Справа № 822/862/15
Суддя: Єрьомін А.В.
Дата ухвалення: 2016-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2016 року м. Київ К/800/40245/15

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

Єрьоміна А.В.(головуючий);
Кравцова О.В., Цуркана М.І.,

секретар судового засідання Вишняк О. М.

за участю:

представника позивача Кушнєрової К.С.,

представників відповідачів Носача Д.Л.,

представника третьої особи Лавошник Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "Вікотек" на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 13 серпня 2015 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Вікотек" до реєстраційної служби Старокостянтинівського районного управління юстиції Хмельницької області в особі Державного реєстратора Черватюка Олександра Анатолійовича, Державного реєстратора Державної реєстраційної служби України Марченка Олександра Анатолійовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - публічне акціонерне товариство "Банк Форвард", про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю "Вікотек" (далі - позивач) звернулося до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до реєстраційної служби Старокостянтинівського районного управління юстиції Хмельницької області в особі Державного реєстратора Черватюка Олександра Анатолійовича, державного реєстратора Державної реєстраційної служби України Марченка Олександра Анатолійовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача -публічне акціонерне товариство "Банк Форвард", в якому просило визнати протиправними дії державного реєстратора та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний №19199087 від 9 лютого 2015 року 16:07:45 номер запису про право власності 8664002, що розташоване за адресою: Хмельницька область, м. Старокостянтинів, вул. Острозького, буд. 35 (земельна ділянка (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 08), загальною площею 655 кв.м. кадастровий номер майна :04:020:0035.

В обґрунтування позову зазначало, що Державний реєстратор Марченко О.А., вийшовши за межі власних повноважень, не пересвідчившись чи дотримані вимоги чинного законодавства, прийняв заяву та зареєстрував право власності на нерухоме майно, що належало на праві власності позивачеві, за публічним акціонерним товариство «Банк Форвард».

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 9 червня 2015 року адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "Вікотек" задоволено.

Визнано протиправними дії Державного реєстратора Державної реєстраційної служби України Марченка Олександра Анатолійовича щодо здійснення державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що розташоване за адресою: Хмельницька область, м. Старокостянтинів, вул. Острозька, буд 35 за публічним акціонерним товариством "Банк Форвард", податковий номер 34186061.

Визнано протиправним та скасовано рішення Державного реєстратора Державної реєстраційної служби України Марченка Олександра Анатолійовича «Про державну реєстрацію прав та їх обтяжень» від 9 лютого 2015 року №19199087, яким проведено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, що розташована за адресою: Хмельницька область, м. Старокостянтинів, вул. Острозька, буд. 35, кадастровий номер :04:020:0035 за публічним акціонерним товариством "Банк Форвард", податковий номер 34186061.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 13 серпня 2015 року апеляційна скарга публічного акціонерного товариства "Банк Форвард" задоволена.

Постанова Хмельницького окружного адміністративного суду від 9 червня 2015 року скасована.

Прийнята нова постанова, якою в задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Вікотек» відмовлено в повному обсязі.

У касаційній скарзі, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, позивач просить скасувати вищезазначене судове рішення суду апеляційної інстанції, залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідача, вислухавши пояснення сторін, перевіривши оскаржувані рішення судів та матеріали справи в межах доводів касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, що між публічним акціонерним товариством "Банк Руский Стандарт", що в подальшому змінило своє найменування на публічне акціонерне товариство "Банк Форвард" (за текстом договору - Іподекодержатель) та товариством з обмеженою відповідальністю "Вікотек" (за текстом договору - Іпотекодавець), що діє в якості майнового поручителя за виконання зобов'язань Публічним акціонерним товариством "Світ Електроніки" (по тексту договору - Позичальник) укладено договір іпотеки від 27 вересня 2011 року №014-16, за умовами якого забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором від 15 липня 2011 року №005-3 позивач, зокрема передає в іпотеку нерухоме майно, а саме нежитлову будівлю, загальною площею 655 кв.м., що розташована за адресою: Хмельницька область, м. Старокостянтинів, вул. Острозького, 35.

Публічним акціонерним товариством "Банк Форвард" 6 лютого 2015 року подано до реєстраційної служби Старокостянтинівського районного управління юстиції заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень разом з додатками: договір іпотеки від 27 вересня 2011 року, копії свідоцтв від 9 січня 2015 року №32 та №33.

Державним реєстратором Державної реєстраційної служби України Марченком О.А. 9 лютого 2015 року прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №13199087, яким проведено державну реєстрацію прав на нерухоме майно, що розташоване за адресою: Хмельницька область, м. Старокостянтинів, вул. Острозького, 35 (кадастровий номер майна :04:020:0035, за суб'єктом: Публічне акціонерне товариство "Банк Форвард" ().

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено правомірності дій щодо здійснення державної реєстрації права власності та правомірності прийняття оскарженого рішення.

Суд апеляційної інстанції не погодився з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з того, що ПАТ "Банк Форвард" надав всі необхідні документи для проведення реєстрації, з чим не погоджується Вищий адміністративний суд України, з огляду на наступне.

Частиною 2 статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень" № 1952-IV від 01.07.2004 року (далі - Закон № 1952-IV) визначено, що державний реєстратор, серед іншого: встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав; приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.

Відповідно до частини 1 статті 15 Закону № 1952-IV державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 16 цього Закону; 6) надання витягів з державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, іншого правонабувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи або державного кадастрового реєстратора у випадках, передбачених цим Законом (ч.7 ст.16 вказаного Закону № 1952-IV).

Документи, що встановлюють виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно та їх обтяжень і подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (ч.3 ст.17 Закону № 1952-IV).

Перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, визначає Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868 (далі - Порядок № 868).

Для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, та інші документи, визначені цим Порядком (п.36 Порядку № 868).

Тобто, за вимогами Закону № 1952-IV та вищезазначеного Порядку № 868, підставою для проведення державної реєстрації перш за все є документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до статті 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно до частиною 1 статті 35 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Відновідно до частини 1 статті 36 Закону України "Про іпотеку" сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно статті 37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

Враховуючи вищезазначені норми законодавства, законодавцем чітко передбачений порядок набуття права власності на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання по договору перед Іпотекодержателем.

Відповідно до пункту 4.2.3 договору іпотеки нерухомого майна від 27 вересня 2011 року № 014-16 у разі невиконання/неналежного виконання Позичальником умов Основного зобов'язання або Іпотекодавцем умов цього Договору, звернути стягнення на Предмет іпотеки і задовольнити за рахунок його вартості свої вимоги в повному обсязі, відповідно до пункту 1.3 цього Договору переважно перед іншими кредиторами.

Пунктом 4.2.5 Договору визначено, що при настанні зазначених обставин, Іпотекодержатель надсилає Іпотекодавцю та Позичальнику письмову вимогу щодо усунення порушень у тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на Предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. У випадку, якщо протягом тридцяти днів вимога Іпотекодержателя про усунення порушень зобов'язань за Договором кредиту та/або цим Договором залишається без задоволення, Іпотекодержатель має право розпочати звернення стягнення на Предмет іпотеки. Сторони досягли згоди, що датою, з якої починається відлік зазначеного вище тридцятиденного строку вважається дата відправлення листа Іпотекодавцю та Позичальнику, зазначена на квитанції, яка надається Іпотекодержателю відділенням поштового зв'язку при відправленні листа з повідомленням про вручення.

Дослідивши матеріали справи, судами попередніх інстанцій встановлено, що ПАТ "Банк Форвард" звернувся до відповідача з заявою про реєстрацію права власності на іпотечне майно.

Відповідно до пункту 46 Порядку № 868 передбачено, що для проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає:

1) завірену в установленому порядку копію письмової вимоги про усунення порушень, надіслану іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця, в якій зазначається стислий зміст порушеного зобов'язання, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш як 30-денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання такої вимоги;

2) документ, що підтверджує завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у письмовій вимозі, надісланій іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;

3) заставну (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Отже, для прийняття рішення про державну реєстрацію права власності на іпотечне майно за іпотекодержателем, окрім встановлення факту щодо переходу такого права до іпотекодержателя, з'ясуванню підлягають обставини, що підтверджують: 1) факт надсилання іпотекодержателем іпотекодавцеві вимоги про усунення порушень, 2) факт отримання іпотекодавцем вказаної вимоги, а також 3) доказів того, що завершився 30 - денний строк з моменту отримання іпотекодавцем зазначеної вимоги.

На підтвердження факту отримання позивачем вказаної вимоги, третьою особою було подано до державного реєстратора копії свідоцтв від 09 січня 2015 року № 32 та № 33, завірених Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В., належним чином завірені копії яких долучені до матеріалів справи.

Відповідачі і третя особа не надали суду доказів надіслання такої вимоги позивачу та боржнику по кредитних зобов'язаннях - ПАТ "Світ електроніки"; документів, що підтверджують отримання позивачем та боржником по кредитних зобов'язаннях - ПАТ "Світ електроніки" таких вимог; документів, що підтверджують завершення 30 - денного строку з моменту отримання позивачем та боржником по кредитних зобов'язаннях - ПАТ "Світ електроніки" з моменту отримання ними зазначених вимог, зокрема - повідомлень про направлення рекомендованої (цінної) кореспонденції, фіскальних чеків про оплату послуг за направлення вказаної кореспонденції визначеним суб'єктам за належними адресами та ін.

Надаючи оцінку даній обставині, суд звертає увагу на той факт, що викладеною вище нормою Порядку № 868 передбачено вичерпний перелік документів, що підлягають поданню у разі проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що саме по собі є імперативною вимогою.

При цьому, факт не надання відповідачами та третьою особою такої вимоги про усунення порушень щодо виконання зобов'язань та доказів її направлення, а також її отримання позивачем та боржником по кредитних зобов'язаннях - ПАТ "Світ електроніки" ставить під сумнів вказані вище свідоцтва (серія та номер: 32, виданий 09 січня 2015 року, видавник: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Верповська О.В.; серія та номер: 33, виданий 09 січня 2015 року, видавник: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Верповська О.В.), як належний доказ по справі, оскільки, згідно вказаних вище імперативних вимог чинного законодавства, державний реєстратор не має права вчиняти реєстраційні дії щодо проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, на підставі інших документів, ніж визначенні у вказаних нормах та без документів, які визначенні в п. 46 Порядку № 868.

Відповідно до приписів пункту 4 статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Вищезазначене не було враховано державним реєстратором, при прийнятті оскаржуваного рішення про державну реєстрацію права власності на спірне іпотечне майно, оскільки він в такому випадку зобов'язаний був у відповідності ч.1 ст.15 Закону № 1952-IV здійснити перевірку документів, встановити факт наявності підстав для зупинення розгляду заяви та прийняти рішення про зупинення розгляду заяви та письмово повідомити про це заявника у відповідності до вимог частини першої статті 22 Закону № 1952-IV, якою визначено, що у разі якщо документи для державної реєстрації прав та їх обтяжень подано не в повному обсязі, передбаченому нормативно-правовими актами, державний реєстратор у строк, встановлений частинами п'ятою, сьомою і восьмою статті 15 цього Закону для розгляду заявлених прав, приймає рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень і письмово повідомляє про це заявника.

Таким чином, аналізуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що вчиняючи дії щодо здійснення державної реєстрації права власності на земельну ділянку, що розташована за адресою Хмельницька область, м. Старокостянтинів, вул. Острозького, будинок 35 за суб'єктом: Публічне акціонерне товариство "Банк "Форвард" (), а також приймаючи рішення "Про державну реєстрацію прав та їх обтяжень" № 19199087 від 09 лютого 2015 року, яким проведено державну реєстрацію права приватної власності на вказану земельну ділянку, відповідач діяв передчасно та в порушення вимог статей 15, 16, 17, 22 Закону № 1952-IV та пунктів 36, 46 Положення № 868, чим порушив права ТОВ "Вікотек".

Відповідно до частини першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Крім того, суд акцентує увагу на тому, що відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не доведено правомірності дій щодо здійснення державної реєстрації права власності на земельну ділянку, що розташована за адресою Хмельницька область, м. Старокостянтинів, вул. Острозького, будинок 35 за суб'єктом: Публічне акціонерне товариство "Банк "Форвард" та правомірності прийняття рішення № 19199087 від 09 лютого 2015 року "Про державну реєстрацію прав та їх обтяжень".

З викладеного вбачається, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення адміністративного позову, а апеляційний суд помилково скасував таке законне рішення.

Відповідно до статті 226 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

На підставі викладеного, керуючись статтями 220, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Вікотек" задовольнити.

Постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 13 серпня 2015 року скасувати.

Постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 9 червня 2015 року залишити в силі

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню не підлягає та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: