Справа № 821/48/16
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2016-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________________________________________
УХВАЛА

02 березня 2016 р. м. ХерсонСправа № 821/48/16

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Пекного А.С. ,

при секретарі: Кальченко-Булановій М.С.,

за участю представника позивача ОСОБА_1, ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Брівер" до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Брівер" (далі-позивач) звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, у якому просить скасувати податкове повідомлення рішення № від 30.12.2015 р.

В ході судового розгляду суд прийшов до висновку про необхідність витребування додаткових доказів для ухвалення законного і обґрунтованого рішення по суті спору.

Так, судом встановлено, що оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням позивачу збільшено суму грошового зобов'язання на 287110,00 грн., в тому числі 191407 грн. - за основним платежем та 95703 грн. - за штрафними санкціями.

З вказаного податковго повідомлення-рішення вбачається, що штрафні санкції нараховані на підставі п.123.1 ст. 123 Податкового кодексу України.

Відповідно до п.123.1 ст. 123 Податкового кодексу України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування. При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов'язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування - тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Враховуючи, що визначена в оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні сума штрафної санкції не складає 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, а в матеріалах справи відсутні докази наявності правових підстав застосування штрафної санкції в розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування, то суду необхідні докази правомірності нарахування суми штрафної санкції саме в розмірі 95703 грн.

У звязку з цим слід зазначити, що процесуальним законодавством визначені вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення.

Так, згідно із ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод надано визначення змісту права на справедливий суд - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Обґрунтованість, вмотивованість судових рішень як складовий елемент права на справедливий суд відображений в усталеній практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої у рішеннях судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Зокрема, Європейський суд з прав людини вказує, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень. Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення Європейського суду з прав людини у справах «ОСОБА_1 де Хурк проти Нідерландів», «ОСОБА_2 проти Іспанії», «Іро Баланіт проти Іспанії», «Кузнєцов та інші проти Росії», «ОСОБА_2 Торіха проти Іспанії», «Серявін та інші проти України», «Суомінен проти Фінляндії», «Татішвілі проти Росії», «Хаджіанастасіу проти Греції», «Хіггінс та інші проти Франції», «Гірвісаарі проти Фінляндії»).

Слід зауважити, що особливість адміністративного судочинства полягає у більш активній ролі суду. Саме на суд покладено обов'язок вживати передбачені законом заходи, необхідні для всебічного і повного з'ясування обставин у справі. Тобто, адміністративний суд має встановити наявність або відсутність всіх обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, прийняття законного та обґрунтованого рішення.

Принцип офіційності реалізований, зокрема, в частині 4 статті 11 КАС України, якою визначено, що суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Згідно частини 1 статті 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини 5 статті 71 КАС України суд може збирати докази з власної ініціативи.

Згідно з частиною 2 статті 71 цього Кодексу в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Положеннями частини 3 статті 79 КАС України передбачено, що письмові докази, які витребовує суд, надсилаються безпосередньо до адміністративного суду.

Тому у суду наявний визначений Кодексом адміністративного судочинства України обовязок щодо офіційного зясування обставин справи, у звязку з чим слід витребувати від відповідача докази на підтвердження зазначених вище обставин.

Керуючись ст.ст.11, 71, 160, 165 КАС України, суд -

ухвалив:

Зобовязати Головне управління Державної фіскальної служби у Херсонській області у строк до 09 березня 2016 року надати до суду детальний розрахунок визначеного позивачу податковим повідомленням-рішенням № від 30 грудня 2015 року грошового зобовязання із фактичним та правовим обґрунтуванням такого розрахунку, в тому числі розрахунку штрафної санкції в сумі 95703,00 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення і оскарженню не підлягає та є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Повний текст ухвали складено та підписано 03 березня 2016 р.

Суддя Пекний А.С.