журналі відвідувачів Новопсковського РВ ГУМВС також не свідчать про відсутність саме психологічного тиску, оскільки процедура дактилоскопіювання могла відбуватися з дотриманням норм закону (перевірка її законності не є предметом розгляду даної справи), однак сам факт її проведення міг сприйматися ОСОБА_3 як психологічний тиск, оскільки ця процедура виходить за рамки звичайного життєвого складу. Втім, комісією даному факту також належної оцінки не було надано;

-адміністративною комісією не було витребувано матеріали єдиного обліку № 1480 від 02.11.2015 за результатами звернення гр. ОСОБА_12 В даних матеріалах міститься пояснення ОСОБА_3, в яких вона зазначила, що не продавала горілку та сигарети ОСОБА_5 Натомість, матеріали адміністративної справи, які перебували на розгляді адміністративної комісії, містять пояснення ОСОБА_3, в яких вона визнавала себе винною. Під час розгляду адміністративна комісія не з'ясувала причини наявності таких пояснень; відмова останньої від них, про що зазначено у протоколі, не була предметом розгляду комісії;

-адміністративною комісією також не було задоволено клопотання ОСОБА_3 про відкладення розгляду справи у зв'язку з тим, що не надійшли відповіді на її скарги за даним адміністративним протоколом. Хоча таке рішення комісія приймала з урахуванням строків розгляду справи, однак слід зауважити, що ухвалення рішення в розумні строки відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод також можна вважати важливим елементом його якості. Проте можливе виникнення суперечностей між швидкістю проведення процесу та іншими чинниками, пов'язаними з якістю, такими як право на справедливий розгляд справи, яке також гарантується статтею 6 Конвенції. Оскільки важливо забезпечувати соціальну гармонію та юридичну визначеність, то попри очевидну необхідність враховувати часовий елемент слід також зважати й на інші чинники (п. 26 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень);

-крім того, адміністративна комісія не врахувала пояснення ОСОБА_6, яка була присутня в магазині 01.11.2015 і повідомила, що 01.11.2015 горілки та сигарети не продавались, не врахувала відсутність касових чеків, квитанцій про здійснення купівлі 01.11.2015 в магазині «Каштан» горілки та пачки сигарет; відсутність свідків факту продажу горілки та сигарет саме ОСОБА_3 неповнолітній особі ОСОБА_5;

-під час засідань комісії не була допитана неповнолітня ОСОБА_5, свідчення якої стали підставою для складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Суд також зазначає, що безпосередньо виявлено у неповнолітній ОСОБА_5 пляшки горілки та пачки сигарет не було, відсутні відомості про їх вилучення чи огляд.

Судом також досліджено, що адміністративна комісія на засіданні 01.12.2015 прийняла рішення лише про накладення на ОСОБА_3 адміністративного стягнення без вирішення питання щодо доведеності її вини та взагалі винуватості її за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП, в той час як постановою № 6 від 01.12.2015 ОСОБА_3 визнана винною за ч. 2 ст. 156 КУпАП.

Також заслуговують на увагу доводи позивача щодо складу комісії з огляду на таке.

За три засідання комісії склад постійно змінювався, що хоча це і не заборонено приписами Положення про адміністративні комісії, затвердженого Указом Президії ВР Української РСР від 09.03.1988 № 5540, однак зміна складу комісії викликає сумніви щодо повного, всебічного та об'єктивного розгляду усіх наявних доказів усіма членами комісії. Крім того, до складу комісії входив Куліков Р.В., який є старшим дільничним інспектором Новопсковського РВ ГУМВС, який в силу ст. 6 Положення про адміністративні комісії, не має право входити до складу адміністративної комісії.

В той же час, судом приймаються доводи відповідача про те, що склад комісії був правомочним, оскільки відповідно до ст. 18 Положення про адміністративні комісії засідання комісії є правомочним при наявності не менш як половини загального складу комісії. Справа розглядалась комісією у складі 6 членів, в той же час, приймаючи до уваги доводи позивача щодо заборони бути членом комісії працівника поліції, а даному випадку - Кулікова Р.В., комісія складалася з 5 членів, що є більшістю від половини загального складу комісії, передбаченого ст. 6 зазначеного вище Положення.

Не приймаються доводи відповідача про те, що комісія розглянула адміністративний матеріал повно, всебічно та об'єктивно, з огляду на вищевказане.

Також спростовуються доводи відповідача про те, що з боку позивача не було скарг на дії працівників поліції, оскільки під час засідання комісії 01.12.2015 ОСОБА_3 заявляла клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю відповідей на її скарги по даному адміністративному протоколу.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що при розгляді протоколу про адміністративне правопорушення, члени адміністративної комісії не в повній мірі з'ясували всі обставини, не врахували пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, однак на підставі протоколу про адміністративне правопорушення винесли рішення про накладення на ОСОБА_3 адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Суд критично оцінює свідчення ОСОБА_5, які хоча і підтверджують факт купівлі нею горілки та сигарет саме у продавця ОСОБА_3, однак є єдиним доказом, що є недостатньо для прийняття обґрунтованого рішення у справі.

Враховуючи положення Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях і всі сумніви щодо недоведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд вважає, що відповідачем не проведено всебічного, повного та об'єктивного дослідження та зібрання фактичних даних у справі, а наявність протоколу про адміністративне правопорушення не дає підстав для висновку про скоєння ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП.

Враховуючи вищевикладені обставини та порушення, допущені відповідачем при винесенні постанови, суд дійшов висновку про обґрунтованість твердження позивача та про безпідставність винесеної відносно неї постанови і накладення адміністративного стягнення в зв'язку із недоведеністю її вини в постанові про адміністративне правопорушення.

За таких обставин оскаржувана позивачем постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення на підставі п.1 ч. 1 ст. 247, п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України судові витрати за подання позову стягуються з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 9, 11, 86, 94, 97, 158-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до адміністративної комісії Новопсковської селищної ради Луганської області про скасування постанови № 6 адміністративної комісії Новопсковської селищної ради Луганської області від 01.12.2015, задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову адміністративної комісії Новопсковської селищної ради Луганської області № 6 від 01.12.2015 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, за ч. 2 ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, за ч. 2 ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити.

Постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку на подання апеляційної скарги, якщо така не була подана.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Донецького апеляційного адміністративного суду через Новопсковський районний суд Луганської області з подачею її копії до апеляційної інстанції у десятиденний строк з дня отримання копії постанови в повному обсязі.

Повний текст постанови складено 01.03.2016.

Суддя О.С. Стеценко