Справа № 570/5320/14-а
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2016-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Капустинський М.М.
УХВАЛА

іменем України

"01" березня 2016 р. Справа № 570/5320/14-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Капустинського М.М.

суддів: Мацького Є.М.

Шидловського В.Б.,

розглянувши в письмовому провадженні в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Рівненського районного суду Рівненської області від "12" січня 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Корнинської сільської ради Рівненського району Рівненської області про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2014р. ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом про:

- визнання протиправним та скасування рішення Корнинської сільської ради Рівненського району Рівненської області №954 від 21.05.2014р. про надання дозволу на розробку проектів щодо відведення земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд 229 громадянам загальною площею 18,102 га, відповідно до детального плану території кварталу індивідуальної житлової забудови згідно номера земельної ділянки за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення;

- визнання протиправними дій Корнинської сільської ради Рівненського району Рівненської області щодо відмови ОСОБА_3 у наданні земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в с.Корнин в зв'язку з відсутністю вільних земель запасу;

- визнання протиправним та скасування рішення Корнинської сільської ради Рівненського району Рівненської області№955 від 21.05.2014р. в частині відмови ОСОБА_3 у наданні земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в с.Корнин в зв'язку з відсутністю вільних земель запасу;

- зобов'язання Корнинської сільської ради Рівненського району Рівненської області повторно розглянути заяву ОСОБА_3 щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в с.Корнин для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_3 зазначала, що вона 14 років працює в Колоденській амбулаторії загальної практики - сімейної медицини КЗ "Рівненський районний центр первинної медико-санітарної допомоги" та має статус громадянки, потерпілої від ЧАЕС (3 категорія). 29 грудня 2010 року вона подала до Корнинської сільської ради заяву про надання їй земельної ділянки під забудову. їй була надана відповідь, що після затвердження Генплану виділяти земельні ділянки будуть в порядку послідовності реєстрації заяв. 02 квітня 2014 року вона знову подала заяву про надання їй земельної ділянки для будівництва. Однак рішенням №954 надано дозвіл на розробку проектів щодо відведення земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) 229 громадянам загальною площею 18,102 га, відповідно до детального плану території кварталу індивідуальної житлової забудови згідно номера земельної ділянки за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення (рілля, пасовища) в с.Корнин, а позивачу рішенням №955 було відмовлено у наданні такої земельної ділянки у зв'язку із відсутністю вільних земель запасу. До того ж позивач зазначає, що вказані рішення прийняті з порушенням вимог Земельного Кодексу України, Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та Закону України "Про звернення громадян".

Постановою Рівненського районного суду Рівненської області від 12.01.2016р. відмовлено в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Корнинської сільської ради Рівненського району Рівненської області про визнання протиправним та скасування рішень від 21 травня 2014 року №954 та №955, визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, ОСОБА_3 звернулась до суду апеляційної інстанції зі скаргою, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду скасувати з підстав, наведених у скарзі та прийняти нове рішення про задоволення позову. В своїй скарзі позивач зазначає про те, що суд першої інстанції не встановив, які саме права були порушенні в результаті прийняття рішень №954 та №955. Суд не залучив до участі у справі 229 громадян, яким було надано земельні ділянки, чим порушив норми процесуального права. На думку скаржника, суд не врахував того факту, що підставою відмови їй у наданні земельної ділянки відповідач вказав "відсутність вільних земель запасу, відповідно до містобудівної документації с.Корнин". В скарзі ОСОБА_3, також зазначає про те, що громадяни, ті кому надано було відповідний дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва взагалі не подавали відповідних заяв та графічних матеріалів.

Відповідно до ст.197 КАС України справа судом апеляційної інстанції переглядається в порядку письмового провадження.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дослідивши докази, зібрані в матеріалах справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення скарги з огляду на наступне.

Як встановлено судом, в жовтні 2010 року позивачем подано до голови Корнинської сільської ради клопотання про виділення земельної ділянки під забудову в с.Корнин (а.с.11).

02.04.2014р. позивач звернулася з заявою до сільського голови Корнинської сільської ради з заявою про надання їй земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку в с.Корнин. Крім того, в заявах позивач зазначила про те, що право безкоштовної приватизації земельної ділянки не використовувала (а.с.13).

Матеріали справи свідчать, що рішенням Корнинської сільської ради від 21.05.2014 року №954 надані дозволи на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для будівництва та обслуговування житлових будівель, господарських будівель і споруд 229 громадянам в с.Корнин, в кількості 229 земельних ділянок, що було передбачено генеральним планом (а.с.18).

Рішенням від 21.05.2014 №955 відмовлено 419 громадянам, у тому числі і гр.ОСОБА_3 у надані дозволу у зв'язку з відсутністю вільних земель запасу (а.с.19).

Не погоджуючись з вказаними рішеннями, ОСОБА_3 звернулась з позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що подана позивачем заява не відповідала положенням законодавства, до заяви не були надані документи та інформація, які б дали змогу розглянути її у відповідності до законодавства.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Рішенням Корнинської сільської ради від 21.05.2014 року №954 "Про надання дозволу на розробку проектів відведення земельних ділянок" надано дозвіл на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд 229 громадянам загальною площею 18,102 га., відповідно до детального плану території кварталу індивідуальної житлової забудови згідно номера земельної ділянки за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення в с.Корнин. Серед списку вказаних 229 громадян, які отримали дозвіл на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, позивач відсутня. Таким чином, її права, свободи та інтереси не порушені рішенням Корнинської сільської ради від 21.05.2014 року №954 "Про надання дозволу на розробку проектів відведення земельних ділянок", відповідно, відсутні підстави для надання вказаному рішенню оцінки з точки зору законності його прийняття. Аналогічного висновку дійшов і суд першої інстанції, не залучивши при цьому 229 громадян, які отримали дозвіл на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (чим спростовуються доводи апеляційної скарги у відповідній частині).

Положеннями ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Відповідно до ст.118 Земельного кодексу України в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст.122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст.122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст.122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Судом встановлено, що позивач до клопотання не надав викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки ( в матеріалах справи відсутні докази, які свідчать про протилежне).

При цьому, органи місцевого самоврядування, відповідно до діючого законодавства України не наділені повноваженнями щодо самостійного визначення місця розташування земельних ділянок за громадян.

Як зазначено вище, ч.7 ст.118 Земельного кодексу України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст.122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Проте, як вірно вказано судами попередніх інстанцій, дана норма стосується випадків подання клопотання, яке відповідає вимогам ч.6 ст.118 Земельного кодексу України.

Зокрема, колегія суддів зазначає, що таке клопотання повинне бути оформлене з дотриманням вимог законодавства та до нього повинні бути додані всі необхідні документи та інформація.

Аналіз положень ч.7 ст.118 Земельного кодексу України вказує на те, що у суб'єкта владних повноважень є вичерпний перелік підстав для відмови у задоволенні клопотання. Неподання необхідного переліку документів чи інформації як підстава для відмови у вказаній нормі відсутня. Таким чином, лише за умов надання всього необхідного пакету документів та інформації у органу місцевого самоврядування будуть правові підстави здійснити розгляд клопотання та задовольнити його, чи відмовити згідно з законом.

Як вже зазначено, заяви позивача не відповідали вимогам ст.118 Земельного кодексу України, а відтак суд першої інстанції правомірно відмовив у позові.

Безпідставними є посилання позивача на недотримання 229 громадянами, які отримали дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва, норм ст.118 Земельного кодексу України щодо не подання ними відповідних заяв та графічних матеріалів, оскільки в даній справі інший предмет спору.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, покладених в основу оскарженого рішення, відповідно, не можуть бути підставою для скасування постанови Рівненського районного суду Рівненської області.

Згідно зі ст.ст.198 ч.1 п.1, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Рівненського районного суду Рівненської області від "12" січня 2016 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя М.М. Капустинський

судді: Є.М. Мацький

В.Б. Шидловський

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам: Корнинська сільська рада Рівненського району Рівненської області вул.Центральна,41-Б,с.Корнин,Рівненський район, Рівненська область,35304

- ,