Справа № 810/127/16
Суддя: Лапій С.М.
Дата ухвалення: 2016-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2016 року 810/127/16

Київський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Лапія С.М.,

при секретарі - Феленюк О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «Пласт» до Миргородської ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області, Управління Державного казначейства України у Шишацькому районі Полтавської області про визнання протиправною бездіяльності та стягнення надміру сплачених коштів,-

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Приватне акціонерне товариство "Пласт" до Миргородської ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області з позовом, в якому просить визнати протиправною бездіяльність Шишацького відділення Миргородської ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області щодо не повернення Приватному акціонерному товариству «Пласт» помилково та надміру сплачених грошових зобов'язань у розмірі 16735209 грн. 23 коп. та стягнути суму переплати з бюджету, до якого було зараховано суму такої переплати.

На обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що він помилково здійснив переплату з плати за користування надрами за серпень-грудень 2014 року за ставками, які діяли на дату набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України» №1621-VII від 31.07.2014 р. та продовжували діяти після цієї дати до 31 грудня 2014р., при тому, що мав сплачувати за ставками, встановленими пп. 263.9.1 п.263.9 ст. 263 ПК України.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача Миргородської ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області у судовому засіданні проти позову заперечив, посилаючись на те, що згідно бази даних податкового органу за позивачем переплати з плати за користування надрами за серпень-грудень 2014 року немає.

Представник відповідача Управління Державного казначейства України у Шишацькому районі Полтавської області надав суду пояснення на позовну заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За період серпень - грудень 2014 позивач здійснив оплату за користування надрами до Державного бюджету у Шишацькому районі Полтавської області: за серпень 2014 року - 30 вересня 2014 р. на суму 9641039, 26 грн.; за вересень 2014 року - 30 жовтня 2014 р. на суму 9535088,72 грн.; за жовтень 2014 року - 28 листопада 2014 р. на суму 8089782,64 грн.; за листопад 2014 року - 30 грудня 2014 р. на суму 3519622,05 грн.; за грудень 2014 року - на суму 4294713,01 грн. Загальна сума за вказаний період склала 35 080 245,68 грн., що підтверджується платіжними дорученнями від 30 вересня 2014 № 609, № 22, від 30 жовтня 2014 № 5, від 28 листопада 2014 № 234, від 30 грудня № 414, від 27 лютого 2015 № 634, від 30 березня 2015 № 832, від 28 травня 2015 № 1129, від 30 квітня 2015 № 991, від 30 червня 2015 № 1206 та від 30 липня 2015 № 1384.

Позивач 07.12.2015 звернувся із заявою про повернення помилково та надміру сплачених грошових зобов'язань № 769 до Шишацького відділення Миргородської ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області, в якій обґрунтував своє звернення тим, що помилково здійснив переплату з плати за користування надрами за серпень-грудень 2014 року за ставками, які діяли на дату набрання чинності ЗУ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України» №1621-VII від 31.07.2014 та продовжували діяти після цієї дати до кінця 2014 року, при тому що мав сплачувати за вказаний період за ставками, встановленими пп. 263.9.1 п.263.9 ст. 263 ПК України, у зв'язку з чим просив перерахувати йому кошти, які були помилково та надмірно сплачені, у розмірі 16 735 209,23 грн.

Шишацьке відділення Миргородської ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області своїм листом від 16.12.2015 № 395/8/16-30-15-01-22 повідомило позивача, що на підставі поданих позивачем податкових декларацій за серпень-грудень 2014р. в ІС «Податковий блок» в картці особового рахунку (КОР) позивача по платежах «Рентна плата за користування надрами для видобування природного газу» та «Рентна плата за користування надрами для видобування газового конденсату» у вересні-грудні 2014- січні 2015р. було проведено нарахування податкових зобов'язань. Станом на 01.12.2015 за його даними переплата рахується у сумі 442062,72 грн. (2 та 3 квартали 2015р.), переплата в розмірі 16735209,23 грн. не обліковується.

Відповідно до підпункту 21 пункту 1 розділу І ЗУ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України» №1621-VII від 31.07.2014 р. внесено зміни, в тому числі, але не виключно, до Податкового кодексу України, зокрема, розділ XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України доповнено підрозділом 91 такого змісту: « 1. Тимчасово, до 1 січня 2015 року, встановлюються такі особливості застосування деяких норм розділу XI «Плата за користування надрами» цього Кодексу. 1.1. Ставки плати за користування надрами для видобування нафти, конденсату, газу природного, залізної руди, визначені підпунктом 263.9.1 пункту 263.9 статті 263 цього Кодексу, встановлюються на період, визначений абзацом першим цього пункту, у відсотках від вартості товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини) у таких розмірах для газу природного будь-якого походження: з покладів, які повністю або частково залягають на глибині до 5000м. - ставка 55%; з покладів, які повністю або частково залягають на глибині понад 5000м. - ставка 28%)

Відповідно до Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України» №1621-VII від 31.07.2014 р. цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування. Вказаний Закон було опубліковано у газеті «Голос України» №1462 серпня 2014 року.

Станом на дату набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України» №1621-VII підпункт 263.9.1 пункту 263.9 статті 263 цього ПК України діяв у такій редакції: «Ставки плати за користування надрами для видобування корисних копалин встановлюються у відсотках від вартості товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини) у таких розмірах для газу природного будь-якого походження: з покладів, які повністю або частково залягають на глибині до 5000м. - ставка 28%; з покладів, які повністю або частково залягають на глибині понад 5000м. - ставка 15%.».

Таким чином, судом встановлено, що підпункт 21 пункту 1 розділу І Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України» №1621-VII від 31.07.2014 р. яким внесено зміни до розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, не скасовував підпункт 263.9.1. пункту 263.9 статті 263 Податкового кодексу України, тобто станом на вересень-грудень 2014р. діяли норми Податкового кодексу України, які встановлювали різні ставки податку плати за користування надрами.

Відповідно до пп. 1.1. ст. 1 ПК України Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно ст. 2 ПК України зміна положень цього Кодексу може здійснюватися виключно шляхом внесення змін до цього Кодексу.

Відповідно до п. 7.3. ст. 7 ПК України будь-які питання щодо оподаткування регулюються цим Кодексом і не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів, що містять виключно положення щодо внесення змін до цього Кодексу та/або положення, які встановлюють відповідальність за порушення норм податкового законодавства.

Згідно із п. 7.4. ст. 7 ПК України елементи податку, визначені в пункті 7.1 цієї статті, підстави для надання податкових пільг та порядок їх застосування визначаються виключно цим Кодексом.

Відповідно до ст. 25 ПК України ставкою податку визнається розмір податкових нарахувань на (від) одиницю (одиниці) виміру бази оподаткування.

Згідно ст. 26 ПК України базовою (основною) ставкою податку визначається ставка, що визначена такою для окремого податку відповідним розділом цього Кодексу. У випадках, передбачених цим Кодексом, під час обчислення одного і того самого податку можуть використовуватися декілька базових (основних) ставок.

У пп. 4.1.4. п. 4.1. ст. 4 ПК України закріплено принцип презумпції правомірності рішень платника податку, відповідно до якого в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

Пунктом 56.21. ст. 56 ПК України передбачено, що у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Пунктом 57 Рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010р. у справі «Щокін проти України» встановлено, що «в разі, коли національне законодавство припускало неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов'язків платників податків, національні органи були зобов'язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для платника податків.»

Згідно ч. 2 ст. 8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Підпунктом 4.1.9 пункту 4.1 статті 4 ПК України встановлено: стабільність - зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.

Відповідно до ч. 3 ст. 27 Бюджетного кодексу України (у редакції, яка діяла станом на вересень місяць 2014 року): «Закони України або їх окремі положення, які впливають на показники бюджету і приймаються після 15 липня року, що передує плановому, вводяться в дію не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим, крім передбаченого Законом України "Про деякі питання заборгованості підприємств оборонно-промислового комплексу - учасників Державного концерну "Укроборонпром" та забезпечення їх стабільного розвитку.»

Про заборону протягом бюджетного року змін податків і зборів, а також їх ставок та податкових пільг зазначає і Верховний Суд України у Постанові від 09.04.2013р.

Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України» №1621-VII від 31.07.2014 р. не є законом, яким вносились зміни виключно до Податкового кодексу України, як це встановлено у ст. 2 та п. 7.3. ст. 7 ПК України. Зміни ставок плати за користування надрами для окремих видів корисних копалин запроваджувались шляхом доповнення «Перехідних положень» Податкового кодексу України новим підрозділом, при тому, що норми пп. 263.9.1. п. 263.9. ст. 263 ПК України є нормами, які відповідно до ст. 26 Податкового кодексу України визначали основні ставки плати за користування надрами, діяли протягом вересня-грудня 2014р.

Судом також встановлено, що Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України» №1621-VII від 31.07.2014 р. набув чинності у серпні 2014 року, тобто, без дотримання п.п. 4.1.9 п. 4.1 ст. 4 ПК України та ч. 3 ст. 27 Бюджетного кодексу України.

На підставі наявних у матеріалах справи доказів, судом визначено, що розмір помилково та надміру сплачених позивачем грошових зобов'язань за серпень-грудень 2014р. склав 16 735 209, 23 грн.

Відповідно до п. 43.1 ст. 43 ПК України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Відповідно до довідки відповідача від 23.12.2015 № 4544 у позивача відсутня заборгованість з податків, зборів, що контролюються органами державної податкової служби.

Відповідно до п. 43.4. ст. 43 ПК України платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку.

Позивач звернувся до податкового органу із заявою про повернення надмірно та помилково сплачених грошових зобов'язань від 07.12.2015 № 769 у розмірі 16 735 209,23 грн. на свій поточний рахунок.

Листом від 16.12.2015 № 395/8/16-30-15-01-22 податковий орган відмовив позивачу у поверненні помилково сплачених грошових зобов'язань.

Відповідно до ст. 25 Бюджетного Кодексу України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Згідно п. 43.5 ст. 43 ПК України контролюючий орган не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів протягом п'яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.

Пунктом 43.6. ст. 43 ПК України встановлено, що повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків здійснюється з бюджету, у який такі кошти були зараховані.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання ведення обліку податків і зборів (обов'язкових платежів) та інших доходів бюджету» від 16.02.2011 № 106 встановлений "Перелік кодів бюджетної класифікації в розрізі органів, що контролюють справляння надходжень бюджету".

Відповідно до п.п. 2 п. 2 зазначеної Постанови органи, що контролюють справляння надходжень бюджету забезпечують відповідно до законодавства здійснення постійного контролю за правильністю та своєчасністю надходження до державного та місцевих бюджетів податків, зборів, платежів та інших доходів згідно з переліком, а також ведення обліку таких платежів у розрізі платників з метою забезпечення повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів.

Відповідно п. 5 Порядку взаємодії територiальних органів Державної фіскальної служби України, мiсцевих фiнансових органiв та територiальних органiв Державної казначейської служби України у процесi повернення платникам податкiв помилково та/або надмiру сплачених сум грошових зобов'язань, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 15.12.2015р. №1146 повернення помилково та/або надмiру сплачених сум грошових зобов'язань у випадках, передбачених законодавством, здiйснюється виключно на пiдставi заяви платника податку (за винятком повернення надмiру утриманих (сплачених) сум податку на доходи фiзичних осiб, якi розраховуються органом ДФС на пiдставi поданої платником податкiв податкової декларацiї за звiтний календарний рiк шляхом проведення перерахунку за загальним рiчним оподатковуваним доходом платника податку), яка може бути подана до територіального органу ДФС за місцем адміністрування (обліку) помилково та/або надмiру сплаченої суми протягом 1095 днiв вiд дня її виникнення.

Як слідує з відповіді податкового органу, висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету він не підготував та не подав його для виконання Управлінню ДКУ у Шишацькому районі Полтавської області.

Представник позивача також підтвердив, що заявлених до повернення сум помилково та надмірно сплачених до державного бюджету у Шишацькому районі Полтавської області позивач не отримував.

У спірних правовідносинах ст. 43 ПК України встановлює взаємодію контролюючого органу (податкового органу) та органу державної казначейської служби, які діють як органи державної влади, представники одного відповідача - держави, через які держава набуває і здійснює свої права та обов'язки.

Позивач звернувся до Київського окружного адміністративного суду з вимогою стягнути з Державного бюджету у Шишацькому районі Полтавської області на його користь суму помилково та надміру сплачених грошових зобов'язань з плати за користування надрами в розмірі 16 738 209,23 грн.

Такий спосіб захисту порушеного права відповідає практиці Вищого адміністративного суду України, зокрема ухвалам Вищого адміністративного суду України від 26.05.2015 року у справі № К/800/9271/15, від 26.05.2015 у справі №К/800/64071/13, від 12.05.2015 у справі № К/800/6941/15, від 10.03.2015 у справі №К/800/43436/14.

Частиною 3 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 9 КАС України закріплено принцип законності, який вимагає, щоб органи державної влади та їх посадові особи діяли тільки на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, відповідно, адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

До позовної заяви позивачем додано докази сплати судового збору у сумі 251 028,14 грн. (квитанція від 05.01.2016 № 30).

Оскільки суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, відшкодуванню позивачу з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягають судові витрати у сумі 251 028,14 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 11, 14, 69-71, 94, 97, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Шишацького відділення Миргородської ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області щодо повернення Приватному акціонерному товариству «Пласт» помилково та надміру сплачених грошових зобов'язань у розмірі 16735209 грн. 23 коп.

Стягнути з Державного бюджету України в особі Управління Державного казначейства України у Шишацькому районі Полтавської області (, банк ГУ ДК СУ у Полтавській області, МФО 831019) на користь Приватного акціонерного товариства «Пласт» () суму помилково та надміру сплачених грошових зобов'язань у розмірі 16 735 209 (шістнадцять мільйонів сімсот тридцять п'ять двісті дев'ять) грн. 23 коп.

Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Шишацького відділення Миргородської ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області на користь Приватного акціонерного товариства «Пласт» понесені витрати по сплаті судового збору (квитанція від 05.01.2016 № 30) у розмірі 251028 (двісті п'ятдесят одна тисяча двадцять вісім) грн. 14 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Лапій С.М.