Справа № 826/9317/14
Суддя: Ісаєнко Ю.А.
Дата ухвалення: 2016-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: №826/9317/14 Головуючий у 1-й інстанції: Аблов Є.В.
Суддя-доповідач: Ісаєнко Ю.А.
У Х В А Л А

Іменем України

22 лютого 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Ісаєнко Ю.А.;

суддів: Губської Л.В., Оксененка О.М.,

за участю секретаря: Чорної Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 лютого 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Кабінету Міністрів України, Національного агентства України з питань державної служби, про визнання протиправним та скасування розпорядження від 27 травня 2014 року №512-р, визнання протиправним та скасування наказу від 02 червня 2014 року №64-к10, поновлення на роботі, визнання протиправною бездіяльності,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до Окружного адміністративного суду м. Києва із адміністративним позовом до Кабінету Міністрів України, Національного агентства України з питань державної служби, в якому просила суд визнати протиправним та скасувати розпорядження від 27 травня 2014 року №512-р «Про відставку ОСОБА_2.» та наказ від 02 червня 2014 року №64-к10 «Про припинення виконання службових обов'язків ОСОБА_2 у зв'язку з відставкою»; поновити її на посаді першого заступника Голови Національного агентства України з питань державної служби; визнати протиправною бездіяльність відповідачів, яка виразилася в ненаданні гарантованої законодавством відпустки без збереження заробітної плати для домашнього догляду за дитиною визначеної тривалості із збереженням на її період місця роботи (посади).

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 лютого 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач подала апеляційну скаргу з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 лютого 2015 року та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги та просив їх задовольнити.

Представники відповідачів у судовому засіданні заперечували проти задоволення апеляційної скарги посилаючись на те, що судом першої інстанції було ухвалене законне та обґрунтоване рішення, а підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, постанову суду першої інстанції - без змін, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що Указом Президента України від 30.07.2013 №411/2013 ОСОБА_2 призначено першим заступником Голови Національного агентства України з питань державної служби.

Наказом Національного агентства України з питань державної служби від 31.07.2013 №212-к/о оголошено Указ Президента України від 30.07.2013 №411/2013 та вирішено вважати ОСОБА_2 такою, що приступила до виконання обов'язків з 31.07.2013.

В подальшому позивач звернулася до Прем'єр - міністра України з заявою від 25.04.2014 про відставку з посади першого заступника Голови Національного агентства України з питань державної служби у зв'язку з етичними перешкодами для перебування на державній службі, яка зареєстрована Департаментом забезпечення документообігу секретаріату Кабінету Міністрів України 28.04.2014 за №16045/0/1-14.

Також, 06.05.2014 позивач звернулася до Прем'єр - міністра України з заявою від 06.05.2014 про відкликання заяви від 25.04.2015 щодо відставки з посади першого заступника Голови Національного агентства України з питань державної служби, яка зареєстрована Департаментом забезпечення документообігу секретаріату Кабінету Міністрів України 06.05.2014 за №16961/0/1-14.

27.05.2014 Кабінетом Міністрів України видано розпорядження №512-р, яким прийнято відставку позивача відповідно до абзацу другого частини другої статті 31 Закону України «Про державну службу».

Окрім цього, 27.05.2014 позивачем подано заяву про надання відпустки без збереження заробітної плати з 27.05.2014 до досягнення дитиною шестирічного віку у зв'язку із необхідністю домашнього режиму та індивідуального догляду за нею; разом з заявою надано довідку №170/259/14 та копію свідоцтва про народження дитини.

02.06.2014 Національним агентством України з питань державної служби винесено наказ №64-к10 «Про припинення виконання службових обов'язків ОСОБА_2 у зв'язку з відставкою».

Вважаючи неправомірними розпорядження від 27 травня 2014 року №512-р «Про відставку ОСОБА_2.»; наказ від 02 червня 2014 року №64-к10 «Про припинення виконання службових обов'язків ОСОБА_2 у зв'язку з відставкою» та протиправною бездіяльність відповідачів щодо ненадання відпустки без збереження заробітної плати для домашнього догляду за дитиною позивач звернулася до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині вимог про визнання протиправними та скасування розпорядження від 27 травня 2014 року №512-р «Про відставку ОСОБА_2.», наказу від 02 червня 2014 року №64-к10 «Про припинення виконання службових обов'язків ОСОБА_2 у зв'язку з відставкою» та поновлення на посаді суд першої інстанції, з яким погоджується колегія суддів, виходив з наступного.

Згідно пункту 1 Положення про Національне агентство України з питань державної служби, затвердженого Указом Президента України від 18 липня 2011 року №769/2011, Національне агентство України з питань державної служби (Нацдержслужба України) є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом.

Пунктом 9 вказаного Положення передбачено, що Нацдержслужбу України очолює Голова, якого призначає на посаду за поданням Прем'єр-міністра України та звільняє з посади Президент України. Голова Нацдержслужби України має двох заступників, у тому числі одного першого.

Згідно пункту 15 статті 1 КАС України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Преамбулою Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII (далі - Закон №3723-XII) визначено, що він регулює суспільні відносини, які охоплюють діяльність держави щодо створення правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу; визначає загальні засади діяльності, а також статус державних службовців, які працюють в державних органах та їх апараті.

Частиною першою статті 1 вказаного Закону передбачено, що державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.

Відповідно до абзацу третього частини першої статті 25 вказаного Закону до другої категорії посад державних службовців відносяться, серед інших, посади заступників інших керівників центральних органів виконавчої влади.

Частиною першої статті 30 Закону №3723-XII, крім загальних підстав, передбачених Кодексом законів про працю України, передбачені спеціальні підстави припинення державної служби, зокрема, відставка державних службовців, які займають посади першої або другої категорії (стаття 31 цього Закону).

Згідно положень статті 31 зазначеного Закону відставкою є припинення державної служби службовцем, який займає посаду першої або другої категорії, за його письмовою заявою.

Підставами для відставки є, зокрема, етичні перешкоди для перебування на державній службі.

Відставка приймається або в ній дається мотивована відмова державним органом або посадовою особою, які призначили державного службовця на цю посаду. Рішення про прийняття відставки або відмову в ній приймається у місячний термін. У разі відмови у відставці державний службовець повинен продовжувати виконання службових обов'язків і має право на звільнення в порядку, передбаченому Кодексом законів про працю України.

Отже, як вірно зазначено судом першої інстанції, вищенаведеними положеннями статті 31 Закону №3723-XII передбачено, що відставка приймається або в ній надається мотивована відмова; при цьому, законодавець обмежує прийняття рішення про прийняття відставки або відмову в ній місячним терміном.

Як було зазначено, 25.04.2014 позивач відповідно до статті 31 Закону України «Про державну службу» на ім'я Прем'єр-міністра України подала заяву про відставку з посади першого заступника голови Національного агентства України з питань державної служби у зв'язку з етичними перешкодами для перебування на державній службі.

Дана заява зареєстрована в департаменті забезпечення документообігу Секретаріату Кабінету Міністрів України 28.04.2014 року за №16045/0/1-14 (т. 1 а.с. 110).

Згідно абзацу другого частини першої статті 19 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» в редакції, яка була чинна на час виникнення спірних правовідносин, керівник центрального органу виконавчої влади може мати не більше двох заступників, які призначаються на посади та звільняються з посад Кабінетом Міністрів України за поданням Прем'єр-міністра України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 квітня 2012 року №298 затверджено Порядок розгляду питань, пов'язаних з підготовкою і внесенням подань щодо осіб, призначення на посаду та звільнення з посади яких здійснюється Верховною Радою України, Президентом України або Кабінетом Міністрів України чи погоджується з Кабінетом Міністрів України (далі Порядок №298),

Підпунктом 2 пункту 1 та підпунктом 4 пункту 2 Порядку №298 передбачено, що він визначає процедуру розгляду подання щодо призначення на посаду, зокрема, керівників інших центральних органів виконавчої влади, їх перших заступників та заступників. Керівник центрального органу виконавчої влади, який не входить до складу Кабінету Міністрів України, його перший заступник та заступник, керівник центрального органу виконавчої влади із спеціальним статусом, утвореного Кабінетом Міністрів України, його перший заступник та заступник призначаються на посаду та звільняються з посади Кабінетом Міністрів України за поданням Прем'єр-міністра України.

Згідно абзацу третього пункту 10 Порядку №298 у разі внесення пропозиції щодо відставки особи у поданні зазначається, що передбачені законодавством виплати відповідній особі здійснюються за рахунок фонду оплати праці органу, в якому вона працює. До подання додаються письмова заява особи з поясненням причин відставки, інші документи, що обґрунтовують мотиви відставки, проект рішення про відставку, завізований керівником відповідного органу.

27 травня 2014 року Прем'єр Міністром України внесено пропозицію Кабінету Міністрів України про прийняття відставки ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 109).

Відповідно до частини другої статті 41 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» Кабінет Міністрів України відповідно до Конституції та законів України здійснює свої повноваження шляхом прийняття рішень на його засіданнях більшістю голосів від посадового складу Кабінету Міністрів України, визначеного відповідно до статті 6 цього Закону.

Згідно пункту параграфу 24 Регламенту Кабінету Міністрів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 липня 2007 року №950, за результатами засідання Кабінету Міністрів складається протокол, який є офіційним документом.

Згідно пункту 5 «Кадрові питання» витягу з протоколу засідання Кабінету Міністрів України від 27 травня 2014 року №31 та розпорядження 27 травня 2014 року №512-р, Кабінетом Міністрів України прийнято відставку позивача (т. 1 а.с. 79, 108).

За таких обставин, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що Кабінетом Міністрів України за наслідками розгляду на засіданні пропозиції Прем'єр-міністра України про прийняття відставки ОСОБА_2 з посади першого заступника Голови Національного агентства України з питань державної служби, правомірно та в межах наданих повноважень видано оскаржуване розпорядження про прийняття відставки позивача.

Крім того, як вірно зазначено судом першої інстанції, оскаржуване розпорядження від 27 травня 2014 року прийняте в межах законодавчо визначеного місячного терміну з урахуванням того, що заява позивача зареєстрована в 28 квітня 2014 року.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання позивача на заяву про відкликання своєї заяви від 25 квітня 2014 року щодо відставки, оскільки положеннями Закону №3723-XII не передбачено відкликання державним службовцем поданої ним заяви про відставку.

Щодо посилання позивача на витяг зі стенограми засідання Кабінету Міністрів України від 27 травня 2014 року в частині питання порядку денного про відставку ОСОБА_2, колегія суддів зазначає, що відповідно до пункту 2 параграфа 25 Регламенту Кабінету Міністрів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 липня 2007 року №950 стенограма засідання Кабінету Міністрів є внутрішнім робочим документом Кабінету Міністрів, що має конфіденційний характер, використовується лише для складення протоколу засідання і зберігається в установленому порядку разом з матеріалами засідання; стенограма надається Верховній Раді, Президентові України, членам Кабінету Міністрів на їх запит.

Відповідно до пункту 15 Порядку №298 на підставі акта Президента України або Кабінету Міністрів України щодо призначення на посаду чи звільнення з посади особи в установленому порядку відповідним органом або підприємством у триденний строк видається наказ (розпорядження) за місцем її роботи, в якому зазначається дата початку роботи на відповідній посаді або припинення роботи.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 27 травня 2014 року №512-р Національним агентством України з питань державної служби 02 червня 2014 року прийнято наказ №64-к10 «Про припинення виконання службових обов'язків ОСОБА_2 у зв'язку із відставкою».

Відповідно, Національне агентство України з питань державної служби при прийнятті оскаржуваного наказу діяло на підставі та у спосіб, визначений чинним законодавством України.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що не підлягають прийняттю до уваги посилання позивача на положення частини третьої статті 40 КЗпП України, відповідно до якої не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), оскільки в даному випадку підставою для припинення державної служби позивача була її заява про відставку, яка подана відповідно до положень статті 31 Закону України «Про державну службу».

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про правомірність розпорядження від 27 травня 2014 року №512-р, наказу від 02 червня 2014 року №64-к10 та, як наслідок, про відсутність підстав для поновлення на посаді.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині вимог про визнання протиправною бездіяльності Кабінету Міністрів України та Національного агентства України з питань державної служби, яка виразилась в ненаданні гарантованої законодавством відпустки без збереження заробітної плати для домашнього догляду за дитиною визначеної тривалості із збереженням на її період місця роботи (посади) суд першої інстанції, з яким погоджується колегія суддів, виходив з наступного.

Відповідно до частини шостої статті 179 КЗпП України у разі, якщо дитина потребує домашнього догляду, жінці в обов'язковому порядку надається відпустка без збереження заробітної плати тривалістю, визначеною у медичному висновку, але не більш як до досягнення дитиною шестирічного віку.

Пунктом 3 частини першої статті 25 Закону України «Про відпустки» передбачено, що відпустка без збереження заробітної плати за бажанням працівника надається в обов'язковому порядку матері або іншим особам, зазначеним у частині третій статті 18 та частині першій статті 19 цього Закону, в разі якщо дитина потребує домашнього догляду, - тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення дитиною шестирічного віку.

При цьому, згідно частини першої статті 2 зазначеного Закону право на відпустки мають громадяни України, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи.

Разом з тим, як вбачається з письмових пояснень Кабінету Міністрів України від 24 жовтня 2015 року №17625/2-15, що надані на вимогу колегії суддів, заява ОСОБА_2 про надання з 27 травня 2014 року відпустки без збереження заробітної плати для догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку була зареєстрована Департаментом забезпечення документообігу Секретаріату Кабінету Міністрів України 27 травня 2014 року о 15 год. 51 хв, тобто після закінчення засідання Уряду, на якому було прийнято рішення про прийняття відставки ОСОБА_2

Отже, оскільки на момент звернення з відповідною заявою Кабінетом Міністрів України прийнято відставку ОСОБА_2, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про відсутність підстав для надання відпустки без збереження заробітної плати.

Тому, з боку відповідачів відсутня протиправна бездіяльність щодо ненадання гарантованої законодавством відпустки без збереження заробітної плати для домашнього догляду за дитиною визначеної тривалості із збереженням на її період місця роботи (посади).

Відповідно до частини першої статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з повним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, у зв'язку з чим підстави для скасування або зміни постанови суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 лютого 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

(Ухвалу у повному обсязі складено 29.02.2016 року)

Головуючий суддя: Ю.А. Ісаєнко

Суддя: Л.В. Губська

Суддя: О.М. Оксененко

Головуючий суддя Ісаєнко Ю.А.

Судді: Оксененко О.М.

Губська Л.В.