Справа № 826/16946/15
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2016-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

25 лютого 2016 року № 826/16946/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Іщука І.О., суддів: Погрібніченка І.М., Шулежка В.П., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомПублічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк»
до1. Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві (відповідач-1), 2. Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві (відповідач-2), 3. Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (відповідач-3), 4. Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Києва ГУ ДФС у м.Києві (відповідач-4),
третя особа:ОСОБА_1
прозобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «Європейський газовий банк» звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві, Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України, ДПІ у Шевченківському районі м. Києва ГУ ДФС у м.Києві, у якому просив:

- зобов'язати ВДВС Оболонського РУЮ у місті Києві зняти арешт з об'єкту нерухомого майна: вбудовані приміщення І поверху літ. Д - № 31, 32, 33, 34, 35, 36, 37, 38, 39, 40, 41, 42, 43, 44, 45, 46, 47 загальною площею 269,5 (двісті шістдесят дев'ять цілих, п'ять десятих) кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) та перебуває в іпотеці AT «Єврогазбанк», накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 08.04.2015 року, в рамках виконавчого провадження № 39347423;

- зобов'язати ВДВС Оболонського РУЮ у місті Києві зняти арешт з об'єкту нерухомого майна: вбудовані приміщення І поверху літ. Д - № 31, 32, 33, 34, 35, 36, 37, 38, 39, 40, 41, 42, 43, 44, 45, 46, 47 загальною площею 269,5 (двісті шістдесят дев'ять цілих, п'ять десятих) кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) та перебуває в іпотеці AT «Єврогазбанк», накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 25.06.2015 року в рамках виконавчого провадження № 39347423;

- зобов'язати Відділ примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України зняти арешт з об'єкту нерухомого майна: вбудовані приміщення І поверху літ. Д - № 31, 32, 33, 34, 35, 36, 37, 38, 39, 40, 41, 42, 43, 44, 45, 46, 47 загальною площею 269,5 (двісті шістдесят дев'ять цілих, п'ять десятих) кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) та перебуває в іпотеці AT «Єврогазбанк», накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 31.03.2015 року в рамках виконавчого провадження № 28090024;

- зобов'язати Відділ примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у місті Києві зняти арешт з об'єкту нерухомого майна: вбудовані приміщення І поверху літ. Д - № 31, 32, 33, 34, 35, 36, 37, 38, 39, 40, 41, 42, 43, 44, 45, 46, 47 загальною площею 269,5 (двісті шістдесят дев'ять цілих, п'ять десятих) кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) та перебуває в іпотеці AT «Єврогазбанк», накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 25.03.2015 року в рамках виконавчого провадження № 44559166;

- зобов'язати ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві звільнити з податкової застави: вбудовані приміщення І поверху літ. Д - № 31, 32, 33, 34, 35, 36, 37, 38, 39, 40, 41, 42, 43, 44, 45, 46, 47 загальною площею 269,5 (двісті шістдесят дев'ять цілих, п'ять десятих) кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) та перебуває в іпотеці AT «Єврогазбанк», яке було внесено до податкової застави згідно акту опису № 2/19-228 від 10.09.2012 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачами протиправно накладено арешт на майно боржника - ОСОБА_2 та оголошено заборону на його відчуження, що перебуває в заставі у Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» на підставі договору іпотеки, чим порушуються його майнові права та інтереси іпотекодержателя на звернення стягнення на майно, що перебуває в іпотеці.

У судовому засіданні 24.11.2015 року представник позивача вимоги, викладені в адміністративному позові, підтримав та просив їх задовольнити.

Представники відповідача-3 та відповідача-4 заперечили проти задоволення позову.

Представники відповідача-1, відповідача-2 та третьої особи належно повідомлені про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з'явились.

14.09.2015 року через канцелярію суду відповідач-2 надіслав заперечення проти позову, в яких просив відмовити у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк».

З огляду на неявку в судове засідання представників відповідача-1, відповідача-2 та третьої особи, які згідно вимог Кодексу адміністративного судочинства України є таким, що належним чином повідомлений про розгляд справи, а також беручи до уваги відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд на підставі ч.6 ст.71, ч.ч.4, 6 ст.128 КАС України розглядає справу у порядку письмового провадження на основі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення представників позивача, відповідача-3 та відповідача-4, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 10.10.2007 року між ПАТ «Єврогазбанк» та ОСОБА_1 (надалі - Позичальник) був укладений Кредитний договір №63-101007 (надалі - Кредитний договір), згідно якого Позичальнику було надано кредит у розмірі 280 000,00 доларів США, прийнято на себе зобов'язання сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту щомісячними платежами відповідно графіку.

В забезпечення взятих на себе зобов'язань по Кредитному договору Позичальник, згідно договору іпотеки № 45-101007/1 від 10.10.2007 року (далі за текстом Договір іпотеки) передав в іпотеку Банку: вбудовані приміщення І поверху літ. Д - № 31, 32, 33, 34, 35, 36, 37, 38, 39, 40, 41,42. 43, 44, 45, 46, 47 загальною площею 269,5 (двісті шістдесят дев'ять цілих, п'ять десятих) кв. м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (надалі - Предмет іпотеки).

ПAT «Єврогазбанк» звернувся з позовною заявою до Позичальника в Дніпровський районний суд м.Херсона про звернення стягнення на Предмет іпотеки, розглянувши яку 16.04.2014 року ухвалено рішення по цивільній справі № 666/765/14-ц, що набрало законної сили 27.04.2014 року та Позичальником не оскаржувалося. Даним рішенням суду встановлено спосіб реалізації нерухомого майна передбачений ст.38 Закону України «Про іпотеку» шляхом продажу Банком від свого імені Предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві шляхом укладення договору купівлі-продажу будь-яким способом з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення Банком всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій необхідних для продажу предмету іпотеки.

Разом з тим, у зв'язку із неналежним виконанням умов Кредитного договору - несплати наявної кредитної заборгованості Позичальником, позивач звернувся з позовною заявою до Позичальника в Оболонський районний суд м. Києва про стягнення кредитної заборгованості. Розглянувши вказану позовну заяву Оболонським районним судом м.Києва 24.03.2014 року хвалено рішення по справі №2/756/1212/14 на користь позивача, яким позов задоволено повністю, стягнуто з Позичальника 5 046 269,96 грн. кредитної заборгованості та 3441,00 грн. судових витрат, 15.08.2014 року видано виконавчий лист.

На виконання вказаного вище виконавчого листа, виданого Оболонським районним судом м.Києва - 03.09.2014 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у м. Києві відкрито виконавче провадження №44559166 про стягнення з Позичальника на користь позивача 5 046 269,96 грн.

У процесі вчинення заходів, направлених на здійснення перереєстрації вищевказаного майна, позивачем встановлено факт наявності арешту майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Згідно даних Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, отриманої в порядку доступу державних виконавців за №41909804 від 07.08.2015 року, на Предмет іпотеки накладено наступні обтяження:

- ВДВС Оболонського РУЮ у міст: Києві на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 39347423, виданої 08.04.2015 року, накладено арешт на все нерухоме майно Позичальника, окрім нежилих приміщень №№ 1-8 (групи приміщень №1), загальною площею 130,80 кв. м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 (запис про обтяження №9325777 від 08.04.2015 року);

- ВДВС Оболонського РУЮ у місті Києві на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: ВП №39347423, виданої 25.06.2015 року, накладено арешт на все нерухоме майно Позичальника, окрім нежилих приміщень №№ 1-8 (групи приміщень №1), загальною площею 130,80 кв. м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 та окрім квартири № 54, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 (запис про обтяження №10226434 від 30.06.2015 року);

- Відділом примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 28090024, виданої 31.03.2015 року, накладено арешт на все нерухоме майно Позичальника, окрім нежилого приміщення №№ 1-8 (групи приміщень №1), загальною площею 130,80 кв. м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 (запис про обтяження № 9252176 від 01.04.2015 року);

- Відділом примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у місті Києві на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: ВП № 44559166 виданої 25.03.2015 року, накладено арешт на все нерухоме майно Позичальника, окрім нежилих приміщень №№ 1-8 (групи приміщень №1), загальною площею 130,80 кв. м.. шо знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 (запис про обтяження № 9190264 від 26.03.2015 року);

- ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м.Києві на підставі акту опису майна, серія та номер 2/19-228, виданого 10.09.2012 року(запис про обтяження № 337589 від 10.09.2012 року).

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства, суд прийшов до висновку про обґрунтування позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року №606-XIV (надалі - Закон №606-XIV) примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Відповідно до ч.1 ст.11 Закону №606-XIV державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ч.1 ст.52 Закону №606-XIV звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Відповідно до ч.2 ст.52 Закону №606-XIV стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах.

Згідно ч.3 ст.52 Закону №606-XIV готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються.

У ч.4 ст.52 Закону №606-XIV зазначено, що на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках, вкладах та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня з моменту їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту.

Згідно ч.5 ст.52 Закону №606-XIV у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем.

Відповідно до ч.6 ст.52 Закону №606-XIV стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження. У разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

Згідно ч.7 ст.52 Закону №606-XIV у разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує десяти розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване це житло, не здійснюється. У такому разі державний виконавець зобов'язаний вжити всіх заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника.

У ч.1 ст.52 Закону №606-XIV зазначено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно до ч.8 ст.54 Закону №606-XIV Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

Згідно ч.1 ст.55 Закону №606-XIV державний виконавець має право звернути стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що іпотека як правовий інститут виконує забезпечувальну функцію виконання боржником основного зобов'язання, тобто спрямована на те, щоб гарантувати кредитору - іпотекодержателю право на задоволення його вимог за рахунок певного, заздалегідь визначеного сторонами майна за наявності в боржника заборгованості перед кредитором.

Отже, обтяження Предмету іпотеки: вбудовані приміщення І поверху літ. Д - № 31, 32. 33. 34, 35, 36, 37, 38, 39, 40, 41, 42, 43, 44, 45, 46, 47 загальною площею 269,5 (двісті шістдесят дев'ять цілих, п'ять десятих) кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, зареєстроване в Реєстрі іпотек 10.10.2007 року, тобто до винесення відповідачами постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, накладення податкової застави.

Відповідно до ст.572 Цивільного кодексу України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Дане положення кореспондується зі ст.1 Закону України «Про заставу».

Згідно ст.1 Закону України «Про іпотеку» від 05.06.2003 року №898-IV (надалі - Закон №898-IV) іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

У ст.3 Закону №898-IV встановлено, що Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом.

Взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону.

Іпотечний договір, предметом іпотеки за яким є майнові права на об'єкт незавершеного будівництва, посвідчується нотаріусом на підставі документів, що підтверджують майнові права на цей об'єкт.

Іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов'язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності.

Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

У разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Згідно ч.1 ст.589 Цивільного кодексу України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Відповідно до ч.2 ст.590 Цивільного кодексу України заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Дане положення кореспондується з абз.1 ст.20 Закону України «Про заставу».

Згідно абз.1 ст.7 Закону №898-IV за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Відповідно ст.19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

У ст.33 Закону №898-IV зазначено, що У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Таким чином, звернення стягнення на заставлене майно та звернення до суду з позовом є правом кредитора, відповідно звернення стягнення на заставлене майно є правом іпотекодержателя.

Враховуючи приписи ст.1 Закону України «Про заставу», стягнення на предмет публічного обтяження - вбудовані приміщення І поверху літ. Д - № 31, 32, 33, 34, 35, 36. 37, 38 59. 40, 41, 42, 43, 44, 45, 46, 47 загальною площею 269,5 (двісті шістдесят дев'ять цілих, п'ять десятих) кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, допускається лише у разі використання позивачем переважного права на звернення стягнення на дане майно.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що відповідачами під нас винесення оскаржуваних постанов не було враховано, що об'єкт нерухомого майна, а саме збудовані приміщення І поверху літ. Д - № 31, 32, 33, 34, 35, 36, 37, 38, 39, 40, 41, 42, 43, 44. 45, 46, 47 загальною площею 269,5 (двісті шістдесят дев'ять цілих, п'ять десятих) кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 - перебуває під обтяженням та іпотекою на користь AT «Єврогазбанк», чим порушено законні права та інтереси AT «Єврогазбанк», що призвело до порушення законного права першочерговості звернення стягнення на Предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за Договором іпотеки.

Крім того, оскільки позивач є іпотекодержателем, та враховуючи, що обтяження на предмет іпотеки накладено позивачем 10.10.2007 року, а постанови про накладення арешту на нерухоме майно та податкову заставу винесено: 10.09.2012 року, 25.03.2015 року. 31.03.2015 року, 08.04.2015 року, 25.06.2015 року, тобто пізніше, суд приходить до висновку, що саме позивач має пріоритет щодо звернення стягнення на об'єкт нерухомого майна - Предмет потеки.

Враховуючи наведене, позивач, як обтяжувач з вищим пріорітетом, встановленим Законом №898-IV, володіє переважним та першочерговим правом на отримання задоволення своїх вимог щодо Предмету іпотеки, а тому накладення відповідачами арешту на нерухоме майно, що перебуває в іпотеці позивача, обмежує забезпечене іпотекою прав останнього на першочергове право задоволення своїх вимог за кредитним договором від 10.10.2007 року за рахунок Предмету іпотеки.

Відповідно до п.88.1 ст.88 Податкового кодексу України з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов'язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.

У п.89.2 ст.89 Податкового кодексу України зазначено, що з урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.

У разі якщо балансова вартість майна, на яке поширюється податкова застава, є меншою ніж сума податкового боргу платника податків, право податкової застави поширюється на таке майно.

Відповідно до п.95.1 ст.95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно п.95.3 ст.95 Податкового кодексу України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Згідно п.п.87.3.1 п.87.3 ст.87 Податкового кодексу України не можуть бути використані як джерела погашення податкового боргу платника податків майно платника податків, надане ним у заставу іншим особам (на час дії такої застави), якщо така застава зареєстрована згідно із законом у відповідних державних реєстрах до моменту виникнення права податкової застави.

Зважаючи на зазначене, суд приходить до висновку, що описане ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві у податкову заставу нерухоме майно, а саме - Предмет іпотеки, згідно акту опису № 2/19-228 від 10.09.2012 року не може бути використано для погашення податкового боргу ОСОБА_1, так як передане ним у заставу (іпотеку) іншій особі - AT «Єврогазбанк» до виникнення податкової застави та обтяження по іпотеці зареєстровані у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна (Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно) до моменту виникнення права податкової застави.

Крім іншого, суд звертає увагу на те, що 17.11.14 року постановою Правління Національного банку України №725 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Європейський газовий банк» в ПАТ «Європейський газовий банк» відкликано банківську ліцензію та прийнято рішення про ліквідацію Банку.

Повідомлення про відкликання ліцензії та ліквідацію AT «Єврогазбанк» офіційні оприлюднене 22.11.2014 року в газеті «Голос України» тираж № 226 (5976).

18.11.14 року рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №121 «Про початок процедури ліквідації AT «Євврогазбанк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», розпочато процедуру ліквідації та призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію ПАТ «Європейський газовий банк».

18.12.14 рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №15 «Про призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію AT «Єврогазбанк», призначені уповноваженою особою Фонду на ліквідацію банку - Оберемка P.A.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.46 закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня початку процедури ліквідації банку припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів)) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту).

Згідно п.4 ч.1 ст.48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку здійснює такі повноваження вживає у встановленому законодавством порядку заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком та пошуку, виявлення, повернення (витребування) майна банку, що перебуває у третіх осіб.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право заявляти від імені банку позови майнового та немайнового характеру до суду, у тому числі позови про винесення рішення, відповідно до якого боржник банку має надати інформацію про свої активи.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 цього Кодексу передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Вищезазначений розподіл обов'язку доведення встановлює презумпцію правомірності дій позивача та наявність протиправності в діях суб'єкта владних повноважень, яка має бути спростована відповідачем певними засобами доказування.

Натомість в ході судового розгляду справи представником відповідача не було надано суду належних доказів, які б підтверджували правомірність оскаржуваних дій.

З урахуванням викладеного, суд приходить висновків про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, ч.6 ст.128, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» задовольнити.

2. Зобов'язати Відділ державної виконавчої служби Оболонського РУЮ у місті Києві зняти арешт з об'єкту нерухомого майна: вбудовані приміщення І поверху літ. Д - № 31, 32, 33, 34, 35, 36, 37, 38, 39, 40, 41, 42, 43, 44, 45, 46, 47 загальною площею 269,5 (двісті шістдесят дев'ять цілих, п'ять десятих) кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) та перебуває в іпотеці AT «Єврогазбанк», накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 08.04.2015 року, в рамках виконавчого провадження № 39347423.

3. Зобов'язати Відділ державної виконавчої служби Оболонського РУЮ у місті Києві зняти арешт з об'єкту нерухомого майна: вбудовані приміщення І поверху літ. Д - № 31, 32, 33, 34, 35, 36, 37, 38, 39, 40, 41, 42, 43, 44, 45, 46, 47 загальною площею 269,5 (двісті шістдесят дев'ять цілих, п'ять десятих) кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) та перебуває в іпотеці AT «Єврогазбанк», накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 25.06.2015 року в рамках виконавчого провадження № 39347423.

4. Зобов'язати Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України зняти арешт з об'єкту нерухомого майна: вбудовані приміщення І поверху літ. Д - № 31, 32, 33, 34, 35, 36, 37, 38, 39, 40, 41, 42, 43, 44, 45, 46, 47 загальною площею 269,5 (двісті шістдесят дев'ять цілих, п'ять десятих) кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) та перебуває в іпотеці AT «Єврогазбанк», накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 31.03.2015 року в рамках виконавчого провадження № 28090024.

5. Зобов'язати Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві зняти арешт з об'єкту нерухомого майна: вбудовані приміщення І поверху літ. Д - № 31, 32, 33, 34, 35, 36, 37, 38, 39, 40, 41, 42, 43, 44, 45, 46, 47 загальною площею 269,5 (двісті шістдесят дев'ять цілих, п'ять десятих) кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) та перебуває в іпотеці AT «Єврогазбанк», накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 25.03.2015 року в рамках виконавчого провадження № 44559166.

6. Зобов'язати Державну податкову інспекцію у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві звільнити з податкової застави: вбудовані приміщення І поверху літ. Д - № 31, 32, 33, 34, 35, 36, 37, 38, 39, 40, 41, 42, 43, 44, 45, 46, 47 загальною площею 269,5 (двісті шістдесят дев'ять цілих, п'ять десятих) кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) та перебуває в іпотеці AT «Єврогазбанк», яке було внесено до податкової застави згідно акту опису № 2/19-228 від 10.09.2012 року.

Постанова відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: І.О. Іщук

Судді: І.М. Погрібніченко

В.П. Шулежко