Справа № 808/182/16
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2016-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2016 року об 11 год. 52 хв.Справа № 808/182/16 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Семененко М.О.

за участю секретаря судового засідання Бірюкової І.В.

за участю представників:

позивача - Рикова В.Ю.,

відповідача - Терехової Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кліон»

до Запорізької митниці ДФС

про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

13 січня 2016 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов товариства з обмеженою відповідальністю «Кліон» до Запорізької митниці ДФС (далі - відповідач), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості товарів №112050000/2015/000146/1 від 14.07.2015;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови відповідача в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №112050000/2015/00311 від 14.07.2015.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ним надано всі необхідні документи на підтвердження митної вартості імпортованого товару, які відповідають характеру угоди, а посилання митного органу на виявлення при перевірці розбіжностей є безпідставними. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив суд позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що позивачем не було надано усіх витребуваних документів, що зумовило відсутність підстав для оформлення товару за першим методом. Представник відповідача в судовому засіданні просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

З матеріалів справи судом встановлено, що між позивачем та компанією ТОВ «СиаТорг», Російська Федерація, укладено контракт №208F/2015С від 04.06.2015 (далі-контракт) на поставку свіжозамороженої або охолодженої риби різних видів та морепродуктів (за асортиментом, кількістю, вартістю та на умовах визначених сторонами і зазначених в інвойсах на кожну партію товару). Згідно вказаного контракту позивачем на митну територію України ввезений вантаж - кальмар командорський морожений (далі - товар).

Відповідно до рахунку - фактури ТОВ «СиаТорг» №5-15/208F/2015С від 24.06.2015 товар постачався за ціною 63 російських рублів за кг, на умовах FСА Грибки, Російська Федерація.

Для здійснення митного оформлення товару 11.08.2015 позивачем засобами електронного зв'язку до митного посту «Запоріжжя - центральний» Запорізької митниці ДФС подано митну декларацію по формі МД-2 №112050000/2015/010923, відповідно до якої заявлена митна вартість товарів у розмірі 467841,54 гривень (тобто 24,61 грн. або 64,09 російських рублів за 1 кг), тобто за ціною договору (перший метод визначення митної вартості).

Разом з вантажно-митною декларацією позивачем для оформлення товару надано пакет документів, а саме:

- контракт №208F/2015С від 04.06.2015;

- рахунок - фактура №5-15/208F/2015С від 24.06.2015;

- калькуляція постачальника від 24.06.2015;

- прайс - лист від 03.06.2015;

- міжнародна товарно - транспортна накладна 040320 від 24.06.2015;

- довідка розрахунку транспортних витрат б/н від 26.06.2015;

- договір міжнародного транспортного експедирування №2015МЭ/4А від 02.01.2015;

- дублікат ветеринарного свідоцтва від 08.07.2015 серії ЄРД-00 №089898;

- ветеринарне свідоцтво від 25.06.2015 №48378676;

- сертифікат походження №4506799 від 30.06.2015;

- сертифікат якості №6 від 24.06.2015;

- експортна декларація №10130070/260615/0006655 від 26.06.2015;

- платіжне доручення №1404 від 11.06.2015.

Згідно ч.3 ст.53 Митного кодексу України митний орган дійшов висновку, що документи, які надані до митного оформлення товару, містять розбіжності, а саме:

у рахунку від 24.06.2015 №5-15/208F/2015С та експортної декларації від 26.06.2015 №10130070/260615/0006655 інший код товару на рівні товарної підпозиції, аніж заявлений до митного оформлення;

у експортній декларації від 26.06.2015 №10130070/260615/0006655 зазначений додаток №б/н від 04.06.2015 до контракту від 04.06.2015 №208F/2015С, але до митного оформлення даний додаток не заявлявся, також у рахунку від 24.06.2015 №5-15/208F/2015С відсуне посилання на даний додаток;

у експортній декларації від 26.06.2015 №10130070/260615/0006655 зазначений рахунок від 24.06.2015 №5-15 до митного оформлення наданий рахунок від 24.06.2015 №5-15/208F/2015С;

відповідно до гр.70 «Призначення платежу» платіжного доручення №1404 від 11.06.15 зазначено плата відповідно до контракту 04.06.2015 №208F/2015С та рахунка №4 від 05.06.15, зазначений рахунок до митного оформлення не надавався;

подано прайс - лист та калькуляцію продавця, а не виробника товару. Прайс-лист та калькуляція не містять повної інформації щодо реквізитів продавця (адреса, юридична назва продавця країна).

У зв'язку із виявленням розбіжностей у поданих до митного оформлення документах, митницею 09.07.2015 направлено декларанту відповіде електронне повідомлення, із зазначенням про необхідність надання наступних додаткових документів: договір (угода, контракт) із третіми особами, пов'язаного з договором про поставку товару, митна вартість яких визначається; виписки з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс - листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлених спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформації біржових організацій про вартість товару або сировини; рахунків про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору.

14 липня 2015 року на виконання вимог митного органу позивачем додатково надано: експертний висновок №ОИ-339 від 06.07.2015 Запорізької торгово - промислової палати; рахунок фактура №299 від 30.06.2015; рахунок на оплату №4 від 05.06.2015; лист б/н від 14.07.2015; додаткова угода від 04.06.2015; пакувальний лист від 24.06.2015.

Після розгляду наданих позивачем митному органу вантажно-митних декларацій та додаткових документів відповідачем 14.07.2015 прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №112050000/2015/000146/1 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №112050000/2015/00311.

Позивач, не погодившись з карткою відмови в прийнятті митної декларації та рішеннями про коригування митної вартості товару, звернувся з позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно ч.1 ст.246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів. Відповідно ч.1 ст.248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Згідно ч.1 ст.257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

Відповідно до ст.49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Згідно ч.1 ст.51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно ч.1 ст.52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Згідно ч.2 ст.52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом;

2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно ч.1 ст.53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Відповідно до ч.2 ст.53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно ч.3 ст.53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Аналіз вказаних норм дозволяє дійти висновку, що до виключної компетенції митних органів відноситься вирішення питання перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, а також самостійного її визначення у встановлених Законом випадках. Даний висновок базується на положеннях основного принципу, закріпленого у ст. VII Генеральної асамблеї з тарифів і торгівлі «Оцінка товарів для митних цілей», згідно з яким оцінка імпортованого товару для митних цілей має базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на якій розраховується мито або аналогічного товару.

Суд зазначає, що відповідно до приписів ст.53 Митного кодексу України митниця має право запитувати додаткові документи в разі виявлення під час митного оформлення розбіжностей в документах, перелік яких визначений ч.2 даної статті. Проте, наявність розбіжностей є суб'єктивною думкою працівників митного органу та може бути спростована в ході судового розгляду.

При розгляді справи судом встановлено, що позивачем на виконання запитів, отриманих від митного органу, надавались додаткові документи, а саме: експертний висновок №ОИ-339 від 06.07.2015 Запорізької торгово - промислової палати; рахунок фактура №299 від 30.06.2015; рахунок на оплату №4 від 05.06.2015; лист б/н від 14.07.2015; додаткова угода від 04.06.2015; пакувальний лист від 24.06.2015.

Проте, митний орган дійшов висновку, що надані на запит позивачем додаткові документи не усувають виявлених під час перевірки недоліків та не підтверджують заявлену митну вартість товару.

Згідно вимог ч.4 ст.57 МКУ проведено процедуру консультацій між митницею та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. За результатами проведеної консультації прийнято рішення про визначення митної вартості товару, що імпортується, із застосуванням резервного методу визначення митної вартості. Товар по вищевказаній вантажно-митній декларації був випущений у вільний обіг у відповідності до Х розділу Митного кодексу України.

Визначення митної вартості товару було здійснено позивачем за основним (першим) методом, тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). Заявлена позивачем митна вартість товару, згідно ч.10 ст.58 Митного кодексу України, включає вартість товару згідно розрахунків - 459841,54 грн. (1197504,00 російських рублів х 0,384 курс), та вартість витрат на транспортування товарів до місця ввезення на митну територію України - 8000,00 грн., інших витрат, які підлягають включенню в митну вартість товару, у позивача не було.

З матеріалів справи судом встановлено, що серед виявлених розбіжностей митним органом було встановлено неподання до митного оформлення документів, подання яких є обов'язковим відповідно до приписів ч.2 ст.53 Митного кодексу України, а саме: неподано додаткову угоду до зовнішньоекономічної угоди (контракту), який є його невід'ємною частиною; рахунок № 4 від 05.06.2015, зазначений у платіжному дорученні в якості підстави для здійснення платежу.

Враховуючи, що митним законодавством дані документи визначені як обов'язкові для підтвердження митної вартості імпортованого товару, суд вважає, що у зв'язку з їх неподанням вимога митного органу про надання додаткових документів на підтвердження заявленої митної вартості була обґрунтованою.

Разом з тим, з матеріалів справи встановлено, що додатково поданими документами позивач в повному обсязі усунув виявлені розбіжності, оскільки ним було надано додаткову угоду до контракту та рахунок № 4 від 05.06.2015.

Щодо інших встановлених розбіжностей суд зазначає, що заявлення до митного оформлення товару з кодом УКТЗЕД, відмінним від зазначеного в рахунку та експортній декларації, пояснено позивачем розбіжностями у класифікації даного товару за правилами країни-постачальника та України, а саме: у товарних підкатегоріях - згідно УКТЗЕД класифікуються заморожені кальмари, які є представниками родів Ommastrephes spp., Loligo spp., Nototodarus spp., Sepioteuthis spp. В той час як командорський кальмар (Berryteuthis magister), який експортується, є представником роду Berryteuthis, а тому не підпадає під класифікацію товарної позиції .

Суд зазначає, що під час судового розгляду представником відповідача зазначено про обґрунтованість такої позиції позивача та відсутність заперечень щодо усунення виявленої розбіжності.

Щодо посилань митного органу на наявність в експортній декларації від 26.06.2015 №10130070/260615/0006655 посилання на рахунок від 24.06.2015 №5-15 суд зазначає, що зі змісту експортної декларації вбачається, що під кодом документа 04021 зазначений рахунок від 24.06.2015 №5-15/208F/2015С, поданий позивачем до митного оформлення.

Крім того, позивачем додатково митному органу було надано лист ТОВ «СиаТорг» від 14.07.2015, в якому зазначено, що відповідно до класифікатора видів документів, які використовуються при митному декларуванні в Російській Федерації, в експортній декларації 10130070/260615/0006655 від 26.06.2015 рахунок - фактура №5-15/208F/2015С від 24.06.2015 зазначена під кодом документа 04021 (рахунок - фактура/інвойс, рахунок - проформа/проформа - інвойс до договору). З кодом документа 02026 (пакувальний лист) зазначений пакувальний лист №5-15 від 24.06.2015.

Відтак, твердження митного органу про розбіжність в номері інвойсу спростовується наданими доказами та не відповідає фактичним обставинам справи.

Крім того, у листі ТОВ «СиаТорг» зазначено, що платіжним дорученням №1404 від 11.06.2015 здійснена 100% передоплата за товар на підставі рахунка на оплату №4 від 05.06.2015, який прирівнюється до проформи - інвойсу. Після відвантаження даної партії товару була виписана рахунок - фактура №5-15/208F/2015С від 24.06.2015, яка і є бухгалтерським документом компанії ТОВ «СиаТорг».

Щодо посилань митного органу на недоліки прайс-листа та калькуляції продавця, суд зазначає, що дані документи не віднесені законодавцем до переліку документів, які підтверджують митну вартість товару, визначених ч.2 ст.53 Митного кодексу України, відтак наявність в них розбіжностей не може мати вплив на визначення митної вартості товару та бути підставою для витребування митним органом додаткових документів на підтвердження заявленої митної вартості.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що додатково наданими до митного оформлення документами позивач усунув виявленні митним органом розбіжності та підтвердив заявлену митну вартість на імпортований товар.

Також, суд звертає увагу, що представником відповідача в ході судового розгляду справи підтверджено, що виявлені при митному оформленні товару розбіжності були усунуті позивачем в повному обсязі. Представник відповідача зазначив, що підставою для коригування митної вартості товару стало те, що позивачем додатково витребувані документи були подані не в повному обсязі, а також наявність інформації про раніше визнані митні вартості такого товару у більшому від заявленого розмірі.

Згідно зі статтею 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. Відповідно до частини 3 цієї ж статті за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно з пунктом другим частини 6 статті 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, зокрема у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Суд зазначає, що відповідно до вимог ч.3 ст.53 Митного кодексу України додаткові документи надаються декларантом за наявності, відтак, саме по собі подання таких документів не в повному обсязі, за умови належного підтвердження заявленої митної вартості, не може бути підставою для коригування митної вартості товару.

Стаття 57 Митного кодексу України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України, здійснюється шляхом застосування таких методів:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Якщо основний метод не може бути використаний, застосовується послідовно кожний із перелічених у частині першій цієї статті методів. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

З оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів, судом встановлено, що митний орган дійшов висновку про неможливість застосування першого методу митної вартості товару, зокрема: «вартість товару, що імпортується, визначається із застосуванням резервного методу згідно наявної у органу доходів і зборів інформації, з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами й положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ). Враховуючи вимоги ч.2 ст.64 Митного кодексу України використана наявна в митниці інформація щодо раніше визначених митних вартостей за основним та другорядними методами з розрахунку 80 російських рублів за 1 кг товару (МД №100250003/15/79241 від 06.07.2015; МД №100250003/15/78135 від 05.06.2015).

Суд вважає за необхідне зазначити, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення, не може розцінюватись як заниження позивачем митної вартості, не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

На підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару позивачем до матеріалів справи, серед іншого, надано експертний висновок Запорізької торгово-промислової палати №ОИ-339 від 06.07.2015, відповідно до якого: ринкова вартість товару кальмар командорський тушка морожена (Berryteuthis magister), вид упаковки - мішок бумажний по 22 кг, код УКТЗЕД , країна походження Росія, за період квітень - липень 2015 року, на умовах поставки FCA-Грибки, Росія, складала: мінімальна ціна 61,23 російських рублів/кг та максимальна 84,36 російських рублів/кг. Позивачем імпортувався товар - кальмар командорський тушка морожена, на умовах поставки FCA-Грибки, Росія, за ціною 64,09 російських рублів за кг, що відповідає рівню цін на світовому ринку.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем у визначеному Митним кодексом України порядку підтверджено заявлену ціну товару, що імпортується, а митним органом безпідставно застосовано резервний метод визначення митної вартості товару (метод №2ґ).

При розгляді справи суд дійшов висновку, що при прийнятті оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товару та картки відмови в прийнятті митної декларації, відповідач діяв необґрунтовано, тобто без врахування всіх обставин, які мають значення при прийнятті рішення, а відтак вказані рішення підлягають скасуванню.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідачем не доведено правомірність прийнятих рішень.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Кліон».

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. 2, 4, 7-12, 69-71, 94, 158, 160-163, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Кліон» до Запорізької митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішень задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Запорізької митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №112050000/2015/000146/1 від 14.07.2015.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови Запорізької митниці ДФС в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №112050000/2015/00311 від 14.07.2015.

Судові витрати в розмірі 2436,00 грн. (дві тисячі чотириста тридцять шість гривень 00 коп.) присудити на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Кліон» за рахунок бюджетних асигнувань Запорізької митниці ДФС.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя М.О. Семененко