Справа № 826/20204/13-а
Суддя: Сорока М.О.
Дата ухвалення: 2016-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

02 березня 2016 року м. Київ К/800/36093/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Сороки М.О.,
Смоковича М.І.,
Чумаченко Т.А.,

провівши попередній розгляд адміністративної справи за позовом ТОВ «Т.Б.М.-Україна» до Київської міжрегіональної митниці Міндоходів про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів, за касаційною скаргою Київської міжрегіональної митниці Міндоходів на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 лютого 2014 року і ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2014 року, -

в с т а н о в и в:

У грудні 2013 року ТОВ «Т.Б.М.-Україна» звернулось до суду з позовом, у якому просило визнати протиправними та скасувати рішення Київської міжрегіональної митниці Міндоходів про коригування митної вартості товарів № 100270000/2013/300363/2 від 02.10.2013 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 100270000/2013/01836 від 02.10.2013.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 лютого 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2014 року, позов задоволено. Визнано протиправними та скасовані рішення Київської міжрегіональної митниці Міндоходів про коригування митної вартості товарів № 100270000/2013/300363/2 від 02.10.2013 та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 100270000/2013/01836 від 02.10.2013.

У касаційній скарзі Київська міжрегіональна митниця Міндоходів, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволення позову.

З`ясувавши обставини справи в межах, передбачених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні касаційної скарги з таких підстав.

Встановлено, що між ТОВ «Т.Б.М.-Україна» (покупець) та Компанією «Kovinoplastika Loz», Словенія (продавець) укладено зовнішньоекономічний договір про поставку поворотно-відкидної фурнітури від 01.01.2013 № 04/2013, за яким продавець зобов'язувався поставити замолені покупцем товари, а покупець зобов'язувавсі прийняти відповідний товар та вчасно його оплатити. Кількість, вид та асортимент товару погоджується сторонами договору, підставою для чого є пропозиція продавця та замовлення покупця. Перелік товарів зазначається у додатку до поставки (специфікації).

Пунктом 4 договору визначено, що відпускна ціна визначається на підставі комерційної пропозиції або прайс-листів та зазначається у специфікаціях на кожну партію товару. Ціни встановлюються в євро та розуміються як ціни з заводу.

Згідно додатку № 4 від 27.09.2013 до зазначеного зовнішньоекономічного договору від 01.01.2013 № 04/2013 та інвойсу № 90193926 від 27.09.2013 продавець продав, а покупець купив товар на загальну суму 37969,90 євро, а саме: вироби з пластмаси в асортименті на загальну суму 1129,00 євро, петлі для віконта дверей в асортименті на загальну суму 8447,80 євро, фурнітуру для вікон з поворотною та поворотно-відкидною стулкою в асортименті на загальну суму 28357,10 євро.

Згідно експертного висновку ДП «Держзовнішінформ» від 02.10.2013 № 12/475 ціни на товар в асортименті (віконна фурнітура з поворотною та поворотно-відкидною стулкою, петлі для вікон та дверей, накладки, прижими) ТМ Internika відповідають цінам, зазначеним в інвойсі № 90193926 від 27.09.2013, що встановлені компанією «Kovinoplastika Loz» (Словенія) з 02.09.2013 для позивача, при поставках в Україну на умовах FCA Loz.

Згідно довідки перевізника від 01.10.2013 транспорті послуги склали: по маршруту Словенія-Україна до п/п м. Ужгород - 18 061,76 грн. (у тому числі навантажувальні роботи 500,00 грн.).

На виконання умов зовнішньоекономічного договору до Київської міжрегіональної митниці Міндоходів для митного оформлення товару подано: митну декларацію від 02.10.2013 № 100270000/2013/179573; зовнішньоекономічний договір від 01.01.2013 № 04/2013; додаткову угоду № 1 до договору №04/2013 від 01.01.2013; додаток 4 до договору (специфікація) від 27.09.2013; платіжне доручення № 111 від 30.09.2013; довідку про транспортні витрати б/н від 01.10.2013; документ, що підтверджує вартість страхування № 817/1163 від 26.09.2013; висновок ДП «Держзовнішінформ» від 02.10.2013 № 12/475; прайс-лист виробника «Kovinoplastika Loz» (Словенія); накладну CMR 283462 від 27.09.2013. (міжнародна автомобільна накладна); інвойс № 90193926 від 27.09.2013; договір про перевезення № 130115 від 01.01.2013; довідку про проведення декларування валютних цінностей, доходів та майна, що належать резиденту України і знаходяться за її межами; позитивний висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи від 06.05.2011 № 05.03.02-03/45205); пакувальний лист; позитивні результати здійснення екологічного контролю органів Державної екологічної інспекції України «Екологічний контроль ввіз/вивіз дозволено»; сертифікат походження товару; рішення Укрметрстандарт від 02.10.2013 № 210-09/8433. Митна вартість товару заявлена за основним методом визначення митної вартості - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) шляхом подання відповідачу та склала: 37 969,90 євро або 41154,961 грн. (вартість товару); 18 061,76 грн. - транспорті послуги (у тому числі навантажувальні роботи 500,00 грн.); 409,84 грн. - витрати на страхування.

В зв'язку з виникненням у митного органу сумніву стосовно визначеної митної вартості позивачу протягом 10 календарних днів запропоновано подати додаткові документи: якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаними з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; розрахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); якщо здійснювалося страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписки з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та/або інформація біржових організацій про вартість товару та сировини.

02.10.2013 Київською міжрегіональної митниці Міндоходів прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № 100270000/2013/300363/2 та складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 100270000/2013. У рішенні вказано, що метод визначення митної вартості товару за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, відповідно до пункту2 статті 58 Митного кодексу України не може бути прийнятий у зв'язку з тим, що використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально. метод визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних товарів не може бути прийнятий у зв'язку з відсутністю даних щодо вартості операцій з ідентичними товарами, скоригованими відповідно до комерційних умов поставки товару та партії товару (кількості); метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів не може бути прийнятий у зв'язку з відсутністю даних щодо вартості операцій з подібними (аналогічними) товарами, скоригованими відповідно до комерційних умов поставки товару та партії товару (кількості); метод визначення митної вартості на основі віднімання вартості не може бути використаний у зв'язку з відсутністю даних, необхідних для проведення розрахунків; метод визначення митної вартості на основі додавання вартості не може бути використаний у зв'язку з відсутністю даних, необхідних для проведення розрахунків. Митну вартість товару, що імпортується скориговано із застосування резервного методу відповідно до статті 64 Митного кодексу України.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, виходив з наступного.

Відповідно до частин 1, 2 статті 51 МК митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

У статті 57 МК передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), закріплено в статті 58 МК.

За змістом частин 4, 5 статті 58 МК митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Згідно з вимогами частин 1, 2, 3, 5 статті 53 МК у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах 5 і 6 ст. 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Судом зазначено про ненадання митним органом доказів на підтвердження, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, а тому витребування цим органом переліку документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчить про протиправність рішень цього органу щодо застосування іншого, ніж основний метод визначення митної вартості товару.

Відповідно до частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням описаного суди дійшли висновку про наявність підстав для визнання протиправними та скасування рішення Київської міжрегіональної митниці Міндоходів про коригування митної вартості товарів № 100270000/2013/300363/2 від 02.10.2013 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 100270000/2013/01836 від 02.10.2013.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України також погоджується з висновком судів попередніх інстанцій і доводи касаційної скарги його не спростовують.

Відповідно до частини 3 статті 220-1 Кодексу адміністративного суду України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 КАС України, суд, -

ухвалив:

Касаційну скаргу Київської міжрегіональної митниці Міндоходів - відхилити, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 лютого 2014 року і ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута з підстав, у строк та у порядку, визначених ст.ст. 235-244-2 КАС України.

Судді: