Справа № 813/2419/15
Суддя: Макарик Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2016-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2016 року Справа № 876/8774/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Макарика В.Я.

суддів - Большакової О.О., Глушка І.В.

за участю секретаря судового засідання - Бедрій Х.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дельта Преміум Ресурс» на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 27 липня 2015 року у адміністративній справі №813/2419/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дельта Преміум Ресурс» до Відділу державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції про скасування постанови, зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

12 травня 2015 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Дельта Преміум Ресурс» звернулося в суд з позовом до відповідача - Відділу державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції в якому просило постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: ВП № 44954214 від 17.11.2014 року, винесену державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Лозинською Я.М.- скасувати в частині накладення арешту на комплекс за адресою Львівська обл., Радехівський р., м. Радехів, вул. Витківська, буд. 35, до складу якого входить:

цегляний склад №3, за планом земельної ділянки зазначений поз. 4, загальною площею 1200,0 кв. м., цегляний склад №4, за планом земельної ділянки зазначений поз. 5, загальною площею 888, 3 кв. м., цегляний склад №5, за планом земельної ділянки зазначений поз. 6, загальною площею 889, 1 кв. м., цегляний склад №6, за планом земельної ділянки зазначений поз. 7, загальною площею 943, 6 кв. м., цегляний склад №7., за планом земельної ділянки зазначений поз. 8, загальною площею 1194,2 кв. м., цегляний склад №12, за планом земельної ділянки зазначений поз. 13, загальною площею 1179, 0 кв. м., цегляне оглядове приміщення лабораторії, за планом земельної ділянки зазначений поз. 19, загальною площею 49,2 кв. м., цегляне побутове приміщення, за планом земельної ділянки поз. 22, загальною площею 76,1 кв. м., цегляна вагоновага, за планом земельної ділянки зазначений поз. 27, загальною площею 7,9 кв. м., цегляна ячмінна башта, за планом земельної ділянки зазначений поз. 28, загальною площею 108, 1 кв. м., цегляна пшенична башта, за планом Земельної ділянки зазначений поз. 29, загальною площею 251,1 кв. м., цегляна будівля з/д лебідки, за планом земельної ділянки зазначений поз. 32, загальною площею 13,8 кв. м., цегляна насосна, за планом земельної ділянки зазначений поз. 34, загальною площею 4,8 кв. м., та споруди №1 за планом земельної ділянки зазначені поз. 30, 38, 39, 40, 41, 42, 43.

Зобов'язати Відповідача зняти арешт накладений на комплекс за адресою Львівська обл., Радехівський р., м. Радехів, вул.. Витківська, буд. 35, шляхом вилучення запису про арешт нерухомого майна та заборону його відчуження з Єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, зареєстрований за № 8873505 від 26.02.2015 р.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 27 липня 2015 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з помилковим застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що з договору іпотеки від 12.02.2013 р., лише вартість майнового комплексу, що знаходиться в місті Радехові Львівської області на вул. Витківській, буд. 35 (предмет іпотеки від 12 лютого 2013 року) становить 1 981 560,00 (один мільйон дев'ятсот вісімдесят одну тисячу п'ятсот шістдесят) гривень, що значно перевищує розмір суми стягнення. З огляду на це накладення арешту на все майно боржника у розмірі, що перевищує розміри стягнення, є не співмірним, а отже незаконним. Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: ВП № 44954214 від 17.11.2014 року, винесену державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Лозинською Я.М. підлягає скасуванню з цих підстав.

Представник Відділу державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції в судове засідання на виклик суду не з'явився, що не перешкоджає розгляду справи у його відсутності згідно із ч.4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін з таких підстав.

17.11.2014 року постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження накладено арешт на все майно, що належить божнику ТОВ «Стоянівнасіння».

Згідно ч. 2 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем також шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Згідно ч. 3 ст. 57 цього ж Закону, постановами, передбаченими частиною другою цієї статті ж, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Згідно ч. 1 ст. 60 цього ж Закону, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Суд апеляційної інстанції погоджується з думкою суду першої інстанції про те, що оскільки згідно ч. 8 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку», ст. 1 якого встановлює, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим же Законом. В справі відсутні будь-які належні та допустимі докази невиконання ТОВ «Стоянівнасіння» перед позивачем на момент спірних правовідносин (17.11.2014 року) забезпеченого іпотекою зобов'язання, відтак спірна постанова на момент її прийняття жодним чином не порушувала прав позивача, як іпотекодержателя в частині переважного права задоволення вимог забезпечених іпотекою. Також не може бути підставою для скасування спірної постанови, обґрунтування позивача про порушення його права, як власника арештованого майна, оскільки ухвала про затвердження мирової угоди, за якою позивач набуває права власності на арештоване майно датована 04.03.2015 року, тобто вже після винесення спірної постанови.

Взявши до уваги вищевикладене, апеляційний суд погоджується з висновком про те, що не є підставою скасування спірної постанови неспіврозмірність суми стягнення з вартістю арештованого майна, оскільки відповідач згідно ч. 3 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» праві був накласти арешт на все майно боржника.

Враховуючи усе вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, тому відповідно до ч.1 ст. 200 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, ст. 198, ст. 200, ст. 205, ст. 206, 254 КАС України, Львівський апеляційний адміністративний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дельта Преміум Ресурс» залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 27 липня 2015 року у адміністративній справі №813/2419/15 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: В.Я. Макарик

Судді: О.О. Большакова

І.В. Глушко

Повний текст ухвали складений 01 березня 2016 року.