Справа № 826/14089/14
Суддя: Кошіль В.В.
Дата ухвалення: 2016-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2016 року м. Київ К/800/66861/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого Кошіля В.В.

Суддів Борисенко І.В.

Моторного О.А.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві

на ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 16.12.2014

та постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.10.2014

у справі № 826/14089/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сігма Ліфт Сервіс»

до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Сігма Ліфт Сервіс» звернулось до суду з позовом про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві № від 03.09.2014.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.10.2014, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 16.12.2014, позов задоволено; визнано протиправними та скасовано спірні податкові повідомлення-рішення, з мотивів обґрунтованості позовних вимог.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

В запереченнях на касаційну скаргу позивач просить залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, як законні та обґрунтовані.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, за результатами проведеної документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Сігма Ліфт Сервіс» з питань дотримання вимог податкового законодавства при фінансово-господарських взаємовідносинах з ТОВ «Кийстройпоставка» за період з 01.03 по 31.03.2014, складено акт № 928/26-54-22-05-07/36146408 від 19.08.2014, в якому зафіксовано порушення, зокрема: п. п. 198.1, 198.4, 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість за березень 2014 року на суму 580 100 грн.

На підставі результатів проведеної перевірки, 03.09.2014 відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 870 150 грн., в т.ч.: 580 100 грн. основного платежу та 290 050 грн. штрафних (фінансових) санкцій (штрафів).

Матеріалами справи встановлено, що основними видами діяльності ТОВ «Сігма Ліфт Сервіс» за КВЕД є електромонтажні роботи, інші будівельно-монтажні роботи, будівництво житлових і нежитлових будівель, оптова торгівля іншими машинами та устаткуванням.

13.01.2014 між позивачем та ТОВ «Кийстройпоставка» були укладені договори: №с130114, № т130114 та № п130114.

Згідно договору № с130114 позивач доручає, а ТОВ «Кийстройпоставка» приймає виконання робіт зі збирання кабін та дверей ліфтів і ліфтового обладнання на об'єктах позивача. Кількість робіт та перелік об'єктів, на яких дані роботи мали виконуватись, встановлювались на підставі письмових листів, які позивачем надавались ТОВ «Кийстройпоставка».

Фактичне виконання робіт підтверджується відповідними актами виконаних робіт та податковими накладними, а оплата за виконані роботи підтверджується банківськими виписками.

Відповідно до договору поставки № т130114, ТОВ «Кийстройпоставка» зобов'язалось поставити, а позивач прийняти та оплатити товар, обумовлений у накладних. ТОВ «Кийстройпоставка» на умовах поставки DDP, власними силами та за власний рахунок поставило на адресу позивача (м. Київ, вул. Мала Житомирська, 20) товар в асортименті та найменуванні, в об'ємі, у кількості, які узгоджені в накладній. За зазначеною адресою позивач орендує приміщення, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією договору.

Поставлений товар отримувався головним інженером на підставі довіреності від 31.03.2014 № 112, в подальшому, товар розвезено за адресами об'єктів, на яких позивач здійснював відповідні роботи та використано, про що свідчать акти списання матеріалів, які наявні у матеріалах справи.

Поставка товару підтверджується видатковою та податковою накладними. Наявність автомобіля підтверджується бухгалтерською довідкою від 03 жовтня 2014 року № 03/10/2014.

Факт перевезення товару на відповідні об'єкти, підтверджується копіями подорожніх листів службового автомобіля від 02.04.2014 № 02/04/2014 та від 03.04.2014 № 03/04/2014.

Умовами договору підряду № п130114 передбачено, що ТОВ «Кийстройпоставка» зобов'язалось виконати комплекс робіт з проектування виробництва робіт по монтажу ліфтів, ескалаторів та траволаторів на об'єктах позивача, а позивач прийняти та оплатити виконані роботи.

Факт виконання умов договору в судовому порядку встановлено з підтвердженням матеріалів справи, а саме: актом здачі-прийняття робіт та податковою накладною.

Придбання позивачем ліфтів, кабіни та дверей, які у подальшому збиралися ТОВ «Кийстройпоставка» на відповідних об'єктах позивача, підтверджується копіями контракту та додаткових угод до нього на поставку товару (ліфтового обладнання), укладеного із фірмою LG International Corp. Підтвердженням поставки є відповідні вантажно-митні декларації із відмітками посадових осіб Південної митниці.

Згідно з укладеними договорами підряду із замовниками, позивач повинен здійснити будівельно-монтажні, пусконалагоджувальні, оздоблювальні та інші роботи, пов'язані із встановленням ліфтового обладнання за адресами:

- місто Київ, вулиця Верховинна, 39-41 (договір від 06.11.2013 № 236, укладений із ТОВ «Трест «Київміськбуд-3»);

- місто Київ, вулиця Анрі Барбюса, 52/1 (договір від 10.12.2013 № 291113, укладений із TOB «Спецмехбуд 21»);

- місто Житомир, вулиця Київська, 77 (договір від 16.09.2013 № 230713, укладений із ТОВ «Житомирський меблевий комбінат»);

- село Юбілейне, вулиця Нижньодніпровська, 17 (договір №080813 від 21.08.2013 № 080813, укладений із ТОВ «Метрополія»).

Задовольняючи позовні вимоги, суди першої та апеляційної інстанцій мотивували свої рішення тим, що господарські операції позивача з ТОВ «Кийстройпоставка» мали реальний характер, безпосередньо пов'язані з господарською діяльністю позивача та підтверджені належним чином оформленими первинними документами бухгалтерського та податкового обліку.

Суд касаційної інстанції погоджується з таким висновком судів попередніх інстанцій, з огляду на наступне.

Вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності, встановлені статтею 44 Податкового кодексу України.

Так, згідно з п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Відповідно до ст. 1 Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Вказана норма дає підстави вважати, що первинний документ згідно з цим визначенням містить дві обов'язкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Тому для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Враховуючи наведене, визначення господарська операція пов'язане з фактом руху активів платника податків та руху його капіталу.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами податкового законодавства.

Так, відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (п. 198.2 ст. 198 ПК України).

Згідно з п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції при визначенні податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків

Судами першої та апеляційної інстанцій з підтвердженням матеріалів справи встановлено формування позивачем податкового кредиту спірного періоду на підставі належним чином оформлених податкових накладних, виданих особою, яка була зареєстрована платниками податку на додану вартість, та встановлено, що господарські операції фактично здійснені та спричинили реальні зміни в майновому стані платника податків - ТОВ «Сігма Ліфт Сервіс», підтверджені первинними документами бухгалтерського та податкового обліку, тому податковим органом безпідставно прийняте спірне податкове повідомлення-рішення.

Враховуючи вказані обставини, відсутність порушень норм матеріального та процесуального права, висновок судів першої та апеляційної інстанцій про задоволення позовних вимог є вірним, а касаційна скарга відповідача - необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві відхилити.

Ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 16.12.2014 та постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.10.2014 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України у випадках, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України.

Головуючий В.В. Кошіль
Судді І.В. Борисенко
О.А. Моторний