Справа № 2-а-11002/10/2670
Суддя: Федотов І.В.
Дата ухвалення: 2011-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

Іменем України

"10" лютого 2011 р. м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Федотова І.В.,

суддів Бабенка К.А. та Мельничука В.П.,

при секретарі Конюшенко Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду апеляційну, скаргу Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 грудня 2010 року у справі за адміністративним позовом Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі міста Києва про скасування податкових повідомлень рішень, -

ВСТАНОВИЛА:

Фізична особапідприємець ОСОБА_2 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі міста Києва (далі відповідач) про скасування податкових повідомлень-рішень від 26.02.2008р. №/0, від 26.02.2008р. №/0 та від 26.02.2008р. №/0.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 16 грудня 2010р. в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в яких просить скасувати постанову суду першої інстанції, як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Як підставу скасування постанови суду першої інстанції, відповідач посилається на те, що доходи, отримані СПД під час знаходження на спрощеній системі оподаткування та сума перевищення граничного обєму виручки від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) не повинні включатись до загального сукупного оподаткованого доходу. Позивач наголошує на тому, що на момент перевищення обсягу загальної виручки позивача розміру 500 тис. грн., він не був платником податку на додану вартість, а тому норми Закону України «Про податок на додану вартість»на нього не розповсюджуються.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про час і місце апеляційного розгляду, в судове засідання не з'явились і не вирішили питання свого представництва, що не перешкоджає слуханню відповідно до вимог ч. 4 ст. 196 КАС України і судова колегія, відповідно до ч.6 ст.12, ч.1 ст.41 КАС України, не здійснює фіксування судового процесу.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п.1 ч.1 ст.198, ч.1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції всебічно, повно та обєктивно розглянув справу, правильно встановив обставини справи, дав вірну правову оцінку наданим доказам і прийшов до обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що перебуваючи на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності підприємець отримав виручку протягом 2007 року в сумі 1 394 024 грн. Вказане призвело до порушення вимог ст. 1 Указу Президента України від 03.07.1998р. № 727 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва», тобто, перевищення обсягу виручки від реалізації продукції за календарний рік понад 500 тис. грн. Платник єдиного податку відповідно ст. 5 цього Указу повинен перейти на загальну систему оподаткування, обліку та звітності зі сплатою податку з доходів фізичних осіб за правилами, встановленими ІV розділом Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.92р. №13-92 «Про прибутковий податок з громадян».

Такий перехід платник податку повинен здійснити самостійно, починаючи з наступного звітного періоду (кварталу, в якому виникло перевищення) шляхом подання до податкового органу за його податковою адресою податкової декларації за наслідками звітного кварталу. Згідно зі ст.14 Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.92р. №13-92 «Про прибутковий податок з громадян», п.п. 4.1.4.п.4.1.ст.4 Закону України від 21.12.2000 р. № 2181 «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», декларація подається протягом 40 календарних днів, наступним за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу.

Статтею 1 Указу № 727 передбачено, що до складу сукупного оподатковуваного доходу за підсумками звітного року такого платника не включаються доходи, що обкладаються єдиним податком. Ставки єдиного податку встановлюються місцевими радами виключно з врахуванням меж дозволеного Указом обсягу виручки для субєктів малого підприємництва - 500 тис. грн. за рік. Тобто з норм Указу слідує, що за обсяги виручки, які одержані з порушенням вимог Указу (з перевищення понад 500 тис. грн.) єдиний податок сплачуватись не може. Враховуючи зазначене, суми перевищення 500 тис. грн. повинні оподатковуватися окремо, згідно з нормами чинного податкового законодавства.

Відповідно до п. 5 Постанови Кабінету Міністрів України від 16 березня 2000р. № 507 «Про розяснення Указу Президента України від 3 липня 1998р. № 727»на субєктів малого підприємництва - фізичних осіб, які відповідно до абзацу четвертого частини першої ст. 6 Указу не є платником податку на доходи фізичних осіб, не поширюються вимоги розділу ІV Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 року №13-92 «Про прибутковий податок з громадян»(у частині доходів від провадження підприємницької діяльності, що здійснюються відповідно до зазначеного Указу № 727).

Згідно зі ст. 4 Указу № 727 спрощена система оподаткування, обліку та звітності для субєктів малого підприємництва може застосовуватися поряд з діючою системою оподаткування, обліку та звітності, передбаченою законодавством, на вибір субєкта малого підприємництва.

Підпунктом 9.12.2 п. 9.12 ст. 9 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» передбачено, що якщо фізична особа, субєкт підприємницької діяльності, отримує інші доходи, ніж визначені у підпункті 9.12.1 цього пункту (одержаними не за правилами, встановленими спеціальним законодавством з цих питань, тобто не згідно з нормами Указу № 727 або Декрету), то такі доходи оподатковуються за загальними правилами, встановленими цим Законом.

Відповідно до пп. 4.2.8 п. 4.2 ст. 4 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»до складу загального місячного оподатковуваного доходу, який входить до складу загального річного оподатковуваного доходу платника податку, включається оподатковуваний дохід, не включений до розрахунку загальних оподатковуваних доходів попередніх податкових періодів та самостійно виявлений у звітному періоді платником податку або нарахований податковим органом згідно із законом.

Таким чином, якщо у підприємця - субєкта господарської діяльності, який перебуває на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності, протягом звітного року обсяг виручки перевищить граничний рівень 500 тис. грн., то такий підприємець повинен на підставі пп. 4.2.8 п. 4.2 ст. 4, пп. 8.1.3 п. 8.1 та статей 18 і 19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»включити цю суму перевищення до складу загального річного оподаткованого доходу та сплатити з неї податок з доходів фізичних осіб за ставкою, передбаченою п.7.1 ст.7 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб».

У відповідності до п.13 Інструкції «Про оподаткування доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю», затвердженою Наказом Головної державної податкової інспекції України від 21.04.1993р. № 12, загальним оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий дохід, тобто різниця між валовим доходом (виручкою у грошовій та натуральній формі) і документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу.

Згідно пп.2.3.1 п. 2.3 ст. 2 Закону України «Про податок на додану вартість», особа підпадає обов'язковій реєстрації як платник податку у разі коли загальна сума від здійснення операцій з поставки товарів (послуг), у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, що підлягають оподаткуванню згідно з цим законом, нарахована (сплачена, надана) такій особі або в рахунок зобовязань третім особам, протягом останніх дванадцяти календарних місяців сукупно перевищує 300000 гривень (без урахування податку на додану вартість).

У відповідності до п. 9.4 ст. 9 Закону України «Про податок на додану вартість», якщо обсяг оподатковуваних операцій особи протягом звітного податкового періоду перевищує суму, визначену підпунктом 2.3.1 пункту 2.3 статті 2 цього Закону України «Про податок на додану вартість», не більше, ніж у два рази, така особа зобов'язана надіслати податковому органу заяву про реєстрацію протягом двадцяти календарних днів, наступних за таким звітним податковим періодом. Особа, що не надсилає таку заяву у таких випадках та у такі строки, несе відповідальність за ненарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування.

За таких обставин, оскільки доводи апеляційної скарги спростовуються висновками суду першої інстанції та матеріалами справи, а суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та постановив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, судова колегія залишає його без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 грудня 2010 року без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: І.В. Федотов

Судді: К.А. Бабенко

ОСОБА_3

Повний текст ухвали виготовлено 14.02.2010 року.