Справа № 826/87/15
Суддя: Малинін В.В.
Дата ухвалення: 2016-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2016 року м. Київ К/800/26841/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі
Головуючого судді Малиніна В.В.,
суддів Ситникова О.Ф., Швеця В.В.
розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Пенсійного фонду України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 5 лютого 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2015 року у справі за позовом Пенсійного фонду України до Державної виконавчої служби України, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Пенсійний фонд України звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної виконавчої служби України, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 (залучені ухвалою суду 1-ї інстанції від 22 січня 2015 року) про визнання дій головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Медведєва О.В. щодо винесення вимог № 48/16-В, № 49/16-В, № 55/16-В від 15.12.2014 року незаконними та скасування їх.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 5 лютого 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2015 року у задоволені позову відмовлено.

Вважаючи, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати, позов задовольнити.

Від відповідача письмових запереченнях на вказану касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України не надходило.

Відповідно до частини першої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга заявника не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що в провадженні відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України перебуває рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2013 № 1270/12 у справі «Москаленко та інші проти України», де одним із заявників є ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5, та відповідно до якого Суд постановив:

(а) протягом трьох місяців держава-відповідач має виконати рішення національних судів, ухвалені на користь заявників, які залишаються невиконаними та сплатити 2000 (дві тисячі) євро кожному заявнику або його/її спадкоємцю; ці суми є відшкодуванням матеріальної та моральної шкоди, а також компенсацією судових витрат, і мають бути сплачені разом з будь-якими податками, що можуть нараховуватись, та конвертовані в національну валюту за курсом на день здійснення платежу.

(b) зі спливом зазначеного тримісячного строку і до остаточного розрахунку на ці суми нараховуватиметься простий відсоток (simpele interest) у розмірі граничної позичкової ставки Європейського центрального банку, яка діятиме в період несплати, до якої має бути додано три відсоткові пункти.

Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України від 16.08.2013 відкрито виконавче провадження ВП № 39396418 з виконання рішення Європейського суду з прав людини № 1270/12 від 18.07.2013.

Боржником за вказаним виконавчим провадженням є Держава. Пунктом 2 вказаної постанови постановлено Боржнику добровільно виконати рішення Європейського суду з прав людини у строк встановлений Законом України «Про виконавче провадження» та Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

З метою забезпечення виконання рішення Суду, Відділом примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України 15.12.2014 року направлено вимоги до Міністерства соціальної політики України, Пенсійного фонду України, управління Пенсійного фонду України у Галицькому районі м. Львова, управління Пенсійного фонду у Личаківському районі м. Львова.

Так, у вимозі № 48/16-В від 15.12.2014 зазначено, що відповідно до вказаного рішення необхідно виконати постанову Сихівського районного суду м. Львова № 2а-350/10/319 від 28.05.2010 року про зобов'язання управління Пенсійного Фонду України у Галицькому районі м. Львова здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_4 в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» починаючи з 01.01.2008 по 01.04.2010, з врахуванням виплачених сум.

У вимозі № 49/16-В від 15.12.2014 зазначено, що відповідно до вказаного рішення необхідно виконати постанову Львівського окружного адміністративного суду № 2а-5510/08 від 31.12.2008 року про зобов'язання управління Пенсійного фонду України у Личаківському районі м. Львова здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_6 з розрахунку 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової щомісячної пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю в розмірі 51 мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

У вимозі № 55/16-В від 15.12.2014 зазначено, що відповідно до вказаного рішення необхідно виконати постанову Синівського районного суду м. Львова від 08.12.2009 року № 2а-1430/09/1319 про зобов'язання управління Пенсійного Фонду України у Галицькому районі м. Львова здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_8 в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю в розмірі 51 мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» починаючи з 01.01.2008, з врахуванням виплачених сум.

Не погоджуючись із вказаними вимогами відповідача з тих підстав, що позивач не є учасником виконавчого провадження та жодний зобов'язань на останнього не покладено, звернувся із позовом до суду.

Відмовляючи у задоволені позову суди попередніх інстанцій прийшли до висновків, з якими погоджується колегія суддів Вищого адміністративного суду України, що оскаржувані вимоги направлено з метою забезпечення виконання рішення Європейського суду з прав людини, контролю роботи відповідних територіальних органів щодо виконання цього рішення в межах повноважень останніх. Позивач є центральним органом а відтак наділений відповідною компетенцією та повноваженнями для виконання завдань Держави щодо пенсійного забезпечення громадян.

Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-IV від 23.02.2006 року (далі - Закон № 3477) регулює відносини, що виникають у зв'язку з обов'язком держави виконати рішення Європейського суду з прав людини у справах проти України; з необхідністю усунення причин порушення Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і протоколів до неї; з впровадженням в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини; зі створенням передумов для зменшення числа заяв до Європейського суду з прав людини проти України.

Частиною 2 Закону № 3477 передбачено, що рішення є обов'язковим для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції.

Порядок виконання Рішення визначається цим Законом, Законом України «Про виконавче провадження», іншими нормативно-правовими актами з урахуванням особливостей, що передбачені цим Законом.

У відповідності до пункту «б» частини першої статті 7 Закону № 3477 протягом десяти днів від дня отримання повідомлення Суду про набуття Рішенням статусу остаточного Орган представництва: надсилає до державної виконавчої служби оригінальний текст і переклад резолютивної частини остаточного рішення Суду у справі проти України, яким визнано порушення Конвенції, оригінальний текст і переклад резолютивної частини остаточного рішення Суду щодо справедливої сатисфакції у справі проти України, оригінальний текст і переклад рішення Суду щодо дружнього врегулювання у справі проти України, оригінальний текст і переклад рішення Суду про схвалення умов односторонньої декларації у справі проти України. Автентичність перекладу засвідчується Органом представництва.

Статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999 року (далі - Закон № 606) передбачено, що примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України і згідно з ч. 2 цієї статті здійснюється державними виконавцями. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу».

У відповідності з частинами першою та другою статті 5 Закону № 606 вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України.

Невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Аналізуючи вказані положення, вбачаючи зміст оскаржуваних вимог та правовий статус Пенсійного органу України який є центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та введення обліку осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню (виконує делеговані функції держави) до числа повноважень якого, зокрема, входить діяльність зі здійсненням організації, контролю та координації територіальних органів за додержанням вимог законодавства про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та інших платежів, колегія суддів Вищого адміністративного суду України зазначає про правомірність дій держаного виконавця в частині їх винесення. Тому, законних підстав для скасування даних вимог з матеріалів справи не вбачається.

Отже, колегія суддів вважає, що в межах касаційної скарги порушень судами попередніх інстанцій норм матеріального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин у справі дана правильно, а тому касаційну скаргу слід відхилити, а оскаржувані рішення - залишити без змін.

Доводи, які містяться в касаційній скарзі, висновків судів і обставин справи не спростовують.

Відповідно до частини першої статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційні скарги без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 210-231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Пенсійного фонду України залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 5 лютого 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2015 року у справі за позовом Пенсійного фонду України до Державної виконавчої служби України, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, та може бути переглянута з підстав, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя В.В. Малинін

Судді: О.Ф. Ситников

В.В. Швець