Справа № 441/91/16-а
Суддя: Яворська Н. І.
Дата ухвалення: 2016-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Постанова

Іменем України

Городоцький районний суд Львівської області у складі:

головуючої судді Яворської Н.І.

з участю секретаря Цап І.М.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городок адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови серії ПС 2 №589508 про адміністративне правопорушення від 18.01.2016 р.,

в с т а н о в и в:

27.01.2016 року ОСОБА_1 звернувся до Городоцького районного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови серії ПС2№589508 від 18.01.2016р. про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 121, ч.1 ст. 126 КУпАП, на якого накладено штраф розміром 425 грн, за те, що останній керував транспортним засобом без свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та під час керування не користувався ременем безпеки. Протиправність постанови обгрунтовує тим, що поліцейський Яворівського відділу поліції ГУНП у Львівській області ОСОБА_2 не надав доказів того, що слугувало причиною зупинки та перевірки документів, його на місці було притягнуто до адміністративної відповідальності уповноваженою на те особою, без складання протоколу, на підставі якого винесено постанову, поліцейським не було надано йому можливості ознайомитись із матеріалами справи, а саме з відеоматеріалом на який покликався поліцейський при винесенні постанови на місці, крім того зауважив, що у постанові не вказано код адміністративно-територіальної належності, що дає підстави вважати, що поліцейський міг не мати прав патрулювати в м. Городок по вул. Комарнівська, крім того в постанові не вказано, які пункти ПДР України ним порушено.

Просить визнати протиправною та скасувати постанову серії ПС2 №589508 від 18.01.2016 р., а провадження у справі закрити.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю, покликаючись на обставини викладені в позовній заяві. Між тим визнав та ствердив, що при собі не мав свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, але ременем безпеки був пристебнутий.

Відповідач про час та дату судового засідання був повідомлений належним чином (а.с.13), про причини неявки суд не повідомив. Заперечень до суду не надано.

Згідно ст. 128 ч.4 КАСУ судом ухвалено слухати справу у відсутність представника відповідача.

Заслухавши позивача, дослідивши докази, суд прийшов до наступного.

За постановою серії ПС2 №589508 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної

відповідальності за правопорушення передбачене ч.1 ст. 126, ч.5 ст. 121 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді 425 грн. штрафу (а.с.5).

Не погодившись з постановою позивач оскаржив таку до суду.

В силу ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

ОСОБА_1 інкримінують те, що 18.01.2016 р. о 11 год. 45 хв. в м. Городок по вул. Комарнівська Львівської області він керував транспортним засобом ВАЗ 21099 без документів водія за відсутності свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, під час керування не користувався ременем безпеки.

Згідно ст.69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно статті 162 того ж Кодексу при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Будь - які докази про порушення позивачем ПДР України відповідач суду не надав, також не заперечив проти позовних вимог.

ОСОБА_1 як в позовній заяві так і в судовому засіданні зазначив, що не порушив ч.5 ст. 121 КУпАП, в частині того, що не був пристебнутий ременем безпеки, оскільки був пристебнутий, доказів на підтвердження цього факту адмінправопорушення, зокрема матеріалів відеореєстратора суду відповідачем не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, суть адміністративного правопорушення, в частині ст.121 ч.5 КУпАП, яка викладена відповідачем у постанові у справі про адміністративне правопорушення від 18.01.2016 року, не грунтується на фактичних даних - не надано ані фото-, відео-зйомки, відсутні показання свідків тощо, суд розцінює, що правопорушення грунтується на припущеннях поліцейського Яворівського ВП ГУНП у Львівській області, що суперечить вимогам ст. ст. 251, 252, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення і є, у сукупності з наявним порушенням процедури складання постанови по справі про адміністративне правопорушення, підставою для визнання постанови про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 від 18.01.2016 року в частині вчинення адміністративного правопорушення за ч.5 ст. 121 КУпАП необгрунтованою та незаконною, та такою, що прийнята без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Враховуючи вищевикладені обставини та те, що ОСОБА_1 визнав свою вину в частині вчинення порушення передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП і висновки суду про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, а також той факт, що відповідач, в порушення ст. 71 КАС України в цій частині, не довів вину позивача, суд вважає необхідним частково задовольнити позовні вимоги.

Положення частини другої статті 171-2 КУпАП втратили чинність, як такі, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) згідно з Рішенням Конституційного Суду № 3-рп/2015 від 08.04.2015 р., за такого, це дає підстави суду вважати постанову такою, яка може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Керуючись ст..ст.158-163, 171-2 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати постанову серії ПС2№589508 від 18.01.2016 р. в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 121 КУпАП неправомірною, оскільки дане адміністративне правопорушення не підтверджено доказами.

В решті позову позивачу відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня її проголошення в порядку ст. 186 КАС України.

Суддя Н.І. Яворська