Справа № 815/6131/15
Суддя: Бжассо Н. В.
Дата ухвалення: 2016-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/6131/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2016 року Одеський окружний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Бжассо Н.В.,

суддів: Аракелян М.М., Бойко О.Я.,

при секретарі Музика І.О.

за участю сторін:

представника позивача Радолова В.Г. (за довіреністю),

представника відповідача Беспалько А.О. (за довіреністю та службовим посвідченням),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одеса справу за адміністративним позовом Державного підприємства «Ізмаїльський морський торговельний порт» до Державної фіскальної служби України про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Ізмаїльський морський торговельний порт» (далі ДП «ІМТП») звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної фіскальної служби України (далі ДФС України) та відповідно до заяви про зміну позовних вимог від 29.01.2016 року (арк.с. 139-144) просить суд: визнати протиправною бездіяльність ДФС України з надання індивідуальної податкової консультації за запитом ДП «ІМТП» № 06-11/252 від 02.06.2015 року; зобов'язати ДФС України, згідно ст. 52 Податкового кодексу України повторно розглянути звернення ДП «ІМТП» про надання індивідуальної податкової консультації, викладене у листі № 06-11/252 від 02.06.2015 року.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що ДП «ІМТП» звернулось до ДФС України із запитом № 06-11/252 від 02.06.2015 року про надання індивідуальної податкової консультації з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства. Зазначений запит ДФС України було отримано 09.06.2015 року. Статтею 52 Податкового кодексу України передбачений 30 денний термін для надання податкової консультації, початок перебігу якого починається з дня, наступного за днем отримання звернення платника податків. Цей термін відповідачем було порушено, у зв'язку з чим ДП «ІМТП» змушено було надіслати до ДФС України лист № 06-11/330 від 13.07.2015 року із повторним проханням про надання податкової консультації на запит № 06-11/252 від 02.06.2015 року.

07.09.2015 року Державним підприємством «Ізмаїльський морський торговельний порт» було отримано від ДФС України індивідуальну податкову консультацію від 01.09.2015 року №18681/6/99-99-19-03-02-15. Разом з тим, позивач зазначає, що у зазначеній консультації відсутні відповідь на поставлені ДП «ІМТП» питання, допомога стосовно практичного використання конкретних норм Податкового кодексу України з урахуванням господарської ситуації, яка виникла саме у підприємства, а лише викладені положення цивільного та податкового законодавства України та наведені посилання на попередні листи ДФС України. Отже, на думку позивача, зазначена податкова консультація не має індивідуалізованого характеру, не містить роз'яснень, викладених у ній норм чинного законодавства та зовсім не відповідає ознакам податкової консультації, наведеним у ст. 52 Податкового кодексу України.

Позивач зазнає, що у зв'язку з несвоєчасним та неналежним наданням ДФС України вказаної податкової консультації, відповідачем було здійснено бездіяльність, яка має бути визнана судом протиправною.

В ході розгляду справи, представник Державного підприємства «Ізмаїльський морський торговельний порт», посилаючись на обґрунтування, викладені у адміністративному позові, підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, в їх задоволенні просив відмовити, посилаючись на законність та обґрунтованість наданої податкової консультації.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги Державного підприємства «Ізмаїльський морський торговельний порт» не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ДП «ІМТП» звернулось до ДФС України із запитом № 06-11/252 від 02.06.2015 року про надання індивідуальної податкової консультації з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства (арк.с. 10-12). В запиті були поставлені наступні питання: 1) Чи має право підприємство у разі сплати рахунків за договорами про встановлення сервітуту від 15.07.2013 року № 08-П/90/1-Р та від 29.12.2004 року № 56-П-ІЗФ-14 без проведення державної реєстрації права сервітуту та до ухвалення остаточного судового рішення по справі, в структурі витрат 2015 року відобразити витрати за 2013, 2014 роки згідно первинних облікових документів - актів наданих послуг за цими договорами? 2) Чи має право підприємство в декларації з ПДВ за поточний місяць 2015 року відобразити податковий кредит за період 2013-2014-2015 роки? Якщо так, то із врахуванням якого терміну? 3) Чи має право підприємство відобразити у складі витрат 2015 року суми ПДВ за податковими накладними, складеними в 2015 році, своєчасно зареєстрованим в Єдиному реєстрі, по яким минув 180-денний термін? 4) Чи має право підприємство в структурі 2015 року відобразити суми ПДВ по податковим накладним за 2013, 2014 роки, за якими втрачено право на податковий кредит?

Не отримавши відповідь на зазначений запит, ДП «ІМТП» було надіслано до ДФС України лист № 06-11/330 від 13.07.2015 року із повторним проханням про надання податкової консультації на запит № 06-11/252 від 02.06.2015 року (арк.с. 52).

Листом № 18681/6/99-99-19-03-02-15 від 01.09.2015 року Державна фіскальна служба України надала ДП «ІМТП» податкову консультацію (арк.с. 53-55), в якій посилаючись на приписи Цивільного кодексу України (ст. 41) та Податкового кодексу України (ст.ст. 134 та 185) зазначила, що надання права користування нерухомим майном (відмінним від земельної ділянки) згідно з договором сервітуту є операцією з постачання послуг (послуга, що споживається її отримувачем в процесі провадження певної діяльності) і оподатковується ПДВ у загальновстановленому порядку за ставкою 20 відсотків. Коригування ж фінансового результату до оподаткування на вартість послуг за користування об'єктом сервітуту (причалами порту) розділом 3 Податкового кодексу зазначене не передбачено. З приводу правильності відображення у бухгалтерському обліку у 2015 році сум коштів, сплачених за користування об'єктом сервітуту доцільно звернутись до Міністерства фінансів України, до повноважень якого безпосередньо відноситься регулювання питань методології бухгалтерського обліку та фінансової звітності.

Щодо права включення до складу податкового кредиту сум ПДВ за податковими накладними, складеними у 2013-2015 роках, в т.ч. складеними у 2015 році, які своєчасно зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не включені до податкового кредиту протягом 180-денного терміну, ДФС України повідомила, що відповіді на порушені питання надано листами ДФС України від 17.02.2015 року № 5292/7/99-99-19-03-02-17 та від 07.08.2015 року № 29163/7/99-19-03-02-17, які надіслано на адреси головних управлінь ДФС в областях, м. Києві, Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників для проведення роз'яснювальної роботи серед платників податків та розміщено на офіційному веб-сайті ДФС України для ознайомлення платників податків. Копії зазначених листів було додано до податкової консультації (а.с. 56-62, 63-72).

Підпунктом 14.1.172 п. 14.1 ст. 14 Податковому кодексу України визначено, що податкова консультація - допомога контролюючого органу конкретному платнику податків стосовно практичного використання конкретної норми закону або нормативно-правового акта з питань адміністрування податків чи зборів, контроль за справлянням яких покладено на такий контролюючий орган.

Відповідно до статті 52 Податкового кодексу України, за зверненням платників податків контролюючі органи надають безоплатно консультації з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом.

Податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію.

За вибором платника податків консультація надається в усній, письмовій або електронній формі.

Консультації надаються органом державної податкової служби, в якому платник податків перебуває на обліку, або митним органом за місцем митного оформлення товарів, або вищим органом державної податкової служби або вищим митним органом, якому такий орган адміністративно підпорядкований, а також центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, а також центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері митної справи.

Контролюючі органи мають право надавати консультації виключно з тих питань, що належать до їх повноважень.

Центральний орган контролюючого органу проводить періодичне узагальнення податкових консультацій, які стосуються значної кількості платників податків або значної суми податкових зобов'язань, та затверджує наказом узагальнюючі податкові консультації, які підлягають оприлюдненню.

Не може бути притягнуто до відповідальності платника податків, який діяв відповідно до податкової консультації, наданої йому у письмовій або електронній формі, а також узагальнюючої податкової консультації, зокрема, на підставі того, що у майбутньому така податкова консультація або узагальнююча податкова консультація була змінена або скасована.

Відповідно до пункту 53.3 статті 53 Податкового кодексу України, платник податків може оскаржити до суду як правовий акт індивідуальної дії податкову консультацію контролюючого органу, викладену в письмовій або електронній формі, яка, на думку такого платника податків, суперечить нормам або змісту відповідного податку чи збору.

Визнання судом такої податкової консультації недійсною є підставою для надання нової податкової консультації з урахуванням висновків суду.

Як вбачається з матеріалів справи, Державною фіскальною службою України за результатами розгляду запиту позивача № 06-11/252 від 02.06.2015 року про надання індивідуальної податкової консультації з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства було надано відповідь № 18681/6/99-99-19-03-02-15 від 01.09.2015 року.

Суд звертає увагу, що бездіяльність - це пасивна, протиправна поведінка суб'єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи (наприклад, неприйняття рішення за заявою особи, неоприлюднення нормативно-правового акта тощо).

Таким чином, надання відповідачем відповіді (податкової консультації) на запит позивача з порушенням передбаченого законом строку або зі змістом якої останній не погоджується, не може бути розцінено як бездіяльність, у зв'язку із чим вимога ДП «ІМТП» про визнання протиправною бездіяльності ДФС України з надання індивідуальної податкової консультації за запитом ДП «ІМТП» № 06-11/252 від 02.06.2015 року, на думку суду, не підлягає задоволенню.

Що стосується вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльність відповідача, яка виразилась у ненаданні допомоги стосовно практичного використання конкретних норм Податкового кодексу України при наданні податкової консультації ДФС України № 18681/6/99-99-19-03-02-15 від 01.09.2015 року, суд зазначає наступне.

З аналізу вищенаведених положень Податкового кодексу України витікає, що платник податків може оскаржити податкову консультацію, яка суперечить нормам або змісту відповідного податку чи збору.

Водночас, як вбачається із спірної податкової консультації, вона містить посилання на норми Податкового кодексу України та Цивільного кодексу України, офіційно оприлюднені листи ДФС України від 17.02.2015 року № 5292/7/99-99-19-03-02-17 та від 07.08.2015 року №29163/7/99-19-03-02-17 (які містять обов'язкові для платників податків роз'яснення порядку включення до складу податкового кредиту сум ПДВ за податковими накладними, складеними у 2013-2015 роках, в т.ч. складеними у 2015 році, які своєчасно зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не включені до податкового кредиту протягом 180-денного терміну), що відповідає правовому регулюванню поставлених позивачем питань, не суперечить нормам та змісту відповідних податків та судом не встановлено суперечності наданої відповідачем податкової консультації нормам або змісту Податкового кодексу України, через що, у суду відсутні підстави для висновку щодо бездіяльності відповідача у ненаданні допомоги стосовно практичного використання конкретних норм Податкового кодексу України.

Не підлягає задоволенню і вимога ДП «ІМТП» про зобов'язання ДФС України, згідно ст. 52 Податкового кодексу України повторно розглянути звернення ДП «ІМТП» про надання індивідуальної податкової консультації, викладене у листі № 06-11/252 від 02.06.2015 року.

Зазначені зобов'язання викладені у п. 53.3 ст. 53 ПК України, а саме: «у разі скасування судом наказу про затвердження узагальнюючої податкової консультації або індивідуальної податкової консультації є підставою для надання нової податкової консультації з урахуванням висновків суду.

Протягом 30 календарних днів із дня набрання законної сили рішенням суду про скасування наказу про затвердження узагальнюючої податкової консультації або індивідуальної податкової консультації центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, або контролюючий орган з урахуванням висновків суду зобов'язані опублікувати узагальнюючу податкову консультацію або надати платнику податків індивідуальну податкову консультацію.».

При цьому, суд, при прийнятті рішення по справі не вважає необхідним скасувати індивідуальну податкову консультацію з вищезазначених підстав. Позивач не позбавлений права звернутися до ДФС України з листом про надання консультації самостійно. Законом не встановлені обмеження щодо кількості звернень за отриманням індивідуальної податкової консультації.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо.

Згідно з ч.1 ст.69 та ч.1 ст.70 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Відповідно до ст.86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Враховуючи вищевикладене, суд всебічно, повно та об'єктивно, за правилами, встановленими ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази та заслухавши пояснення представників сторін по справі, доходить висновку, що позовні вимоги Державного підприємства «Ізмаїльський морський торговельний порт» є необґрунтованими, у зв'язку із чим задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 7-14, 69-71, 86, 122, 158-163, 167, 186, 254 КАС України , суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Відмовити в задоволенні адміністративного позову Державного підприємства «Ізмаїльський морський торговельний порт» до Державної фіскальної служби України про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити певні дії.

Постанову може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Одеський окружний адміністративний суд протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя Н.В.Бжассо

Суддя М.М.Аракелян

Суддя Я.В.Бойко

Відмовити в задоволенні адміністративного позову Державного підприємства «Ізмаїльський морський торговельний порт» до Державної фіскальної служби України про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити певні дії.

Постанову може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Одеський окружний адміністративний суд протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

26 лютого 2016 року.