Справа № 804/6862/14
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2014-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 листопада 2014 р. Справа № 804/6862/14
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Турової О.М.
за участю секретаря судового засідання: Шабанова Д.В.
представника позивача: ОСОБА_1
представника відповідача: ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську адміністративну справу
за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3
до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області
про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що відповідач за результатами проведеної документальної планової виїзної перевірки позивачки дійшов помилкового висновку про порушення останньою податкового законодавства та про заниження нею внаслідок цього податку на доходи фізичних осіб, єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування та податку на додану вартість, оскільки позивачка правомірно віднесла до складу витрат, що враховуються при визначені обєкта оподаткування податком на доходи фізичних осіб, відповідні суми витрат за господарськими операціями з ТОВ «Ангстрем Континенталь», ТОВ «ВК «Віконні системи», ТОВ «Матадор», ТОВ «Ривс», ТОВ «Ферріт-Д», ТОВ «Взлет-Ера», ПП «АТМ», ПП «Вісмут», ТОВ «АТ-СТАЛЬ», ПП «Валга» та ТОВ НВКФ «ВЕСТ-ПРОМ», а також правомірно віднесла до складу податкового кредиту суми податку на додану вартість згідно податкових накладних, виписаних контрагентами ТОВ «Ривс», ТОВ «Взлет-Ера», ПП «АТМ», ПП «Вісмут», ТОВ «АТ-СТАЛЬ», ПП «Валга» та ТОВ НВКФ «ВЕСТ-ПРОМ» та задекларувала свої зобовязання з податку на додану вартість за господарськими операціями з цими контрагентами. Вказані правочини недійсними в судовому порядку не визнавалися та є реальними, що посвідчується відповідними первинними документами, копії яких надані до позову, а також надавалися до перевірки, однак, не були прийняті відповідачем з неправдивим зазначенням в акті перевірки про їх ненадання. В перевіряємий період у ФОП ОСОБА_3 був власний транспортний засіб, яким здійснювалося перевезення придбаного товару, а також були орендовані складські приміщення, де зберігався цей товар. Отримані від вищевказаних контрагентів товари та послуги були оплачені у повному обсязі та використані позивачкою у власній господарській діяльності, зокрема, придбані товарно-матеріальні цінності реалізовані іншим підприємствам. Навіть якщо контрагенти позивачки і допускали будь-які порушення податкового законодавства, то ФОП ОСОБА_3, як платник податків, не несе жодної відповідальності за порушення іншими платниками податків законодавчих вимог, а, отже, не може бути позбавлена права на формування валових витрат, що враховуються при визначенні обєкта оподаткування податком на доходи фізичних осіб, та податкового кредиту. Крім того, висновки актів перевірки деяких з вказаних контрагентів ФОП ОСОБА_3 були оскаржені в судовому порядку і визнані судом протиправними, отже, посилання відповідача на такі висновки не можуть вважатися належними доказами нереальності господарських операцій ФОП ОСОБА_3 з цими підприємствами. При цьому податкові органи згідно ст.ст.20,21 Податкового кодексу України не уповноважені надавати оцінку діям субєктів господарювання щодо дотримання останніми цивільного та господарського законодавства, а, отже висновки акту перевірки позивачки про нереальність господарських операцій ФОП ОСОБА_3 з ТОВ «Ангстрем Континенталь», ТОВ «ВК «Віконні системи», ТОВ «Матадор», ТОВ «Ривс», ТОВ «Ферріт-Д», ТОВ «Взлет-Ера», ПП «АТМ», ПП «Вісмут», ТОВ «АТ-СТАЛЬ», ПП «Валга» та ТОВ НВКФ «ВЕСТ-ПРОМ» зроблені з явним перевищенням повноважень та не можуть бути застосовані.
У судовому засіданні представник позивача підтримав предявлений адміністративний позов у повному обсязі та, посилаючись на викладені у ньому доводи, просив повністю його задовольнити.
Представник відповідача у судовому засіданні також заперечував проти задоволення адміністративного позову у повному обсязі, посилаючись на доводи, викладені у письмових запереченнях на нього.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що адміністративний позов задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.
На підставі п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.77.4 ст.77, п.82.1 ст.82 Податкового кодексу України, Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», наказу ДПІ у Ленінському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області№174 від 30.08.2013р. та направлення на перевірку №233 від 17.12.2013р., а також відповідно до плану-графіку проведення документальних планових перевірок субєктів господарювання на ІІІ квартал 2013 року, з урахуванням заяви ФОП ОСОБА_3 від 16.09.2013р. (вх.№3339/10) щодо неможливості надання документів для проведення перевірки та акту про неможливість розпочати та здійснити у терміни, визначені у наказі, документальну планову перевірку ФОП ОСОБА_3 №208/04-67-17-03 від 16.09.2013р. та відповідно до п.44.5ст.44 Податкового кодексу України, заступником начальника відділу контрольно-перевірочної роботи доходів і зборів з фізичних осіб ДПІ у Ленінському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області ОСОБА_4 проведена документальна планова виїзна перевірка діяльності ФОП ОСОБА_3 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2012 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2012 року.
На підставі акту перевірки від 11.01.2014р. №1/04-67-17-03/НОМЕР_1 ДПІ у Ленінському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області винесено наступні податкові повідомлення-рішення:
Вирішуючи позовні вимоги ФОП ОСОБА_3 в частині щодо визнання протиправними дій відповідача відносно формування висновків, викладених в акті перевірки від 11.01.2014р. №1/04-67-17-03/НОМЕР_1 щодо порушення позивачкою п.177.2, п.177.4, п.177.10 ст.177, п.178.6 ст.178, п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України, п.п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», суд зважає на наступне.
Відповідно до п.86.1 ст.86 Податкового кодексу України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності).
Означені положення також містяться в п.3 Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого Наказом Державної податкової служби України №984, від 22.12.2010р., яким також встановлено, що акт це службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки фінансово-господарської діяльності платника податків і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.
При цьому акт лише фіксує обставини, встановлені під час проведення перевірки, факти виявлених порушень законодавства та не є остаточним документом, зобовязуючим до вчинення будь-яких дій, він не є юридичною формою рішення відповідача і сам по собі не породжує певних правових наслідків для позивача, не є актом індивідуальної дії. Він є лише документом, що фіксує певні обставини так, як їх бачить працівник контролюючого органу, який проводить перевірку.
Права та обовязки для субєкта господарювання, перевірку якого проведено, породжує саме рішення, прийняте на підставі складеного за результатами перевірки акту, а дії контролюючого органу по складанню акту перевірки та формуванню у ньому певних висновків є способом реалізації наданих суб'єкту владних повноважень компетенції. Самі по собі ці дії не тягнуть для особи будь-яких правових наслідків, оскільки не тягнуть за собою юридичних наслідків.
Таким чином, позовна вимога у вигляді визнання протиправними дій посадових осіб або конкретного контролюючого органу при складанні акту перевірки та фіксації у ньому її результатів є неналежно обраним способом правового захисту позивача, оскільки вирішення такого спору не захищає саме по собі права чи інтереси платника податку. За наявності обґрунтованого позову належним способом такого захисту є оскарження рішення податкового органу, яке і містить обовязкове для виконання волевиявлення субєкта владних повноважень відносно конкретного платника податку.
Отже, в цій частині позовні вимоги ФОП ОСОБА_3 задоволенню не підлягають.
Так, відповідно до п.п.14.1.27 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України витрати це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).
Оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, врегульовано ст.177 Податкового кодексу України.
Пунктом 177.2 статті 177 Податкового кодексу України визначено, що об'єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи підприємця.
При цьому п.177.4 ст.177 цього Кодексу передбачено, що до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.
Отже, наведеною нормою встановлено, що витрати фізичної особи-підприємця для цілей оподаткування податком на доходи фізичних осіб формуються у тому ж порядку, як і у платників податку на прибуток.
Пунктом 138.1 статті 138 Податкового кодексу України встановлено, що витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.
Відповідно до п.п.138.1.1 п.138.1 ст.138 Податкового кодексу України витрати операційної діяльності, зокрема, включають собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2-140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.
Пунктом 138.2 статті 138 Податкового кодексу України передбачено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.
Згідно п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.
Відповідно до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.
Таким чином, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків, та її повязаність із господарською діяльністю останнього.
Пунктом 177.10 статті 177 Податкового кодексу України встановлено, що фізичні особи - підприємці зобов'язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару. Форма Книги обліку доходів і витрат та порядок її ведення визначаються центральним органом державної податкової служби.
Пунктом 1 Порядку №1025 передбачено, що відповідно до пункту 177.10 статті 177 та пункту 178.6 статті 178 розділу IV Податкового кодексу України фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, та фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність (далі - самозайняті особи), зобов'язані вести Книгу обліку доходів і витрат (далі - Книга), у якій щоденно на підставі первинних документів здійснюються записи про операції, що відбулися у звітному (податковому) періоді.
Згідно п.2 Порядку №1025 самозайняті особи повинні придбавати та оформлювати Книгу самостійно. Книга має вигляд зошита чи блокнота. Прошнурована з пронумерованими сторінками Книга безоплатно реєструється в органі державної податкової служби за основним місцем обліку самозайнятої особи.
Пунктом 5 Порядку №1025 встановлено, що дані Книги використовуються самозайнятою особою для заповнення податкової декларації за звітний податковий період (рік).
Як вбачається з матеріалів справи, ФОП ОСОБА_3 відповідно до декларації про доходи за 2012 рік, зокрема, було задекларовано витрати у сумі 6524414,65грн. за господарськими операціями з контрагентами ТОВ «Ангстрем Континенталь», ТОВ «ВК «Віконні системи», ТОВ «Матадор», ТОВ «Ривс», ТОВ «Ферріт-Д», ТОВ «Взлет-Ера», ПП «АТМ», ПП «Вісмут», ТОВ «АТ-СТАЛЬ», ПП «Валга» та ТОВ НВКФ «ВЕСТ-ПРОМ».
На підтвердження цих витрат позивачкою надано до суду копії первинних документів по цим господарським операціям, а саме: договорів, рахунків-фактур, видаткових та податкових накладних, а також товарно-транспортних накладних, актів здачі-прийомки виконаних робіт та банківських виписок, які долучені до матеріалів справи.
За результатами дослідження наданих позивачем доказів, встановлено, що ФОП ОСОБА_3 протягом перевіряємого періоду було укладено договори з наступними контрагентами:
1) ТОВ «Ангстрем Континенталь» договір поставки від 01.08.2012р. №01/08-1 щодо поставки позивачці продукції, зазначеної у додаткових угодах, видаткових накладних та рахунках-фактурах, якою згідно наданих суду рахунків-фактур та видаткових накладних була металопродукція (круги), контактори, реле, пластин, полоси, резцедержателі, перфоратори, краска, шпаклівка, антисептик, шліфмашинка, герметик, свердла, рулетки, краги, мило господарче, рукавиці, гумові чоботи, куртки ватні, жилети, вутконоси, плашки, підшипники, проводи, скло тиса, опора кермового керування, метчики, паяльники, ножиці для пластикових труб, маски для зварювання, транзистори, щітки по металу тощо; надано рахунки-фактури, видаткові накладні, податкові накладні та товарно-транспортні накладні. При цьому з товарно-транспортних накладних вбачається, що перевізником і безпосередньо водієм була сама ФОП ОСОБА_3, яка здійснювала перевезення на власному автомобілі НОМЕР_2. При цьому позивачка у судовому засіданні пояснила, що товар у ТОВ «Ангстрем Континенталь» вона забирала і вантажила, а в подальшому і розвантажувала самостійно, перевозила за один раз по 200-300 кг товару. Товар зберігала у себе на складі та в офісному приміщенні, однак, складського обліку не вела. Доказів оприбуткування цього товару та його подальшого списання ФОП ОСОБА_3 не надано (т.3 а.с.1-152);
2) ТОВ «Ферріт-Д» договір поставки товару та послуг від 01.06.2012р. №01/06/7 щодо поставки позивачці вказаним контрагентом товарів і послуг, вказаних у видаткових накладних та рахунках-фактурах, якими згідно наданих суду рахунків-фактур та видаткових накладних були наступні товари: комплект плазматр ПВР 402, гайки, сопла, втулки, герметики, проводи, клеми, плашки, електроди, болти, свердла, метчики, гайки, ґрунтовка, ремені, редуктори кисневі, шліф машинки, сталь інструментальна, круги, сталь, дріт, гальмівні колодки, барабани гальмівні, лінолеум, плінтуса, труби, бронза, шліфувальні круги тощо; надано рахунки-фактури, видаткові та податкові накладні; товарно-транспортні накладні ФОП ОСОБА_3 надано не було, проте позивачка у судовому засіданні пояснила, що товар у ТОВ «Ферріт-Д» вона забирала і вантажила, а в подальшому і розвантажувала самостійно, перевозила за один раз по 200-300 кг товару на власному автомобілі НОМЕР_2. Товар зберігала у себе на складі та в офісному приміщенні, однак, складського обліку не вела. Доказів оприбуткування цього товару та його подальшого списання ФОП ОСОБА_3 не надано (т.3 а.с.153-257, т.4 а.с.122-250, т.5 а.с.1-38);
3) ПП «АТМ» договір на надання послуг від 01.11.2012р. №1/11/01, згідно якого ПП «АТМ» взяло на себе зобовязання по наданню ФОП ОСОБА_3 поліграфічних та інших видів рекламних товарів, номенклатура, ціна, якість яких зазначається у видаткових накладних чи актах виконаних робіт по мірі поставки продукції чи надання послуг; надано заявку ФОП ОСОБА_3 від 29.10.2012р. за вих.№29/10 з проханням розглянути можливість виготовлення рекламних буклетів у кількості 200 тис. штук з подальшим їх розповсюдженням через промоутерів ПП «АТМ»; рахунок-фактуру, акт здачі-прийомки виконаних робіт та податкову накладну; при цьому в акті здачі-прийомки виконаних робіт не зазначено зміст господарської операції, а вказано лише, що надані послуги з виготовлення та поширення буклетів з 01.11.2012р. по 30.12.2012р. Також позивачкою не надано доказів та жодних пояснень відносно того яким чином узгоджувався зміст буклетів та що в них друкувалося, не надано доказів узгодження місць розповсюдження буклетів та способів, якими таке розповсюдження здійснюватиметься, не надано самих буклетів до огляду тощо (т.4 а.с.1-8);
4) ТОВ «ВК «Віконні системи» договір на виконання робіт, надання послуг від 01.08.2012р. №0108, згідно якого ТОВ «ВК «Віконні системи» прийняло на себе обовязки по виконанню замовлених позивачкою послуг (без зазначення в договорі їх виду). В актах виконаних робіт зазначено, що виконувалися наступні роботи: монтаж блоків, послуги з маркування, сортування, різання, чищення, увязування металопрокату, ремонт системи опалення по вул. Леніна, 24, різка металопрокату, ремонт станка токарно-гвинторізного та ремонт гідравлічних рукавів. ФОП ОСОБА_3 надано суду рахунки-фактури, акти виконання робіт та податкові накладні. Разом з тим, з наданих актів виконання робіт не можливо встановити зміст господарської операції, оскільки в кожному з них вказано лише її загальну назву, без зазначення які саме роботи виконувалися, що саме за металопрокат і в якій кількості був порізаний, почищений, увязаний та промаркований, чи здійснювалася його передача, яке обладнання та матеріали використовувалися при виконанні цих робіт, чи входить їх вартість до ціни послуг, кому вони належали, кому належав сам металопрокат; по яким принципам відбувалося сортування та маркування тощо; при цьому в акті виконаних робіт щодо послуги маркування, сортування, різання, чищення, увязування металопрокату навіть невизначено окремо вартість кожної з цих послуг та в чому кожна з них полягала; не надано і калькуляцій, з яких можна було б встановити наведені обставини. Також не надано доказів узгодження питання щодо того, яким чином здійснюватиметься різка та чого саме; яким чином маркувати металопрокат. Крім того, позивачкою не надано доказів відносно повязаності з її господарською діяльністю послуги з ремонту системи опалення по вул. Леніна, 24, а також пояснень і доказів необхідності проведення такого ремонту та в чому саме він полягав, калькуляції затрат на нього тощо. Також не надано пояснень і доказів з аналогічних питань відносно ремонту станка токарно-гвинторізного та ремонту гідравлічних рукавів, в тому числі не надано доказів, що це обладнання перебувало у власності (користуванні) ФОП ОСОБА_3 та використовувалося нею у власній господарській діяльності або якимсь іншим чином було з нею повязане. Щодо послуги з монтажу блоків, то в даному випадку також не розкрито її зміст, не надано доказів та пояснень з приводу того які саме блоки та куди монтувалися, калькуляція вартості цих робіт, і чи повязані вони з господарською діяльністю ФОП ОСОБА_3 Додатки та специфікації до договору з ТОВ «ВК «Віконні системи» також не складалися (т.4 а.с.9-38);
5) ТОВ «Матадор» договір поставки товару та послуг від 03.10.2011р. №03/10/7 щодо поставки позивачці вказаним контрагентом товарів і послуг, вказаних у видаткових накладних та рахунках-фактурах, якими згідно наданих суду актів виконаних робіт та рахунків-фактур були послуги з ремонту та обслуговування оргтехніки, заміни материнської плати, відео карти, блоку живлення та памяті, перевірка жорстких дисків, а також експедиційні та транспортно-експедиційні послуги; надано рахунки-фактури, акти виконаних робіт, податкові накладні та товарно-транспортні накладні і заявки на транспортно-експедиційні послуги; при цьому в актах виконаних робіт щодо надання експедиційних та транспортно-експедиційних послуг не розкрито змісту господарської операції, не вказано що саме за товар транспортувався та за яким маршрутом, також позивачкою не надано доказів відносно передачі експедитору або водію товару, що транспортувався, списання такого товару зі складу, довіреностей на отримання товару від контрагентів-постачальників тощо, не надано калькуляцій витрат на таке транспортування, доказів відносно того, хто здійснював навантажувально-розвантажувальні роботи. Щодо послуг з ремонту та обслуговування оргтехніки, заміни материнської плати, відео карти, блоку живлення та памяті, перевірка жорстких дисків, то ФОП ОСОБА_3 не надано доказів щодо повязаності цих послуг саме з господарською діяльністю і використання в ній такої оргтехніки, в тому числі відео карт, не надано калькуляцій наданих послуг з обслуговування оргтехніки та не зазначено що саме за оргтехніка обслуговувалась та чи використовувалась вона в господарській діяльності позивачки, у кого придбавалися запчастини, що були замінені тощо (не розкрито зміст господарської операції) (т.2 а.с.150-257, т.5 а.с.39-75);
6) ТОВ НВКФ «ВЕСТ-ПРОМ» усний договір купівлі-продажу металопрокату (кругів, листів), на підтвердження реальності якого ФОП ОСОБА_3 надано податкові та видаткові накладні, рахунки на оплату та товарно-транспортні накладні. При цьому в переважній більшості цих товарно-транспортних накладних зазначено, що автопідприємством-перевізником виступає сама ФОП ОСОБА_3, водночас водіями є інші особи, а саме: ОСОБА_5, Кагличенко, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, проте, позивачка не мала найманих працівників, також ФОП ОСОБА_3 не надала доказів укладення з цими особами цивільно-правових договорів на надання послуг з перевезення; в іншій частині товарно-транспортних накладних зазначено, що автопідприємством є ФОП Литвин, Краснянський агромаш, ОСОБА_9, СП Агромаш, ФОП Позняков та ФОП Стемпковський, однак, позивачем також не надано доказів укладення з цими особами договорів про надання транспортних послуг. Крім того ФОП ОСОБА_3 не надано доказів оприбуткування товару, придбаного у ТОВ НВКФ «ВЕСТ-ПРОМ». Як пояснила позивачка суду, цей товар взагалі не завозився її на склад, оскільки або одразу перепродувався іншим контрагентам-покупцям, або до перепродажу зберігався на складі ТОВ НВКФ «ВЕСТ-ПРОМ», разом з тим, договір складського зберігання з цим контрагентом не укладався (т.2 а.с.1-149);
7) ПП «Валга» договір надання послуг від 03.12.2012р. №03/12-1, згідно якого позивачці надавалися послуги з перевезення вантажу; надано рахунки-фактури, акти виконаних робіт та податкові накладні, в яких зазначено, що здійснювалося перевезення мішків. Разом з тим, з наданих документів не вбачається скільки вантажу було перевезено, місце навантаження та місце розвантаження, а також маршрут перевозки. Водночас позивачкою не надано ні товарно-транспортних накладних, ні заявок, де б зазначалися вказані відомості; також ФОП ОСОБА_3 не надано доказів, що вказаний товар був доставлений на її склад чи з її складу іншим контрагентам, довіреностей на отримання цього товару тощо (т.4 а.с.39-60);
8) ПП «Вісмут» (ТОВ «ПОЛІМЕТАЛ-ТОРГ») договір поставки товару та послуг від 03.12.2012р. №03/12-ф щодо поставки позивачці вказаним контрагентом товарів і послуг, вказаних у видаткових накладних та рахунках-фактурах, якими згідно наданих суду рахунків-фактур та видаткових накладних були наступні товари: круги, пластини, свердла, метчики, патрони свердленні, плашки, сопла, компресори, трансформатори, сталь інструментальна, шліфкруги, канати, дошка обрізна, фанера, робочі костюми тощо; надано рахунки-фактури, видаткові та податкові накладні, а також товарно-транспортні накладні. При цьому з товарно-транспортних накладних вбачається, що перевізником і безпосередньо водієм була сама ФОП ОСОБА_3, яка здійснювала перевезення на власному автомобілі НОМЕР_2. При цьому позивачка у судовому засіданні пояснила, що товар у ПП «Вісмут» (ТОВ «ПОЛІМЕТАЛ-ТОРГ») вона забирала і вантажила, а в подальшому і розвантажувала самостійно, перевозила за один раз по 200-250 кг товару. Товар зберігала у себе на складі та в офісному приміщенні, однак, складського обліку не вела. Доказів оприбуткування цього товару та його подальшого списання ФОП ОСОБА_3 не надано (т.4 а.с.61-121);
9) ТОВ «Взлет-Ера» договір поставки товару та послуг від 20.12.2012р. №20/12/12, згідно якого ТОВ «Взлет-Ера» зобовязувалося поставити ФОП ОСОБА_3 узгодженими партіями товари - компютерну техніку та послуги - ремонт компютерної техніки, зазначені у додатках: видаткових накладних та рахунках-фактурах на кожну партію товарів та послуг. Так, з наданих позивачкою рахунку-фактури, видаткової накладної, акту виконаних робіт та податкової накладної вбачається, що надавалися послуги з перевірки жорстких дисків компютера, оновлення антивірусної бази, заміна барабана картриджа принтера, профілактика факсу (чистка, діагностика), а також був поставлений товар МФУ Панасоник КХ-МВ-2020. Водночас, ФОП ОСОБА_3 не надано доказів щодо повязаності цих послуг саме з її господарською діяльністю і використання в ній такої оргтехніки, не надано калькуляцій наданих послуг та не зазначено що саме за оргтехніка обслуговувалась та чи використовувалась вона в господарській діяльності позивачки, у кого придбавалися запчастини, що були замінені тощо (не розкрито зміст господарської операції). Крім того, позивачкою не надано пояснень необхідності проведення такого ремонту у грудні 2012 року, в тому числі перевірки жорстких дисків, з огляду на те, що аналогічні ремонтні послуги надавалися у травні 2012 року ТОВ «Матадор» (т.6 а.с.84а-91, т.2 а.с.151-154);
11) ТОВ «Ривс» договір щодо поставки позивачці вказаним контрагентом металопрокату (кругів, пластин, кутів тощо) та запчастин. При цьому позивачка у судовому засіданні пояснила, що товар у ТОВ «Ривс» вона забирала і вантажила, а в подальшому і розвантажувала самостійно, перевозила за один раз по 200-300 кг товару на власному автомобілі НОМЕР_2. Товар зберігала у себе на складі та в офісному приміщенні, однак, складського обліку не вела. Доказів оприбуткування цього товару та його подальшого списання ФОП ОСОБА_3 не надано.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що сукупність наданих доказів не підтверджує факт реальності здійснення господарських операцій позивача з контрагентами ТОВ «Ангстрем Континенталь», ТОВ «ВК «Віконні системи», ТОВ «Матадор», ТОВ «Ривс», ТОВ «Ферріт-Д», ТОВ «Взлет-Ера», ПП «АТМ», ПП «Вісмут», ТОВ «АТ-СТАЛЬ», ПП «Валга» та ТОВ НВКФ «ВЕСТ-ПРОМ».
Окремо суд зазначає, що критично ставиться до пояснень ФОП ОСОБА_3 про те, що вона самостійно здійснювала навантаження та розвантаження товару (металопрокату та запчастин), придбаного у ТОВ «Ангстрем Континенталь», ТОВ «Ферріт-Д», ПП «Вісмут» (ТОВ «ПОЛІМЕТАЛ-ТОРГ») та ТОВ «Ривс», по 200-300кг за один раз та перевозила його на власному автомобілі НОМЕР_2, зважаючи на фізичні можливості позивачки як особи жіночої статі, а також на невеликі габарити належного їй автомобіля.
Відсутність доказів реального вчинення господарських операцій виключає правомірність віднесення платником податків до складу витрат, що враховуються при визначенні обєкта оподаткування податком на доходи фізичних осіб, сум витрат за такими господарськими операціями, незважаючи на наявність у останнього первинних документів.
Тим більше, що приписи абз.2 п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України прямо забороняють платнику податків формувати показники податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених первинними документами, регістрами бухгалтерського обліку, фінансової звітності та іншими документами, пов'язаними з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Крім того, судом встановлено, що ФОП ОСОБА_3 порушено приписи п.2 та п.5 Порядку №1025 у звязку із тим, що позивачкою не велася та не реєструвалася в органі державної податкової служби за основним місцем обліку Книга обліку доходів і витрат за 2012 рік, що також свідчить про відсутність документального підтвердження задекларованих нею витрат по взаємовідносинам з ТОВ «Ангстрем Континенталь», ТОВ «ВК «Віконні системи», ТОВ «Матадор», ТОВ «Ривс», ТОВ «Ферріт-Д», ТОВ «Взлет-Ера», ПП «АТМ», ПП «Вісмут», ТОВ «АТ-СТАЛЬ», ПП «Валга» та ТОВ НВКФ «ВЕСТ-ПРОМ», оскільки саме дані Книги використовуються самозайнятою особою для заповнення податкової декларації за звітний податковий період (рік).
Щодо правомірності формування ФОП ОСОБА_3 податкового кредиту за перевіряємий період судом встановлено, що в порушення п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, з урахуванням п.44.1, п.44.6 ст.44, п.198.2 п.198.3 ст.198, п.201.1 ст.201 цього Кодексу, позивачкою завищено податковий кредит у 2012 році на загальну суму 1388,50грн., в тому числі: за січень 2012 року в сумі 108,31грн., за квітень 2012 року в сумі 218,0грн., за травень 2012 року в сумі 82,37грн., за червень 2012 року в сумі 19,43грн., за липень 2012 року в сумі 782,90грн., за серпень 2012 року в сумі 120,40грн. та за листопад 2012 року в сумі 57,09грн., внаслідок включення до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість, які на момент перевірки непідтверджені податковими накладними (перелік податкових накладних наведено в додатку до акту перевірки), а саме:
Водночас, не відносяться до податкового кредиту згідно з пунктом 198.6. статті 198 Податкового кодексу України суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Згідно ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.
Таким чином, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, і безпосередньо податковими накладними, які є підставою для формування податкового обліку платника податків.
Доводи відповідача про включення позивачкою до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість, які на момент перевірки непідтверджені податковими накладними, ФОП ОСОБА_3 в ході судового розгляду справи жодним чином не спростовані, також слід зазначити, що ці податкові накладні не надавалися нею і в ході адміністративного оскарження податкових повідомлень-рішень.
Крім того, в акті перевірки позивачки відображено, що в ході її здійснення ФОП ОСОБА_3 в порушення п.п.16.1.5 п.16.1 ст.16, п.85.4 ст.85 Податкового кодексу України відмовлено у наданні копій документів, що підтверджують встановлені перевіркою порушення. В ході розгляду справи позивачем також не надано доказів на спростування цих обставин.
Разом з тим, п.85.4 ст.85 Податкового кодексу України передбачено, що при проведенні перевірок посадові особи органу державної податкової служби мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об'єктів оподаткування, несплату податків, зборів (обов'язкових платежів), порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.
За змістом п.121.1 ст.121 цього Кодексу незабезпечення платником податків зберігання первинних документів облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 510 гривень.
З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, а, отже, про відмову у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зважає на те, що ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.
Оскільки позивачкою при подачі цього адміністративного позову за позовні вимоги майнового характеру було сплачено лише частину судового збору у розмірі 487,20грн. (т.1 а.с.2), з ФОП ОСОБА_3 має бути стягнута решта суми судового збору за ці вимоги у розмірі 4384,80грн.
Керуючись ст. ст. 122, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні адміністративного позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовити у повному обсязі.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. 186 цього Кодексу до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.
Суддя ОСОБА_10