Справа № 822/139/16
Суддя: Козачок І.С.
Дата ухвалення: 2016-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/139/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2016 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіКозачок І.С.
при секретаріЛитвинюк К.Б.
за участі: представника позивача представника відповідачаКостенко О.А. Кундиловської М.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ванакір" до Головного управління ДФС у Хмельницькій області про визнання протиправними і скасування рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Хмельницькій області.

Просить визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про застосування адміністративного арешту майна платника податків від 03.02.2016 року №1380/9/22-01-22-03-11.

В обґрунтування вимог зазначає про те, що оскаржуване рішення не містить посилання на конкретний підпункт пункту 94.2 статті 94 Податкового кодексу України як підставу прийняття такого рішення, що на думку позивача, свідчить про його протиправність.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримує.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнає. Надав до суду письмові заперечення, де зазначає, що підставою для прийняття рішення про застосування адміністративного арешту майна позивача стала відмова допустити посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки.

Вказує на те, що обґрунтованість застосування адміністративного арешту майна платника податків в судовому порядку по суті не досліджувалась у зв'язку з поверненням подання податковому органу, а тому це рішення будь - яких юридичних наслідків для позивача не створює. Просить в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити.

Судом встановлено, що товариство з обмеженою відповідальністю "Ванакір" є юридичною особою та перебуває на податковому обліку у Головному управлінні ДФС у Хмельницькій області.

20.01.2016 року ГУ ДФС у Хмельницькій області прийнятий наказ №22 про проведення документальної планової виїзної перевірки позивача тривалістю 10 робочих днів починаючи з 02.02.2016 року.

Повідомленням №2 від 20.01.2016 року позивача було проінформовано про наступне проведення перевірки. Рекомендоване повідомлення про вручення наказу та повідомлення про проведення перевірки доводить факт одержання 22.01.2016 року вказаних документів платником.

28.01.2016 троку позивач звернувся до податкового органу із проханням провести перевірку в приміщенні ГУ ДФС у Хмельницькій області, на що отримав згоду податкового органу.

02.02.2016 року директор ТОВ "Ванакір" прибув до ГУ ДФС у Хмельницькій області та надав перевіряючим журнал реєстрації перевірок підприємства, в якому ревізорами вчинений запис №2 від 02.02.2016 року про початок проведення перевірки та зафіксовано інші необхідні відомості.

Крім того, керівнику підприємства були пред'явлені направлення на перевірку №46 - 49 від 01.02.2016 року, у яких зазначено та засвідчено підписом директора ТОВ "Ванакір", що службові посвідчення перевіряючих та направлення на перевірку були йому пред'явлені 02.02.2016 року об 11 год. 30 хв.

Також 02.02.2016 року директору ТОВ "Ванакір" було вручено запит, в якому зазначається про необхідність надання документів, що належать або пов'язані із предметом перевірки за період з 01.01.2013 року по 31.12.2014 року.

02.02.2016 року превіряючими складений акт відмови від надання документів підприємством № 004/22-01/22-03/38303789, від ознайомленням з яким директор ТОВ "Ванакір" відмовився.

Наступного дня, 03.02.2016 року від директора ТОВ "Ванакір" до ГУ ДФС у Хмельницькій області надійшов лист про недопуск перевіряючих до перевірки (а.с. 34-35) у зв'язку з непред'явленням ними службових посвідчень.

У зв'язку з цими обставинами податковим органом складений акт №5/9/22-01-22-0 про недопуск до проведення планової документальної перевірки ТОВ "Ванакір" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства ( а.с. 29-30).

Того ж дня в.о. начальника ГУ ДФС у Хмельницькій області прийняте рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків №1380/9/22-01-22-03-11, копія якого направлена платнику податків.

Судом встановлено, що 04.02.2016 року податковий орган звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з поданням до ТОВ "Ванакір" про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків.

Ухвалою суду від 05.02.2016 року подання було повернуте у зв'язку із не усуненням недоліків подання (несплатою судового збору), зазначених в ухвалі суду від 04 лютого 2016 року. Ухвала про повернення подання не оскаржувалась та набрала законної сили 16.02.2016 року.

Разом з тим, розглядаючи позов в межах позовних вимог, суд звертає увагу на те, що у цьому випадку суд не перевіряє обґрунтованість застосування адміністративного арешту майна платника податків, оскільки для цього є окрема процедура, а перевіряє його правомірність станом на час прийняття, оскільки право оскаржити таке рішення належить платнику відповідно до Податкового кодексу України.

Одночасно у законі відсутня вказівка на те, що у разі відсутності рішення про підтвердження обґрунтованості застосування адміністративного арешту майна, таке рішення податкового органу є автоматично скасованим або відкликаним.

Зважаючи на це, суд оцінює законність рішення по суті, розмежовуючи поняття дії адміністративного арешту як певного юридичного стану, та рішення про застосування адміністративного арешту майна як юридичного акту.

Пункт 94.1 статті 94 Податкового кодексу України передбачає, що адміністративний арешт майна платника податків (далі - арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.

У пункті 94.6 статті 94 Податкового кодексу України зазначається, що керівник контролюючого органу (його заступник) за наявності однієї з обставин, визначених у пункті 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків. Арешт на майно може бути накладено рішенням керівника контролюючого органу (його заступника), обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом ( пункт 94.10 статті 94 Податкового кодексу України).

Арешт майна може бути застосовано, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу (п. п. 94.2.3. п. 94.2 статті 94 ПК України).

Судом встановлено, що у рішенні про застосування адміністративного арешту майна платника податків від 03.02.2016 року №1380/9/22-01-22-03-11 зазначається, що підставою для його прийняття є п. 94.2 ст. 94 Податкового кодексу України, що на думку позивача, є протиправним, оскільки не вказується конкретний підпункт цієї статті.

Разом з тим, в судовому засіданні встановлено, що підставою для прийняття оскаржуваного рішення був саме недопуск посадових осіб податкового органу до проведення перевірки, підтвердженням чого є лист ТОВ "Ванакір" від 02.02.2016 року та акт про недопуск посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки №5/9/22-01-22-03 від 03.02.2016 року.

На думку суду, не зазначення підпункту пункту статті Податкового кодексу України у рішенні не є саме по собі безумовною підставою для висновку про його протиправність та скасування, оскільки сама підстава (підпункт), через яку був застосований арешт, у відповідному пункті статті передбачена, та ним охоплюється.

Крім того, правомірність дій податкового органу під час перевірки та наявність підстав для застосування адміністративного арешту майна підприємства станом на момент прийняття рішення, доводиться на підставі наявних у справі письмових доказів.

В силу підпункту 94.19.1 пункту 94.19 статті 94 Податкового кодексу України в разі відсутності протягом строку, зазначеного у пункті 94.10 статті 94 ПКУ рішення суду про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна, його дія припиняється автоматично в силу закону.

Таким чином, адміністративний арешт майна ТОВ "Ванакір", застосований податковим органом на підставі рішення від 03.02.2016 року №1380/9/22-01-22-03-11, є припиненим ( не чинним) в силу закону, а рішення ГУ ДФС у Хмельницькій області від 03.02.2016 року №1380/9/22-01-22-03-11 про застосування адміністративного арешту є актом, який на даний час не породжує будь - яких правових наслідків для позивача.

У той же час суд прийшов до висновку про те, що на момент його прийняття та на час судового розгляду справи це рішення як акт державної влади відповідає вимогам закону, тому підстави для визнання його протиправним та скасування - відсутні.

Крім того суд наголошує, що позивачем не були подані будь - які докази, які підтверджують те, що прийняття цього рішення податковим органом якось вплинуло на його права та законні інтереси.

На думку суду, відповідачем доведено правомірність прийняття рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків станом на час його винесення, зважаючи на що позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 158-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 26 лютого 2016 року 12.00

Суддя/підпис/І.С. Козачок
"Згідно з оригіналом" Суддя І.С. Козачок