Справа № 210/4473/15-а
Суддя: Вікторович Н. Ю.
Дата ухвалення: 2016-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1 ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/4473/15-а
Провадження № 2-а/210/21/16
П О С Т А Н О В А

іменем України

"25" лютого 2016 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Вікторович Н.Ю.,

за участі секретаря судового засідання: Ширинової К.С.

розглянувши в порядку ст.41 КАС України, справу за уточненим адміністративним позовом ОСОБА_2 до Дзержинського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, третя особа, - Відділ реєстрації майнових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції про скасування постанови про арешт майна боржника, -

В С Т А Н О В И В:

16 вересня 2015 року до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області звернулася позивач ОСОБА_2 із вищевказаним позовом, який в подальшому 17 грудня 2015 року її представником (а.с.14, 15) було уточнено, та вмотивовано тим, що Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 07 червня 2011 року був виданий до виконання виконавчий лист №1-137, яким було конфісковано все майно позивача. Вказаний виконавчий лист був виданий на підставі вироку Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, яким позивача було засуджено за ст.307 ч.2 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі з конфіскацією всього належного їй майна.

Вказував на те, що за виконавчим листом 01 грудня 2011 року державним виконавцем Дзержинського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управляння юстиції ОСОБА_3 було відкрито виконавче провадження №30051639. 01 грудня 2011 року державний виконавець Іванова О.Л., в рамках виконавчого провадження №30051639 винесла постанову про арешт майна боржника ВП №30051639, та оголошення заборони на його відчуження. Вказані відомості 29 листопада 2011 року були внесені в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а саме в Єдиний реєстр заборон відчуження обєктів нерухомого майна за реєстраційним номером №11898294. На той час позивач відбувала покарання у вигляді позбавлення волі, а тому з постановами про відкриття виконавчого провадження, арешт майна та оголошення на його відчуження їй не направлявся та вона з ними ознайомлена не була.

Зазначав, що з метою конфіскації майна, яке позивачеві належало на час винесення вироку, державний виконавець зробив відповідні запити. Отримавши відповідні відповіді, згідно до яких було встановлена, що майна, яке підлягає конфіскації у позивача не має, державний виконавець Іванова О.Л. 27 січня 2012 року закрила виконавче провадження, винесла постанову про повернення виконавчого листа стягувану, та повернула виконавчий лист без виконання до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. Однак, після того як державний виконавець Іванова О.Л. встановивши, що у позивача не було майна, яке можливо конфісковувати, та повернула виконавчий лист до суду, закривши виконавче провадження, не винесла постанову про скасування арешту майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, та відповідних відомостей до реєстру також не внесла.

Посилався на ті обставини, що після відбуття покарання позивач ОСОБА_2 у 2015 році отримала у спадщину нерухоме майно, та при видачі свідоцтва про право на спадщину, позивачеві нотаріус повідомив, що спадковим майном вона не зможе розпорядитися у звязку з тим, що держаним виконавцем не скасований арешт майна боржника та заборони на його відчуження. З приводу скасування постанови про арешт майна та заборони на його відчуження та скасувати відповідний реєстраційний номер 11898294 в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна, позивач неодноразово зверталася до виконавчої служби, та лише після її письмового звернення їй були видані: постанова про арешт майна боржника та постанова про повернення виконавчого листа стягувачу, більше ніяких документів позивач не отримала. Позивачеві в листі також було розяснено, що у відповідності до ст.60 ЗУ «Про виконавче провадження», їй необхідно звернутися до суду.

На підставі викладеного просив уточнений позов задовольнити, скасувати постанову ВП №30051693 про арешт майна божника та оголошення заборони його відчуження від 01 грудня 2011 року, винесені державним виконавцем Дзержинського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управляння юстиції ОСОБА_4 по виконавчому провадженню №30051693, яке належить ОСОБА_2, та скасувати в Єдиному реєстрі заборони про відчуження обєктів нерухомого майна обтяження, арешт нерухомого майна, яке належить ОСОБА_2, внесене 29 листопада 2011 року, реєстраційний номер №11898294.

Позивач та її представник до зали суду не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав та мотивів викладених у позовній заяві, просили суд їх задовольнити.

Представник відповідача, - Дзержинського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, до зали суду не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Будучи присутнім у попередньому судовому засіданні надав письмові заперечення проти позову, які обґрунтовано тим, що на виконанні в Дзержинському ВДВС КМУЮ в період з 23 листопада 2011 року по 27 січня 2012 року знаходилося виконавче провадження В-10 №2297 (ЄДРВП №30051693) по виконанню виконавчого листа №1-137, виданого 07 червня 2011 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, про конфіскацію всього майна належного ОСОБА_2 на праві приватної власності на користь держави, що надійшло за місцем мешкання боржника, а саме: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Трудовиків, буд.№10.

Вказував на те, що державним виконавцем, на підставі заяви стягувача, та керуючись ст.25 ЗУ «Про виконавче провадження», 23 листопада 2011 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження В-10 №2297 (ЄДРВП №30051693). Копії постанови про відкриття виконавчого провадження направлено сторонам виконавчого провадження. На підставі ст.57 ЗУ «Про виконавче провадження», державним виконавцем 29 листопада 2011 року винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Зазначав, що в ході виконання виконавчого провадження державним виконавцем для зясування майнового стану боржника, 06 грудня 2011 року за вих.№34001 було направлено запит до КП ДОР «Криворізьке БТІ», відділення ВРЕВ ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області, управління Держземагенства у Криворізькому районі Дніпропетровської області, Південної МДПІ у м. Кривому Розі. Згідно відповідей з реєструючи органів, рухоме та нерухоме майно за боржником ОСОБА_2 не зареєстровано, згідно відповіді з Південної МДПІ у м. Кривому Розі, інформацію щодо відкритих розрахункових рахунків за боржником не знайдено. Для перевірки майнового стану боржника, державним виконавцем 27 січня 2012 року здійснено вихід за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Трудовиків, буд.№10. В ході перевірки майно боржника, на яке можливо звернути стягнення виявлено не було, про що державним складено відповідний акт.

Посилався на ті обставини, що на підставі п.2 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження», державним виконавцем 27 січня 2012 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві та виконавчий документ разом з постановою про повернення виконавчого документа направлено до Південної МДПІ у м. Кривому Розі. Відповідно до ч.1 ст.50 ЗУ «Про виконавче провадження», в разі повернення виконавчого документа стягувачеві, арешт, накладений на майно боржника, не знімається.

На підставі викладеного просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Представник третьої особи, - Відділ реєстрації майнових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції, до зали суду не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, думку стосовно позовних вимог не висловив.

Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.41 КАС України.

Повно, всебічно та обєктивно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

З письмових матеріалів справи встановлено, що згідно вироку Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 червня 2011 року, ОСОБА_2 (а.с.5) визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, та призначено покарання у вигляді 06 років позбавлення волі з конфіскацією усього особисто їй належного майна (а.с.6-7).

Постановою державного виконавця Дзержинського ВДВС КМУЮ ОСОБА_4 від 23 листопада 2011 року, відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №1-137, виданого 07 червня 2011 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, щодо конфіскації всього майна, що належить ОСОБА_2 (а.с.28).

Постановою державного виконавця Дзержинського ВДВС КМУЮ ОСОБА_4 від 01 грудня 2011 року, накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_2, та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржникові ОСОБА_2 (а.с.10, 29).

Вказані відомості 29 листопада 2011 року були внесені в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а саме в Єдиний реєстр заборон відчуження обєктів нерухомого майна за реєстраційним номером №11898294 (а.с.39).

З письмових заперечень представника відповідача встановлено, що в ході виконання виконавчого провадження державним виконавцем для зясування майнового стану боржника, 06 грудня 2011 року за вих.№34001 було направлено запит до КП ДОР «Криворізьке БТІ», відділення ВРЕВ ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області, управління Держземагенства у Криворізькому районі Дніпропетровської області, Південної МДПІ у м. Кривому Розі. Згідно відповідей з реєструючи органів, рухоме та нерухоме майно за боржником ОСОБА_2 не зареєстровано, згідно відповіді з Південної МДПІ у м. Кривому Розі, інформацію щодо відкритих розрахункових рахунків за боржником не знайдено. Для перевірки майнового стану боржника, державним виконавцем 27 січня 2012 року здійснено вихід за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Трудовиків, буд.№10. В ході перевірки майно боржника, на яке можливо звернути стягнення виявлено не було, про що державним складено відповідний акт.

Постановою державного виконавця Дзержинського ВДВС КМУЮ ОСОБА_4 від 27 січня 2012 року, виконавчий документ, - виконавчий лист №1-137, виданий 07 червня 2011 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, про конфіскацію всього майна, що належить ОСОБА_2, повернуто стягувану (а.с.11, 30).

З матеріалів позовної заяви вбачається, що після відбуття покарання позивач ОСОБА_2 у 2015 році отримала у спадщину нерухоме майно (а.с.12, 13), та при видачі свідоцтва про право на спадщину, позивачеві нотаріус повідомив, що спадковим майном вона не зможе розпорядитися у звязку з тим, що держаним виконавцем не скасований арешт майна боржника та заборони на його відчуження.

З приводу скасування постанови про арешт майна та заборони на його відчуження та скасувати відповідний реєстраційний номер 11898294 в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна, позивач зверталася до виконавчої служби з письмовою заявою (а.с.8). 08 вересня 2015 року їй були видані постанова про арешт майна боржника та постанова про повернення виконавчого листа стягувану, також було розяснено, що у відповідності до ст.60 ЗУ «Про виконавче провадження», для вирішення питання про звільнення майна з-під арешту, їй необхідно звернутися до суду (а.с.9).

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.181 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно з ч.1 ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-XIV зі змінами та доповненнями, виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб), - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст.11 Закону, державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Державний виконавець, зокрема, здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. Розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження і їхні клопотання.

У відповідності до п.1 ч.2 ст.17 ЗУ «Про виконавче провадження», підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи: виконавчі листи, що видаються судами.

Згідно до ст.19 цього Закону, державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в ст.17 цього Закону.

У відповідності до ст.47 Закону, виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Згідно до п.11 ч.1 ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження», державний виконавець закінчив виконавче провадження повернувши виконавчий документ до суду.

У відповідності до ст.50 Закону, у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, зазначеної в частині другій цієї статті, для їх пред'явлення до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження, для зняття арешту, накладеного на майно.

Згідно ст.60 Закону України «Про виконавче провадження», арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, при винесенні державним виконавцем Дзержинського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції ОСОБА_4 постанови про повернення виконавчого документа стягувану від 27 січня 2012 року, останньою не було вирішено питання стосовно зняття арешту з майна ОСОБА_2, що не відповідає приписам, визначеним ст.50 Закону України «Про виконавче провадження».

За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст.1, 11, 17, 19, 47, 49, 50, 60 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Уточнений адміністративний позов ОСОБА_2 до Дзержинського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, третя особа, - Відділ реєстрації майнових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції про скасування постанови про арешт майна боржника, - задовольнити.

Скасувати постанову ВП №30051693 про арешт майна божника та оголошення заборони його відчуження від 01 грудня 2011 року, винесені державним виконавцем Дзержинського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управляння юстиції ОСОБА_4 по виконавчому провадженню №30051693, яке належить ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Скасувати в Єдиному реєстрі заборони про відчуження обєктів нерухомого майна обтяження, арешт нерухомого майна, яке належить ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, внесене 29 листопада 2011 року, реєстраційний номер №11898294.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна, скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: Н. Ю. Вікторович