Справа № 196/805/15-а
Суддя: Бойко Ю. О.
Дата ухвалення: 2015-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 196/805/15-а
№ провадження 2-а/196/23/2015
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2015 року смт. Царичанка Дніпропетровської області

Царичанський районний суд Дніпропетровської області в складі головуючого - судді Бойка Ю.О., з участю секретаря судового засідання Бережної О.В., позивача ОСОБА_1, розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Царичанському районі Дніпропетровської області про визнання неправомірною бездіяльність відповідача та зобов`язання вчинити певні дії. Відкладаючи, як виняток, складання постанови у повному обсязі на строк п`ять днів з дня закінчення розгляду справи, забезпечивши проголошення вступної і резолютивної частини рішення згідно ст. 160 ч. 3 КАС України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Царичанського районного суду Дніпропетровської області з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Царичанському районі Дніпропетровської області предмет якого складають вимоги: 1) визнати неправомірною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Царичанському районі Дніпропетровської області щодо не зарахування ОСОБА_1 до страхового стажу роботи періодів заняття підприємницькою діяльністю з 10.05.1995 року по 31.12.1999 рік включно; 2) зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Царичанському районі Дніпропетровської області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу роботи періоди заняття підприємницькою діяльністю з 10.05.1995 року по 31.12.1999 рік включно та провести перерахунок її пенсії виходячи з розміру доходів за цей період.

Як на підставу задоволення позовних вимог посилалась на ст.ст. 3, 6, 18, 19, 104-106 Кодексу адміністративного судочинства України.

Як на докази викладених в заяві доводів посилається на наступні документи: копія паспорта громадянина України ОСОБА_1 (а.с.5-6); розписка-повідомлення (а.с.7); копія свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця (а.с.8); копія свідоцтва про державну реєстрацію (перереєстрацію) суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 (а.с.9); довідка про взяття на облік платника податків (а.с.10); довідка про зняття з обліку платника податків (а.с.11); копія квитанцій про сплату страхових внесків (а.с.12-16); копія торгового патенту (а.с.17-18); копія довідки ОК-1.2 для оцінки (а.с.19-20); лист відповідь Царичанського відділення Дніпродзержинської ОДПІ (а.с.21); лист УПФУ в Царичанському районі про обчислення стажу роботи (а.с.22-24).

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримала повністю та зазначила, що з 10.05.1995 року по 10.01.2006 рік вона займалася підприємницькою діяльністю, перебувала на обліку, як підприємець в Царичанський міжрайонній державній податковій інспекції, що підтверджується довідкою МДПІ від 17.12. 2001 року № 1554 про взяття її 14.06.1995 року на облік, як платника податків та довідкою від 10.01.2006 року № 1/29-105 про зняття з податкового обліку 10.01.2006 року з відміткою про відсутність у неї заборгованості зі сплати податків і зборів (обовязкових платежів).

Будучи підприємцем вона перебувала на загальній системі оподаткування відповідно до положень ст. 14 Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 13-92 Про прибутковий податок з громадян.

Податковою інспекцією на підставі поданих нею декларацій про доходи, щоквартально нараховувалися до сплати авансові платежі прибуткового податку, які регулярно сплачувались до бюджету.

Також щоквартально нею сплачувались до Пенсійного фонду України страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, що підтверджується відповідними банківськими квитанціями за 2,3,4 квартал 1995, за 1,2,3,4 квартал 1996-1998 року і за 3,4 квартали 1999 року та довідкою відповідача форми СК-1,2 з бази даних реєстру застрахованих осіб за 1999 - 2005 роки.

Декларації про доходи кожного року здавала до Царичанської МДПІ, а витяги з декларації, копії торгових патентів та копії квитанцій про сплату страхових внесків здавала відповідачу.

Управління пенсійного фонду України в Царичанському районі не дивлячись на наявність у пенсійні справі оригіналів банківських квитанцій про сплату нею страхових внесків до Пенсійного фонду України, які були додані до заяви про призначення пенсії, не зарахувало їй до страхового стажу періоди здійснення підприємницької діяльності - з 10.05.1995 по 31.12.1999 роки, що стало наслідком призначення їй пенсії у мінімальному розмірі, адже за ці роки її дохід був значно більшим.

На її звернення з приводу причин не зарахування страхового стажу за 1995-1999 роки відповідач листом від 26.12.2014 року за № 3-28/14 надав їй, незрозумілу бюрократичну відповідь, що нею не надано підтверджуючих документів (спеціального торгового патенту або свідоцтва про сплату єдиного податку, або патенту про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян), надання яких не передбачено для підприємців, які перебували на загальній системі оподаткування, такі документи відповідно до підпункту 2 пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 повинні надаватися підприємцями, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування.

Після цього вона звернулась з проханням до відповідача про видачу їй довідки про сплату страхових внесків, в чому листом від 09.02 2005 року № 3-2/16 було відмовлено з тих підстав, що втратив чинність підпункт 5.3.5 пункту 5.3 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообовязкове держане пенсійне страхування до Пенсійного фонду України від 19.12.2003 № 21-1, що передбачав надання органом Пенсійного фону України довідки про сплату страхових внесків за період до 01.01.2004 року. Але це не позбавляло відповідача можливості надати відповідь стосовно наявності або відсутності даних про сплату нею страхових внесків до Пенсійного фонду України за період з 10.05.1995 по 31.12.1999 роки.

У названому листі відповідач зазначив, що періоди здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за загальною системою оподаткування до 01.07.2000 року зараховуються до загального стажу за умов надання документів про сплату страхових внесків тоді як ці документи знаходилися у пенсійні справі, адже нею для призначення пенсії були надані відповідачу оригінали банківських квитанцій про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України за 1995-1999 роки, що підтверджується розпискою відповідача від 09.09.2014 року.

Виходячи з наведеного, вважає, що відповідач безпідставно, по явно надуманим причинам, не зарахував їй страховий стаж за 1995-1999 роки, тоді як, відповідно до положень ст. 19 Конституції України органи державної влади, та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, а не як кому заманеться.

Представник відповідача - управління Пенсійного фонду України в Царичанському районі Дніпропетровської області на обґрунтування невизнання адміністративного позову у письмових запереченнях посилається на наступні обставини.

Пунктом 2 пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 (із змінами від 07.07.2014 року № 13-1) передбачено, що період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 01.07.2000 підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01 січня 2004 року - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.

Пунктом 2.23 Порядку передбачено, що документи, необхідні для призначення пенсії, можуть бути подані як в оригіналах, так і в копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію. Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах.

Періоди здійснення підприємницької діяльності з 1995 року по 1999 роки зарахувати до страхового стажу немає підстав, оскільки за цей період позивачем не надано документів, зазначених вище. Позивачем надані лише копії торгових патентів № 522802 та № 368352 за періоди з 25.09.1996 по 25.05.1997 та з 01.10.1997 по 30.09.1998.

Для вирішення даного питання управління Пенсійного фонду України в Царичанському районі звернулося до Царичанського відділення Дніпродзержинської ОДПІ з проханням надати довідку про сплату податків на ОСОБА_1 за період з травня 1995 року по грудень 1999 року та вказати систему оподаткування, на якій перебувала позивач.

На їх адресу надійшла відповідь начальника Царичанського відділення Дніпродзержинської ОДПІ від 17.10.2014 за № 24853/04-33/12 про те, що відповідні документи не збереглися.

Вивчивши надані сторонами докази, даючи їм оцінку у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 11 КАСУ розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Кожна особа, яка звернулась за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд.

Згідно ст. 71 КАСУ кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В судовому засіданні встановлено, що з 10.05.1995 року по 10.01.2006 рік позивач здійснювала підприємницьку діяльність та перебувала на обліку, як підприємець в Царичанській міжрайонній державній податковій інспекції, що підтверджується довідкою МДПІ від 17.12.2001 року № 1554 про взяття її 14.06.1995 року на облік, як платника податків (а.с.10) та довідкою від 10.01.2006 року № 1/29-105 про зняття з податкового обліку 10.01.2006 року з відміткою про відсутність у неї заборгованості зі сплати податків і зборів (а.с.11).

Як підприємець ОСОБА_1 перебувала на загальній системі оподаткування. Відповідно до положень ст.14 Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року №13-92 "Про прибутковий податок з громадян" позивачу податковою інспекцією на підставі поданих ним декларацій про доходи нараховувалися авансові щоквартальні платежі прибуткового податку, які останньою сплачувались до бюджету.

Управління пенсійного фонду України в Царичанському районі, не дивлячись на наявність у пенсійній справі оригіналів банківських квитанцій про сплату нею страхових внесків до Пенсійного фонду України не зарахувало їй до страхового стажу періоди здійснення позивачем підприємницької діяльності з 10.05.1995 року по 31.12.199 роки, з підстав ненадання підтверджуючих документів (спеціального торгового патенту, або свідоцтва про сплату єдиного податку, або патенту про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян), надання яких не передбачено для підприємців, які перебували на загальній системі оподаткування.

Після цього позивач звернулась до відповідача з проханням про видачу довідки про сплату страхових внесків, в чому листом від 09.02.2015 року вих. № 3-2/16 їй було відмовлено так як втратив чинність п.п. 5.3.5 п. 5.3 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України від 19.12.2003 року № 21-1 (а.с.24). Але на думку позивача це не позбавляло відповідача можливості надати відповідь стосовно наявності або відсутності даних про сплату позивачем страхових внесків до Пенсійного фонду України за період з 10.05.1995 року по 31.12.1999 рік.

У вказаному листі відповідачем зазначено про те, що періоди здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за загальною системою оподаткування до 01.07.2000 року зараховуються до загального стажу за умов надання документів про сплату страхових внесків, в той час як ці документи знаходились в пенсійній справі, так як позивачем були надані відповідачу оригінали банківських квитанцій про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України, що підтверджується розпискою відповідача (а.с.7).

Також, листом від 06.02.2015 року вих. № 2066/04-33/12 позивача було повідомлено, що термін зберігання особових рахунків платників податків і зборів (обов'язкових платежів та податків) складає 5 років, а отже інформація за період з 1995 року по 2000 рік відсутня (а.с. 21).

10.01.2006 року Царичанською МДПІ позивач був знятий з податкового обліку як підприємець, що є доказом відсутності у останньої заборгованості зі сплати податків, оскільки перед припиненням підприємницької діяльності в обов'язковому порядку податковою інспекцією проводилась перевірка щодо повноти та своєчасності сплати податків (а.с.11).

Крім того, позивачем в судовому засіданні були надані для ознайомлення книги обліку доходів і витрат підприємця ОСОБА_1: №763/8, № 677/7, № 591/6, № 817/9, № 879/10, № 496/5, № 305/4, № 247/3, № 182/2 та з 12.05.1995 р. по 31.10.1996 р., які підтверджують те, що позивач здійснювала підприємницьку діяльність і вела належний огляд своїх витрат та доходів, які підлягають оподаткуванню.

Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 повинні бути задоволені в повному обсязі, оскільки бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Царичанському районі Дніпропетровської області, грубо порушують право позивача ОСОБА_1, передбачене ст.46 Конституції України на соціальний захист у старості та суперечить вимогам ст.19 Конституції України, яка передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 158-163, 167, 186 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати неправомірною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Царичанському районі, щодо не зарахування ОСОБА_1 страхового стажу роботи періодів заняття підприємницькою діяльністю з 10.05.1995 року по 31.12.1999 року включно.

Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в Царичанському районі Дніпропетровської області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу роботи періоди заняття підприємницькою діяльністю з 10.05.1995 року по 31.12.1999 роки включно та провести перерахунок пенсії виходячи з розміру доходів за період з 10.05.1995 року по 31.12.1999 роки.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з подачею апеляційної скарги через районний суд.

З повним текстом постанови можливо ознайомитися 31 липня 2015 року.

Суддя Царичанського районного суду Ю.О. БОЙКО