Справа № 296/11739/15-а
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2016-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Колупаєв В.В.
Суддя-доповідач:Капустинський М.М.
УХВАЛА

іменем України

"01" березня 2016 р. Справа № 296/11739/15-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Капустинського М.М.

суддів: Мацького Є.М.

Шидловського В.Б.,

при секретарі Гунько Л.В. ,

за участю прозивача ОСОБА_3 та її представника, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі апеляційну скаргу Виконавчого комітету Житомирської міської ради на постанову Корольовського районного суду м. Житомира від "19" січня 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Виконавчого комітету Житомирської міської ради за участі третьої особи - Комунального підприємства "Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №9" Житомирської міської ради про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дію,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулись до суду із адміністративним позовом до Виконавчого комітету Житомирської міської ради про визнання протиправним дій відповідача в частині відмови в передачі в приватну сумісну власність (приватизацію) кімнату №1 та кімнату АДРЕСА_1 та про зобов'язання Виконавчий комітет Житомирської міської ради надати дозвіл на приватизацію (передачу в приватну сумісну власність) позивачів кімнати АДРЕСА_2

Постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 19.01.2016р. позов задоволено. Визнано протиправним дії Виконавчого комітету Житомирської міської ради в частині відмови в передачі в приватну сумісну власність (приватизацію) кімнати АДРЕСА_2. Зобов'язано Виконавчий комітет Житомирської міської ради надати дозвіл на приватизацію (передачу в приватну сумісну власність) позивачів кімнати АДРЕСА_2. Стягнуто з Виконавчого комітету Житомирської міської ради на користь позивачів 487,20грн. сплаченого судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, Виконавчий комітет Житомирської міської ради звернувся до суду зі скаргою, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить, постанову суду від 19.01.2016р. скасувати та прийняти нове рішення про відмову в позові. В скарзі відповідач вказує на те, що судом першої інстанції зроблено хибний висновок про фактичне існування договору найму житлового приміщення державного житлового фонду між позивачами та власником житла в зв'язку з тим, що на ОСОБА_3, як наймача вказаних кімнат відкритий особовий рахунок та сплачуються житлово-комунальні послуги. Посилаючись на приписи ч.1 ст.9, ч.3 ст.2 КАС України скаржник зазначає, що єдиним критерієм здійснення правосуддя є право, контроль легальності. На думку скаржника, суд першої інстанції, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) останнього. В зв'язку з чим, неправомірними є рішення суду, щодо зобов'язання Виконавчий комітет Житомирської міської ради надати дозвіл на приватизацію спірних кімнат. Крім того, як зазначає скаржник, здійснення приватизації державного житлового фонду не є повноваженнями Виконавчого комітету Житомирської міської ради відповідно до вимог ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні", не потребує прийняття відповідного рішення відповідачем. Скаржник зазначає, що матеріалами справи не підтверджено та судом першої інстанції не досліджено щодо звернення позивачів до органу приватизації державного житлового фонду з певним переліком документів з метою приватизації вказаних житлових кімнат.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дослідивши докази, зібрані в матеріалах справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення скарги з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 звернулась до Виконавчого комітету Житомирської міської ради із проханням про передачу кімнати АДРЕСА_2 в приватну сумісну власність (приватизацію).

Виконавчим комітетом Житомирської міської ради 25.09.2015 року за підписом першого заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів було відмовлено у вищевказаному проханні.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулись до суду із даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідно до правових норм, зокрема, ст.ст.61-64 ЖК України, ст.ст.8,10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» позивачі мають права на жиле приміщення кімнату АДРЕСА_1.

Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість постанови суду від 19.01.2016р., суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. Цю норму слід розуміти в системному зв'язку з частиною першою тієї самої статті, з якої випливає, що захист прав та інтересів фізичних й юридичних осіб шляхом оскарження до адміністративного суду будь-яких рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень можливий лише у сфері публічно-правових відносин.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з ч.2 ст.4 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій нормі термін "суб'єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (п.7 ч.1 ст.3 Кодексу адміністративного судочинства України).

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори за участю органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їхньої посадової або службової особи, предметом яких є перевірка правильності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Приписи п.1 ч.1 ст.15 Цивільного процесуального кодексу України прямо встановлюють, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, зокрема, щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Житлове законодавство регулює відносини між уповноваженими державними органами, органами місцевого самоврядування, фізичними та юридичними особами тощо: 1) виникнення, здійснення і припинення права власності на жилі будинки, квартири, а також кімнати у квартирах, їх частини; 2) обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов; 3) забезпечення громадян жилими приміщеннями; 4) реалізації прав власників житла і визначення їх обов'язків; 5) забезпечення збереження, обслуговування та ремонту жилого фонду; 6) оплати житлово-комунальних послуг; 7) здійснення місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, профспілковими та іншими громадськими об'єднаннями нагляду і контролю за забезпеченням реалізації права громадян України на житло, додержанням Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями та їх утримання; 8) обміну та бронювання житла; 9) приватизації державного житлового фонду.

Відносини у сфері захисту суб'єктивних прав та законних інтересів, що охороняються, є складовою частиною житлових правовідносин. Тому житлове право слід розглядати як комплексну галузь законодавства, що регулює суспільні відносини, стосовно володіння, користування жилими приміщеннями, залежно від їх призначення, у будинках державного громадського та приватного житлового фонду.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), квартир у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т.ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Організація проведення приватизації та оформлення права власності закріплені в ст.8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", відповідно до якої приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

Підготовку та оформлення документів про передачу у власність громадян квартир (будинків), кімнат у гуртожитках може бути покладено на спеціально створювані органи приватизації (агентства, бюро, інші підприємства).

Колегія суддів суддів вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, за своїм змістом носять цивільно-правовий характер, оскільки виникають із житлових відносин, так як пов'язані з набуттям житла у приватну власність шляхом приватизації, вимоги позивачів не стосуються захисту їх прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин, а тому дана справа не є публічно-правовим спором і не підпадає під визначення справи адміністративної юрисдикції, наведеного у п.1 ч.1 ст.3 Кодексу адміністративного судочинства України.

Спір про захист права конкретної фізичної особи на отримання житла, а також правовідносини, що є похідними від такого спору, є не публічними, а приватно-правовими, а тому, підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 02.12.2014р. (справа № 21-530а14).

Отже, у даному випадку виник спір про право, а тому справу належить розглядати у порядку цивільної юрисдикції.

Тому рішення у цій справі підлягає скасуванню внаслідок неправильного застосування норм процесуального закону.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 157 КАС суд закриває провадження у справі, якщо її не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст.ст. 157, 195, 196, 198, 203, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Житомирської міської ради задовольнити частково.

Постанову Корольовського районного суду м. Житомира від "19" січня 2016 р. скасувати, а провадження в адміністративній справі №296/11739/15-а закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя М.М. Капустинський

судді: Є.М. Мацький

В.Б. Шидловський

Повний текст cудового рішення виготовлено "01" березня 2016 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2-4 - позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

- ОСОБА_4 АДРЕСА_5

- ОСОБА_5 АДРЕСА_6

5- відповідачу/відповідачам: Виконавчий комітет Житомирської міської ради майдан С.П. Корольова, 4/2,м.Житомир,10014

6-третій особі: Комунальне підприємство "Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №9" Житомирської міської ради - вул.Київська,104,м.Житомир,10001,

7 - представнику позивачів ОСОБА_7, АДРЕСА_4. ,