Справа № 521/16527/15-а
Суддя: Поліщук І. О.
Дата ухвалення: 2016-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/521/140/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2016 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Поліщук І.О.,

при секретарі Святецькій І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до Одеської митниці Державної Фіскальної служби України про скасування постанови про порушення митних правил,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з адміністративним позовом до Одеської митниці Державної Фіскальної служби України про скасування постанови про порушення митних правил, в якому просить скасувати постанову Одеської митниці ДФС від 20.05.2015 року в справі про порушення митних правил №0398/50004/15, а також стягнути з Одеської митниці ДФС на його, ОСОБА_1 судовий збір. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 20.05.2015 року Одеською митницею ДФС України винесено постанову в справі про порушення митних правил №0398/50004/15, згідно якої його, його, ОСОБА_1 визнано винним у вчинені порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 гривень. Дану постанову позивач вважає необґрунтованою, незаконною та такою що підлягає скасуванню. Відповідно до постанови про порушення митних правил №0398/50004/15 від 20.05.2014 року його, ОСОБА_1 визнано винним у недоставлені до Одеської митниці ДФС 139000 кг товару залізорудного концентрату, який перебував під митним контролем та перевозився зі станції Кривий Ріг до станції Іллічівськ у вагонах №53186300 та №56278740, які слідували по груповому документу відправка №46699609. Однак, 25.11.2014 року замість станції призначення Іллічівськ Одеської залізниці, вагони №53186300 та №56278740 з вантажем залізорудний концентрат (гематит) у кількості 69250 кг та 68650 кг відповідно помилково були відправлені на станцію ОСОБА_2 Придніпровської залізниці, де вантаж був виданий вантажоодержувачу відокремленому підрозділу «Криворізька теплова електрична станція» ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго». Одержувачами вантажу Іллічівська філія ДП «Адміністрація морських портів України» та ТОВ «Метінвест-Шипінг» було зроблено переуступний підпис на залізничній накладній №46699609, згідно якого право на предявлення претензії та позову передано вантажовідправнику ПАТ «Південний ГЗК», який скористався своїм правом та 22.06.2015 року звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом про стягнення з Одеської залізниці вартості втраченого вантажу в сумі 143 106,15 грн.. Рішення Господарського суду Одеської області від 02.12.2015 року позовні вимоги ПАТ «Південний ГЗК» задоволено та стягнуто з ДП «Одеська залізниця» вартість втраченого вантажу в сумі 143 106,15 грн. та судовий збір в сумі 2862,15 грн.. Крім того, рішенням Господарського суду Одеської області встановлено, що причиною неприбуття зазначених вагонів з вантажем на станцію призначення Іллічівськ Одеської залізниці є помилка товарного касира станції Котовськ, який під час оформлення досильного перевізного документу 25.11.2014 року замість станції призначення Іллічівськ Одеської залізниці помилково вказав станцію ОСОБА_2 Придніпровської залізниці. Таким чином особою, яка винна в недоставлені до Одеської митниці ДФС 139000 кг товару залізорудного концентрату, який перебував під митним контролем та перевозився зі станції Кривий Ріг до станції Іллічівськ у вагонах №53186300 та №56278740 є товарний касир станції Котовськ Одеської залізниці, який 25.11.2014 року в перевізному документі помилково вказав станцію призначення ОСОБА_2 Придніпровської залізниці. Отже, позивач вважає, що його вина в цьому випадку відсутня, оскільки він начальник Одеської дирекції залізничних перевезень не може нести будь-яку відповідальність за дії працівників підпорядкованих станцій, так як така відповідальність не встановлена його посадовою інструкцією. Окрім цього, позивач відповідно до наказу начальника Одеської залізниці від 30.10.2014 року №4993/в з 07.11.2014 року по 10.12.2014 року знаходився у відпустці, а обовязки начальника дирекції виконувала інша особа, тому позивач жодним чином не міг проконтролювати 25.11.2014 року правильність складання працівником станції Котовськ перевізного документа. Всупереч вимогам ст.ст. 9, 280 КпАП України, ст.ст. 458, 489 МК України Одеська митниця ДФС незаконно притягнула позивача до адміністративної відповідальності за відсутності його вини, не зазначивши взагалі в чому полягає суть нібито вчиненого ним правопорушення. Також позивач в своєму позові зазначив, що він, ОСОБА_1 не був присутній та належним чином повідомлений під час розгляду справи та винесення оскаржуваної постанови про порушення митних правил, а також ніяких клопотань про розгляд справи за його, ОСОБА_1 відсутності не надавав. Таким чином, у посадових осіб Одеської митниці ДФС не було правових підстав для розгляду справи за відсутністю позивача, тому постанова в справі про порушення митних правил №0398/50004/15 від 20.05.2015 року прийнята з порушенням ч.2 ст.19 Конституції України, ст.526 МК України та підлягає скасуванню. Крім того постанову в справі про порушення митних правил №0398/50004/15 від 20.05.2015 року отримано представником позивача лише 29.09.2015 року, тому позивачем не порушено термін її оскарження. Посилаючись на викладене позивач звернувся з наступним позовом до суду.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив суд скасувати постанову по справі про порушення митних правил №0398/50004/15 від 20.05.2015 року.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти заявленого позову. Надав до суду письмові заперечення, в яких зазначив, що позов ОСОБА_1 не обґрунтований та не підлягає задоволенню виходячи з наступного. 24.11.2014 року Криворізькою митницею ДФС оформлено товар «концентрат залізнорудний агломераційний марка К3» за з.д. накладною № 46699609 по митній декларації типу ЕК 10 РР від 03.11.2014 № 110050002/2014/002863 у з.д. вагонах №№ 56952088, 56349848, 53503314, 53520557, 53522611, 56952948, 62008271, 53186300, 56074263, 56278740, 55332647, 55531578, 61014056 загальною вагою 893200 кг. Відправник: ПАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» (50026, м.Кривий Ріг). Одержувач: Компанія «Метінвест Інтернешнл СА», вул.Валлін 2, 1201 Женева, Швейцарія. Станцією «Кривий Ріг» Придніпровської залізниці було взяте зобовязання по доставці даного товару у строк до 22.12.2014 до зони діяльності Одеської митниці ДФС. Проте дане зобовязання було не виконано, оскільки товар «залізнорудний концентрат» у вагонах №№ 53186300, 56278740 загальною вагою 139000 кг до станції «Іллічівськ» станом на 24.02.2015 року не прибували. Згідно відповіді ДП «Придніпровська залізниця» від 18.02.2015 № МО-04а/06 (вхідний номер Одеської митниці ДФС № 1471/10-29 від 23.02.2014) відправлені вагони з товаром «залізнорудний концентрат» прибув 24.11.2014 о 919 годині на станцію «Тимково» Одеської залізниці у складі поїзда № 4672-275-4021. Претензії від ТОВ «Метінвест Шиппінг» (м. Іллічівськ) до Придніпровської залізниці не надходила. Відповідно до листа ДП «Одеська залізниця» від 24.02.2015 № 7131-01/197 (вхідний номер Одеської митниці ДФС від 02.03.2015 № 1627/10-29) товар «залізнорудний концентрат» був вивантажений на станції «ОСОБА_2 поле» Придніпровської залізниці 30.11.2014 о 1610 годин як товар «вугілля» з з.д. вагонів №№ 53186300, 56278740 згідно електронної з.д. накладної № 40693833, але фактично помилково був відправлений з товаром «залізнорудний концентрат» зі станції «Котовськ» Одеської залізниці до станції «ОСОБА_2 поле» Придніпровської залізниці. Згідно до п. 2.1 розділу II Наказу Міністерства Фінансів України від 09.10.2012 № 1066 «Про затвердження Порядку виконання митних формальностей при здійсненні транзитних переміщень» та відповідно до ст. 95 Митного кодексу України граничний термін транзиту транспортного засобу через митну територію України для залізничного транспорту не повинен переміщувати 28 діб, доставити товар «залізнорудний концентрат» до 22.12.2014. Разом з тим, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 93 Митного кодексу України, саме 28 діб для залізничного транспорту. Переміщення товарів у митному режимі транзиту здійснюється як прохідний або внутрішній транзит, або каботаж. Таким чином, відповідальність за нестачу, що утворилася під час перевезення покладається у розмірі фактичної шкоди, оскільки перевізник не забезпечив збереження вантажу на шляху слідування та на залізничних станціях, тобто на залізницю. Згідно листа від 23.02.2015 № 52-40/122 підприємства ПАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» (вхідний номер Одеської митниці ДФС від 25.02.2015 № 1536/10-29) та відповідно до розрахунку суми претензії № 52-40/6 від 25.02.2015 сума вартості вантажу, якого не вистачає становить 119255,13 гривень. Перевізники зобовязані доставляти товари у митний орган призначення, а також надати передбачені законодавством документи на них (ч.2 ст.192 Митного кодексу України). Згідно з графою № 10 залізничної накладної № 46699609 станцією призначення є «Іллічівськ» ДП «Одеська залізниця», відповідно залізницею призначення є ДП «Одеська залізниця». Згідно з п. 2.17 Інструкції про взаємодію посадових осіб митних органів, що здійснюють митні процедури з товарами (вантажами), переміщуваними залізничними вантажними поїздами і працівників залізниць України, затвердженої наказом Державної митної служби України, Міністерства транспорту та звязку України від 18.09.1998 № 1019/1143 (зареєстровано в міністерстві юстиції України від 04.12.1998 № 1157/15848) за втрату чи неналежну доставку товарів, що перебувають під митним контролем, несе відповідальність залізниця в особі начальника дирекції залізничних перевезень. Відповідно до ч. 2 п. 4.3 вказаної інструкції наявність відбитка календарного штемпеля на документах, зазначених у частині першій цього пункту свідчить про взяття залізницею солідарного зобовязання щодо перевезення товарів (вантажів) та щодо дотримання митних правил. Таким чином підприємством ДП «Одеська залізниця», в особі начальника Одеської дирекції залізничних перевезень, ОСОБА_3 не доставлено до Одеської митниці ДФС 139000 кг товару «залізнорудний концентрат» в строк до 22.12.2014, таким чином перевищено встановлений статтею 95 Митного кодексу України строк доставки товару, що перебуває під митним контролем, митних або інших документів на ці товари, до органу доходів і зборів призначення, митних або інших документів на цей товар більше ніж на 10 (десять) діб, чим вчинено порушення митних правил, яке передбачено ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України. Про дату, час та місце розгляду справи позивач був належним чином повідомлений. Так, листом митниці № 1246/10/15-70-62 від 17.04.2015 року(з повідомленням про вручення) в адресу ОСОБА_1 було направлено запрошення щодо необхідності прибуття до митниці 28.04.2015 року з метою прийняття участі у складанні протоколу про порушення митних правил. Проте, вказаний лист було повернуто митниці з поштовим відправленням з позначкою «За закінченням терміну зберігання». У відношенні гр. ОСОБА_1 складено протокол про ПМП №0398/50004/2015 за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України. Розгляд справи призначено на 20.05.2015 року, про що було сповіщено гр. ОСОБА_1 листом з повідомленням про вручення, про що свідчить реєстр № 81-Одеса на відправлення замовлення пошти Одеської митниці ДФС від 29.04.2015 року та список № 393 згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих поданих в ВПЗ № 78, якому присвоєно номер поштового відправлення № 572. Отже, законні права ОСОБА_1, передбачені ст. 521 МК України митницею не порушені.

Суд, вислухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не обґрунтовані та не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

В судовому засіданні встановлено, що на підставі Постанови в справі про порушення митних правил № 0398/50004/15 від 20 травня 2015 року, прийнятої заступником начальника Одеської митниці ДФС, за результатами розгляду матеріалів про порушення митних правил за ознаками вчинення ОСОБА_1, адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.470 МК України, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 гривень.

Як вбачається з мотивувальної частини вищевказаної Постанови від 20 травня 2015 року, заступником начальника Одеської митниці ДФС встановлено, що 24.11.2014 року Криворізькою митницею ДФС оформлено товар «концентрат залізнорудний агломераційний марка К3» (далі «залізнорудний концентрат») за з.д. накладною № 46699609 по митній декларації типу ЕК 10 РР від 03.11.2014 № 110050002/2014/002863 у з.д. вагонах №№ 56952088, 56349848, 53503314, 53520557, 53522611, 56952948, 62008271, 53186300, 56074263, 56278740, 55332647, 55531578, 61014056 загальною вагою 893200 кг. Відправник: ПАТ «Південний гірничо збагачувальний комбінат» (50026, м.Кривий Ріг). Одержувач: Компанія «Метінвест Інтернешнл СА», вул.Валлін 2, 1201 Женева, Швейцарія. Станцією «Кривий Ріг» Придніпровської залізниці було взяте зобовязання по доставці даного товару у строк до 22.12.2014 до зони діяльності Одеської митниці ДФС. Проте дане зобовязання було не виконано, оскільки товар «залізнорудний концентрат» у вагонах №№ 53186300, 56278740 загальною вагою 139000 кг до станції «Іллічівськ» станом на 24.02.2015 року не прибували (відповідь ДП «Одеська залізниця» від 24.02.2015 (вхідний номер Одеської митниці ДФС від 02.03.2015 № 1627/10-29)). Згідно відповіді ДП «Придніпровська залізниця» від 18.02.2015 № МО-04а/06 (вхідний номер Одеської митниці ДФС № 1471/10-29 від 23.02.2014) відправлені вагони з товаром «залізнорудний концентрат» прибув 24.11.2014 о 919 годині на станцію «Тимково» Одеської залізниці у складі поїзда № 4672-275-4021. Претензії від ТОВ «Метінвест Шиппінг» (м Іллічівськ) до Придніпровської залізниці не надходила. Відповідно до листа ДП «Одеська залізниця» від 24.02.2015 № 7131-01/197 (вхідний номер Одеської митниці ДФС від 02.03.2015 № 1627/10-29) товар «залізнорудний концентрат» був вивантажений на станції «ОСОБА_2 поле» Придніпровської залізниці 30.11.2014 о 1610 годин як товар «вугілля» з з.д. вагонів №№ 53186300, 56278740 згідно електронної з.д. накладної № 40693833, але фактично помилково був відправлений з товаром «залізнорудний концентрат» зі станції «Котовськ» Одеської залізниці до станції «ОСОБА_2 поле» Придніпровської залізниці. Згідно з графою № 10 залізничної накладної № 46699609 станцією призначення є «Іллічівськ» ДП «Одеська залізниця», відповідно залізницею призначення є ДП «Одеська залізниця». Таким чином підприємством ДП «Одеська залізниця», в особі начальника Одеської дирекції залізничних перевезень, ОСОБА_3 не доставлено до Одеської митниці ДФС 139000 кг товару «залізнорудний концентрат» в строк до 22.12.2014, перевищено встановлений статтею 95 Митного кодексу України строк доставки товару, що перебуває під митним контролем, митних або інших документів на ці товари, до органу доходів і зборів призначення, митних або інших документів на цей товар більше ніж на 10 (десять) діб, чим вчинено порушення митних правил, яке передбачено ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України.

Відповідно до п. 2в ст. 91 Митного кодексу України застосовуються до товарів, які переміщуються: від одного пункту, розташованого на митній території України, до іншого пункту, розташованого на митній території України, у тому числі якщо частина цього переміщення проходить за межами митної території України.

Згідно зі статтею 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 475 «Про затвердження Статуту залізниць України» (далі Статут) визначає обовязки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом.

Статтею 6 Статуту встановлено, що накладна основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обовязковою двостороннього письмовою угодою на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони одержувача.

Відповідно до ст. 110 Статуту залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Абзацом 3 п. 12 Правил заявлення та розгляду претензій (ст. 130-137 Статуту) передбачено, що неприбуття одного або декількох вагонів із маршруту (групи), що перевозиться за однією накладною, розглядається як нестача, а не як втрата вантажу.

Статтею 525, 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно до ч.2 ст.192 МК України Перевізники зобовязані доставляти товари у митний орган призначення, а також надати передбачені законодавством документи на них.

Відповідно до ст. 131 Статуту та абзацу 2 п. 1 Правил заявлення та розгляду претензій (ст. 130-137 Статуту) претензії про відшкодування збитків за втрату, нестачу, псування та пошкодження вантажу заявляються залізниці призначення вантажу.

Згідно з п. 2.17 Інструкції про взаємодію посадових осіб митних органів, що здійснюють митні процедури з товарами (вантажами), переміщуваними залізничними вантажними поїздами і працівників залізниць України, затвердженої наказом Державної митної служби України, Міністерства транспорту та звязку України від 18.09.1998 № 1019/1143 (зареєстровано в міністерстві юстиції України від 04.12.1998 № 1157/15848) за втрату чи неналежну доставку товарів, що перебувають під митним контролем, несе відповідальність залізниця в особі начальника дирекції залізничних перевезень.

Відповідно до ч. 2 п. 4.3 вказаної інструкції наявність відбитка календарного штемпеля на документах, зазначених у частині першій цього пункту свідчить про взяття залізницею солідарного зобовязання щодо перевезення товарів (вантажів) та щодо дотримання митних правил.

У відповідності до п. 43 ст. 4 Митного кодексу України до посадових осіб підприємств належать керівники та інші працівники підприємств (резиденти та нерезиденти), які в силу постійно або тимчасово виконуваних ними трудових (службових) обов'язків відповідають за додержання вимог, встановлених цим Кодексом, законами та іншими нормативно-правовими актами України, а також міжнародними договорами України, укладеними у встановленому законом порядку.

Згідно зі ст. 487 Митного кодексу України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Таким чином, з врахуванням процесуальних особливостей адміністративного судочинства, доведення факту неправомірності дій позивача, покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 66 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Оскільки, наявність у діях позивача складу правопорушення підтвердилося в ході розгляду справи, суд вважає необхідним відмовити ОСОБА_1 в задоволені адміністративного позову до Одеської митниці Державної Фіскальної служби України про скасування постанови про порушення митних правил.

На підставі викладеного, керуючись ст. 470 МК України, ст.ст. 7, 11, 12, 17, 69, 71, 86, 159-163, 171-2 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 до Одеської митниці Державної Фіскальної служби України про скасування постанови про порушення митних правил відмовити.

Рішення суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності може бути оскаржене у встановленому законом порядку.

Головуючий: