Справа № 332/277/16-а
Суддя: Безлер Л. В.
Дата ухвалення: 2016-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/277/16-а
Провадження №2-а/332/12/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2016 року м.Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

Головуючого - судді Безлер Л.В.,

при секретарі - Мельнік Д.А.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Заводського районного суду м.Запоріжжя матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м.Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобовязання призначити виплату компенсації втрати частини грошових доходів (пільгова пенсія по списку №1) у звязку з порушенням термінів їх виплати за період з 16 вересня 2014 року по 31 жовтня 2015 року включно, у розмірі 5 983,42 грн.,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління пенсійного фонду України в Заводському районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобовязання призначити виплату компенсації втрати частини доходів (пільгова пенсія по списку №1) у звязку з порушенням строків їх виплати за період з 16 вересня 2014 року по 31 жовтня 2015 року включно, у розмірі 5 983, 42 грн. Також просив визнати дії відповідача протиправними та зобовязати видати пенсійне посвідчення ОСОБА_2 датою призначення пільгової пенсії 16 вересня 2014 року.

Свої вимоги позивач обґрунтовує наступним. Постановою Заводського районного суду м.Запоріжжя від 05.02.2015 року скасовано рішення УПФУ в Заводському районі м.Запоріжжя №199 від 25.11.2014 року щодо відмови в призначенні ОСОБА_2 пенсії за віком на пільгових умовах та зобовязано призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах за списком №1, починаючи з дати 16 вересня 2014 року. Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11 серпня 2015 року вказана постанова залишена без змін. Після отримання судового наказу та відкриття на підставі нього виконавчого провадження відповідач 20 листопада 2015 року здійснив виконання постанови суду щодо виплати пенсії ОСОБА_2, але при виплаті заборгованості пенсії в сумі 36755,20 грн., не здійснив одночасно виплату компенсації втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати. Вважає, що затримка виплати пільгової пенсії складає більш ніж один місяць, що відповідно до вимог Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати», зобовязує відповідача здійснити виплату такої компенсації. Крім того, позивач вважає, що пенсійне посвідчення повинно бути йому видано датою 16.09.2015 року, оскільки саме з цього часу йому призначена пільгова пенсія, відповідно до вищезазначених рішень суду.

У судовому засіданні позивач та його представник підтримали адміністративний позов, просили суд його задовольнити у повному обсязі з підстав викладених у ньому.

Представник відповідача у судовому засіданні адміністративний позов не визнав, заперечував проти нього, просив суд відмовити у його задоволенні у повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень зазначив, що за постановою суду позивачеві була сплачена 20.11.2015 року сума пенсії у розмірі 36755,20 грн., тобто відразу після надходження судового рішення на виконання до управління, тому затримки виплати суми не було, відповідно позивач не має право на отримання компенсації за втрату частини доходів, оскільки УПФУ не порушило строків виплати суми пенсії. Крім того, у запереченнях представник відповідача зазначив, що компенсація нараховується у разі затримки нарахованих сум, а в даному випадку протягом часу з 16.09.2014 до 31.10.2015 року пенсія ОСОБА_2 не нараховувалась, оскільки цей період був спірним. Щодо видачі пенсійного посвідчення іншою датою, представник відповідача зазначив про неможливість даної дії, оскільки дата призначення пенсії не міститься у пенсійних посвідченнях, а також те, що ПФУ забезпечує їх виготовлення у місячний строк на підставі спрямованих до Міністерства юстиції України відомостей. Відповідні відомості були скеровані управлінням ПФУ Заводського району м.Запоріжжя за належністю після набуття постановою Заводського райсуду м.Запоріжжя про призначення ОСОБА_2 пенсії за віком на пільгових умовах за списком №1 законної сили.

Суд, заслухавши пояснення сторін,дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, приходить до наступних висновків.

Постановою Заводського районного суду м.Запоріжжя від 05.02.2015 року скасовано рішення Управління Пенсійного Фонду України в Заводському районі м.Запоріжжя №199 від 25.11.2014 року щодо відмови в призначенні ОСОБА_2 пенсії за віком на пільгових умовах та зобовязано УПФУ в Заводському районі м.Запоріжжя призначити ОСОБА_2 пенсію за віком на пільгових умовах за списком №1, починаючи з дати 16 вересня 2014 року. Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11.08.2015 року дана постанова залишена без змін.

Управлінням пенсійного фонду України в Заводському районі м.Запоріжжя було здійснено виплату заборгованості пільгової пенсії за списком №1 ОСОБА_2 в сумі 36755,20 гривень лише 20 листопада 2015 року, що підтверджується довідкою ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с.9). Таким чином, затримка виплати пільгової пенсії за списком №1 ОСОБА_2 складає більше ніж один місяць. При цьому одночасна виплата компенсації втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати здійснена не була.

Відповідно до ст. 46 ч.2 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Питання, пов'язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», та Порядком, затвердженим Кабінетом Міністрів України для реалізації згаданого Закону.

Відповідно до статей 1, 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Статтею 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» визначено, що виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Із наведеного вбачається, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 46 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», статтею 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» та Порядком компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі - органом ПФУ) добровільно чи на виконання судового рішення.

Згідно зі ст.8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Причому забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Отже, не здійснення виплати компенсації субєктом владних повноважень є порушенням вимог закону та відповідно права позивача.

Аналогічного правового висновку дійшла колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у постанові від 7 листопада 2012 року № 6-131цс12.

Висновки суду узгоджуються з правовою позицією колегії суддів Судової палати в адміністративних справах і судової палати у цивільних справах Верховного Суду України, висловленою у Постанові від 18.11.2014 року (№21-518а14), ухваленої внаслідок неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Також суд вважає, що наданий позивачем розрахунок компенсації в сумі 5983,42 гривень (а.с.6), складений відповідно до вимог чинного законодавства.

Так, відповідно до ст.3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» визначено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обовязкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляції місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Відповідно до п.4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159, сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обовязкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому, індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.

Судом досліджено довідку Головного управління статистики у Запорізькій області № 14-08/831 від 17.12.2015 року про індекси споживчих цін (індекси інфляції) по Україні (а.с.13), та довідки УПФУ №4161 та №4162 від 17.12.2015 року щодо належних до виплати ОСОБА_2 сум пенсії за віком при неповному пільговому стажі за списком №1 (а.с.10, а.с.11), відповідно до яких позивачем складено розрахунок суми компенсації, яка складає 5983,42 гривень (а.с.6).

За таких умов, позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання дій Управління пенсійного фонду України в Заводському районі м.Запоріжжя протиправними та зобовязання призначити йому виплату компенсації втрати частини доходів (пільгова пенсія за списком №1) у звязку з порушенням строків їх виплати за період з 16 вересня 2014 рок по 31 жовтня 2015 року включно в сумі 5983,42 гривень є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо решти частини позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до вказаної постанови Заводського районного суду від 05.02.2015 року, яка ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11.08.2015 року залишена без змін, ОСОБА_2 призначено пенсію за віком на пільгових умовах за списком №1, починаючи з 16 вересня 2014 року. Пенсійне посвідчення ОСОБА_2 видано датою 19.10.2015 року (а.с.14).

На думку позивача, факт видачі пенсійного посвідчення зазначеною датою, а не датою призначення пенсії, порушує його право бути визнаним пенсіонером з дати 16 вересня 2014 року.

Відповідно до п.3 Постанови Правління Пенсійного фонду України від 25.03.2004 року за №4-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.04.2004 року за №427/9026 «Про порядок обліку, зберігання, оформлення та видачі пенсійних посвідчень в Пенсійному фонді України та його органах» (далі Постанова) Пенсійний фонд України забезпечує у місячний строк виготовлення пенсійних посвідчень на підставі таких відомостей: реєстраційного номера облікової картки платника податків або номера та серії паспорта; прізвища, імя, по батькові; дати народження; статі; номера особового рахунку; виду пенсії: за віком, по інвалідності, у разі втрати годувальника, за вислугу років; групи, причини інвалідності; термін дії посвідчення.

Зазначені відомості, що сформовані щодо кожної особи, якій призначено пенсію, подаються управліннями Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, а також у містах та районах до відповідних головних управлінь Пенсійного фонду України в АРКрим, областях, містах Києві та Севастополі щотижня в електронній формі до 12-ої години понеділка тижня, наступного після того, у якому ці відомості були зібрані.

Отже, судом встановлено, що позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії 16 вересня 2014 року, однак, оскільки станом на вказаний час УПФУ в Заводському районі м.Запоріжжя було відмовлено у призначенні пільгової пенсії ОСОБА_2 та дії УПФУ в подальшому оскаржувалися в судовому порядку, то відповідно до вищевказаної Постанови відомості для виготовлення пенсійного посвідчення ОСОБА_2 Управлінням пенсійного фонду України в Заводському районі м.Запоріжжя не подавались до прийняття остаточного судового рішення у відповідній справі.

Згідно із зразком бланку пенсійного посвідчення, що міститься у додатку до постанови правління Пенсійного фонду України 25.03.2004 №4-1, дата призначення пенсії не повинна міститися в пенсійному посвідченні. Пенсійне посвідчення є документом, що підтверджує право на одержання пенсії і засвідчує особу його власника при одержанні належних до виплат сум пенсії, зверненні до органів Пенсійного фонду України та інших державних органів з питань пенсійного забезпечення.

Постановою Заводськогорайонного суду м.Запоріжжя від 05.02.2015 року скасовано рішення УПФУ в Заводському районі м.Запоріжжя щодо відмови в призначенні ОСОБА_2 пенсії за віком на пільгових умовах та зобовязано призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах за списком №1, починаючи з дати 16 вересня 2014 року.

Таким чином вказаним судовим рішенням права ОСОБА_2 були захищені, йому призначено пенсію за віком на пільгових умовах за списком №1 з 16 вересня 2014 року і саме з цієї дати він набув відповідного соціального статусу. Пенсіонером, згідно зі ст.1 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», є особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію.

Отже, аналіз вищенаведених норм діючого законодавства дозволяє зробити висновок, що вказана у посвідченні дата його видачі (19.10.2015 року) права ОСОБА_2 не обмежує, а тому правові підстави для задоволення позовних вимог в цій частині відсутні.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 70, 71, 72, 86, 158 ч.1, 159-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління пенсійного фонду України в Заводському районі м.Запоріжжя щодо невиплати ОСОБА_2, разом з виплатою йому заборгованості, компенсації втрати частини доходів (пільгова пенсія по списку №1) у звязку з порушенням строків їх виплати за період з 16 вересня 2014 року по 31 жовтня 2015 року включно.

Зобовязати Управління пенсійного фонду України в Заводському районі м.Запоріжжя провести ОСОБА_2 виплату компенсації втрати частини доходів (пільгова пенсія по списку №1) у звязку з порушенням строків їх виплати за період з 16 вересня 2014 року по 31 жовтня 2015 року включно, у розмірі 5 983 (пять тисяч девятсот вісімдесят три) гривні 42 копійки.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Вступна та резолютивна частини виготовлені у нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 25.02.2016 року. Повний текст постанови виготовлено 29 лютого 2016 року.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Заводський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Л.В. Безлер