Справа № 348/32/16-а
Суддя: Мужик І.І.
Дата ухвалення: 2016-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 348/32/16-а

23 лютого 2016 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді: Мужика І.І.

секретаря: Шутки А.Д.

з участю представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Надвірна справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду України в Надвірнянському районі Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії,-

Встановив:

ОСОБА_3 звернувся в суд із адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Надвірнянському районі Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії.

В судовому засіданні представник позивача по справі ОСОБА_3- ОСОБА_1 позов підтримав з мотивів викладених в позовній заяві, яку просить задоволити та визнати дії управління Пенсійного фонду України в Надвірнянському районі Івано-Франківської області неправомірними, поновивши строк звернення до суду пропущений з поважних причин.

Представник відповідача-управління Пенсійного фонду України в Надвірнянському районі Івано-Франківської області ОСОБА_4 позов не визнала і просить в його задоволенні відмовити, оскільки він безпідставний.

Суд, вислухавши пояснення сторін по справі, свідка, дослідивши письмові докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.71 КАС України і які сторони вважають достатніми для обгрунтування і заперечення позовних вимог та зясувавши фактичні обставини справи,перевіривши матеріали справи приходить до висновку про часткове задоволення позову виходячи з наступних підстав:

Відповідно до ст.2 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому зазначеним кодексом, звернутися до суду для оскарження будь-яких рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень.

Зі змісту ст.71 КАС України випливає, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності його рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Зі змісту ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них та їхніх сімей.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України.

Стаття 46 Конституції України передбачає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийнятті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

Частина 1 статті 71 КАС України закріплює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно частини 2 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову, зокрема, про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень і про скасування рішення, зобов'язання відповідача вчинити певні дії, іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Оскільки відповідач по справі в силу норм ст.3 КАС України є суб'єктом владних повноважень, то застосуванню при розв'язанні спору підлягають норми ч.2 ст.71 КАС України, де зазначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь якими несприятливими наслідками для прав, свобод, та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Відсутність хоча б однієї з наведених вище ознак, є підставою для задоволення адміністративного позову.

У відповідності з вимогами ст.13 Закону України Про пенсійне забезпечення, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими та важкими умовами праці, за Списками №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених КМ України, і за результатами атестації робочих місць.

Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМ України від 12.08.1993 року №637 передбачено, що у випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Відповідно до п. 4 ст. 24 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування від 09 липня 2003 року № 1058 ІV (далі Закон № 1058) періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах,

Судом встановлено, що позивач по справіКухарук В.М. 18.02.2014 року звернувся в управління Пенсійного фонду України в Надвірнянському районі Івано-Франківської області з приводу призначення йому пенсії за віком на підставі ст. 26 ч.1 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Однак, згідно довідки від 18.05.2015 року №3089/03 управлінням Пенсійного фонду України в Надвірнянському районі Івано-Франківської йому було відмовлено (ас. 13).

Відповідно до п."в" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на призначення пільгової пенсії за віком мають трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, зокрема: чоловіки - після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

Також, за змістом ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637, передбачено, що уточнюючі довідки підприємств або організацій для підтвердження спеціального трудового стажу, приймаються у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років.

При цьому, до трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, належать працівники, які оформлені на роботу трактористами-машиністами, мають відповідні посвідчення, постійно зайняті на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах протягом повного сезону сільгоспробіт в рослинництві та тваринництві. Трактористам-машиністам, які відпрацювали повний польовий період на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік роботи зараховується до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення, і в тому випадку, якщо в між польовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи на стаціонарних і причіпних установках та агрегатах, з ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо. Віднесення господарства до сільгосппідприємств, трактористи-машиністи яких мають право на пільгову пенсію, здійснюється відповідно до класифікатора галузей народного господарства. До сільськогосподарських належать підприємства, які виробляють продукцію рослинництва і тваринництва. Єдина назва професії «тракторист-машиніст», запроваджена в 1961 році, охоплює такі професії: бульдозерист, бульдозерист-скреперист, грейдерист; комбайнер; машиніст дощувальної установки, змонтованої на базі трактора; машиніст скрепера, скреперист; машиніст чаєзбиральної машини; машиніст екскаватора; машиніст-водій льонозбиральної машини, самохідної широкозахватної сінокосарки; механік-комбайнер, тракторист, тракторист-бульдозерист. До числа трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, віднесено працівників, прийнятих на роботу трактористами-машиністами, які мають про це відповідні посвідчення. Для призначення пенсії на пільгових умовах марка трактора, на якому працює тракторист-машиніст, значення не має (лист Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року №7).

Як встановлено судом позивач працював трактористом у колгоспах ім. Чкалова та ім. Леніна, що в с. Успеновськ Белогородського району Амурської області РФ в період з березня місяця 1975 року по грудень місяць 1976 року, з лютого місяця 1977 року по березень місяць 1977 року, з травня місяця 1978 року по листопад місяць 1979 року, з грудня місяця 1979 року по липень місяць 1982 року.

З архівних довідок Адміністрації Муніципального утворення Белогордського району Амурської області РФ №05-04/К-25 та №05-04/К-27 від 21.08.2015 року вбачається, що позивач по справі ОСОБА_3 в період з березня місяця 1975 року по грудень місяць 1976 року, з лютого місяця 1977 року по березень місяць 1977 року, з травня місяця 1978 року по листопад місяць 1979 року, з грудня місяця 1979 року по липень місяць 1982 року дійсно працював у колгоспах ім. Чкалова та ім. Леніна, що в с. Успеновськ Белогородського району Амурської області РФ, в члени яких був прийнятий та працював на посаді тракториста.

Дані записи були внесені в його трудову книжку(книжку колгоспника), яка під час пожежі згоріла(ас.14-15).

Також факт перебування позивача у трудових відносинах з колгоспами ім. Чкалова та ім. Леніна підтверджується також довідками про його заробітну плату №05-04/к-25 від 22.04.2015 року та №05-04/К-25 від 25.04.2015 року, архівними довідками №05-04/К-25 та №05-04/К-27 від 21.08.2015 року про кількість відпрацьованих трудоднів у колгоспах(ас.8-10).

Даний факт ствердила в судовому засіданні також свідок ОСОБА_5

З урахуванням наведених норм, дослідивши дані трудової книжки, архівних довідок, суд приходить до висновку, що позивач досяг 55-річного віку, має загальний трудовий стаж більше 25 років, відпрацював більше 20 років трактористом та був безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції, що надає йому право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Статтею 83 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що пенсії призначаються з дня звернення за пенсією.

Як вбачається з матеріалів справи позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення йому пенсії за віком, отримавши відмову від 18.05.2015 року, а тому суд приходить до висновку щодо часткового задоволення позовних вимог за період починаючи з 31.12.2014 року.

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов ОСОБА_3 складеного депутатом Делятинської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області вбачається, що він проживає в старому будинку, який потребує ремонту, а згідно медичної картки амбулаторного хворого Надвірняської ЦРЛ-має ампутовані обидві кінцівки(ас.13).

Статтею 99 ч.2 КАС України передбачено шестимісячний строк для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Статтею 102 ч. 1 КАС України передбачено, що пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі.

Однак враховуючи те, що позивач у 2012 році звернувся із заявою до відповідача про призначення йому пенсії за віком, однак йому відмовлено у звязку з відсутністю необхідного стажу роботи(15 років), а також те, що ОСОБА_3 вживав заходів досудового врегулювання спору між ним та відповідачем, змушений був отримувати у підприємствах, де працював уточнюючі довідки та довідки про заробітні плати, тому причину пропуску 6-ти місячного строку для звернення до суду за захистом свого права суд вважає поважною.

А тому, суд, оцінюючи в сукупності здобуті докази по справі прийшов до висновку про часткове задоволення позову.

На підставі ст.ст.18, 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 163, 167, 186, 254 КАС України, суд,-

Постановив:

Позов ОСОБА_3 Миколайовича- задоволити частково.

Поновити ОСОБА_3 строк звернення до суду.

Визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України у Надвірнянському районі Івано-Франківської області щодо незарахування ОСОБА_3 до трудового стажу роботу у колгоспах ім. Чкалова та ім.Леніна, що в с. Успеновськ Белогородського району Амурської області РФ період роботи з березня місяця 1975 року по грудень місяць 1976 року, з лютого місяця 1977 року по березень місяць 1977 року, з травня місяця 1978 року по листопад місяць 1979 року, з грудня місяця 1979 року по липень місяць 1982 року та відмови йому у призначенні пенсії за віком.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України у Надвірнянському районі Івано-Франківської області зарахувати ОСОБА_3 до трудового стажу роботу у колгоспах ім. Чкалова та ім. Леніна, що в с. Успеновськ Белогородського району Амурської області РФ період роботи з березня місяця 1975 року по грудень місяць 1976 року, з лютого місяця 1977 року по березень місяць 1977 року, з травня місяця 1978 року по листопад місяць 1979 року, з грудня місяця 1979 року по липень місяць 1982 року та призначити йому пенсію за віком з 31.12.2014 року.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана до Львівського апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному ст. 186 КАС України через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя Мужик І.І.

Постанова виготовлена в повному обсязі 25.02.2016 року.