Справа № 465/6430/15-а
Суддя: Лозинський Б. М.
Дата ухвалення: 2016-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

Іменем України

19.02.2016 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

Головуючого-судді Лозинський Б.М.

секретаря судових засідань- Попика А.Б.

за участі представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ФРА ОСОБА_2

представника відповідача виконавчого комітету ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 комітету Львівської міської ради, ОСОБА_6 районної адміністрації Львівської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення ОСОБА_5 комітету Львівської міської ради № 513 від 17.08.2015р., суд,-

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 17.08.2015 р. №513, яким ОСОБА_7 з метою поліпшення житлових умов надано квартиру №3 «а» по вул. Героїв УПА, 18 в м. Львові та оформлено ордер. В обґрунтування заявленого позову зазначає, що 03.04.2013р. помер ОСОБА_8, який проживав у вказаній квартирі на підставі ордеру на вселення, виданого його батькам. Позивач з 2010 року проживав із померлим у даній квартирі, здійснював витрати на її утримання, проводив ремонтні роботи, купував меблі, а також постійно доглядав за ОСОБА_8, оплатив витрати на його поховання. Зазначає, що квартира №3«а» по вул. Героїв УПА, 18 у м. Львові є єдиним житлом його сімї, проте, рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради №513 від 17.08.2015 р. дану квартиру було надано ОСОБА_7 Вважає, що вказане рішення є незаконним та просить його скасувати.

В судовому засіданні представник позивача- Прокоп Ю.Р. позов підтримала, надала пояснення, аналогічні викладеним, просить позов задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_6 районної адміністрації ОСОБА_2 проти задоволення позову заперечив, просив в задоволенні такого відмовити.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_5 комітету ОСОБА_3 проти задоволення позову також заперечила. Просила у задоволенні такого відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, всебічно, повно та обєктивно дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є безпідставним та задоволенню не підлягає, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно ч.1 ст.104 Кодексу адміністративного судочинства України, особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин, має право звернутися до адміністративного суду з адміністративним позовом.

Згідно ч.1 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України, кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним і неупередженим судом.

Частиною 1 ст.11 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що на підставі заяви ОСОБА_7, враховуючи рекомендацію громадської комісії з житлових питань при виконкомі, за погодженням з постійною комісією житлової політики, постійною комісією депутатської діяльності та законності, рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради №513 від 17.08.2015 року «Про надання квартири сімї першочерговика міської ради» надано квартиру та оформлено ордер ОСОБА_7 черговику Львівської міської ради з 30.12.2005 року №21227, у списку громадян для першочергового надання житла №5033, на кооперативному обліку №14871 з 27.01.2007 року, у списку для першочергового вступу у члени ЖБК №4143, на квартиру №3-а, загальною площею 33,3 кв.м., що складається з однієї кімнати, кухні та комунальних вигод у будинку №18 на вул. Героїв УПА в м. Львові.

Стаття 47 Конституції України встановлює, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Згідно ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать в тому числі, повноваження щодо обліку громадян, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов; розподіл та надання відповідно до законодавства житла, що належить до комунальної власності; вирішення питань щодо використання нежилих приміщень, будинків і споруд, що належать до комунальної власності.

Згідно ст. 42 ЖК УРСР, Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11 грудня 1984 р. N 470, жилі приміщення надаються тільки громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов та внесені до єдиного державного реєстру громадян, які потребують поліпшення житлових умов.

Відповідно до положень ст. 51 ЖК УРСР, жилі приміщення в будинках житлового фонду місцевих Рад народних депутатів надаються громадянам виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів за участю громадської комісії з житлових питань, створюваної при виконавчому комітеті з депутатів Рад, представників громадських організацій, трудових колективів.

Громадянам, які перебувають на квартирному обліку, жилі приміщення надаються в порядку загальної черги, крім осіб, що мають право першочергового одержання жилих приміщень, осіб, які користуються перевагою у строках одержання жилих приміщень, а також інших випадків.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_7 - черговик Львівської міської ради з 30.12.2005 року №21227, у списку громадян для першочергового надання житла №5033 як сімя, що виховує дитину-інваліда, на кооперативному обліку №14871 з 27.01.2007 року, у списку для першочергового вступу у члени ЖБК №4143.

За заявою ОСОБА_7, беручи до уваги рекомендацію громадської комісії з житлових питань при виконкомі, за погодженням з постійною комісією житлової політики, постійною комісією депутатської діяльності та законності, виконавчим комітетом ЛМР було прийнято рішення №513 від 17.08.2015 року «Про надання квартири сімї першочерговика міської ради», яким надано квартиру та оформлено ордер ОСОБА_7, та яке оскаржується позивачем.

З урахуванням вищевикладених норм чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини між сторонами та встановлених обставин даної справи, підтверджених наданими сторонами доказами, суд приходить до висновку про правомірність дій та рішення ОСОБА_5 комітету Львівської міської ради щодо надання квартири ОСОБА_7.

Окрім наведеного, звертаючись до суду з адміністративним позовом, позивач не вказує в чому полягає незаконність рішення виконавчого комітету, не зазначає також конкретно, які саме приписи нормативно-правових актів порушено відповідачем при прийнятті оскаржуваного рішення.

Обставини, викладені в адміністративному позову, на які посилається позивач, що він тривалий час проживав у квартирі №3«а» по вул. Героїв УПА, 18 у м. Львові, здійснював витрати на її ремонт, придбавав меблі жодним чином не вказують на порушення виконавчим комітетом Львівської міської ради, як субєктом владних повноважень, вимог Конституції України та законів України при прийнятті оскаржуваного рішення та не можуть слугувати підставою для задоволення позову.

З врахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що приймаючи оскаржуване рішення ОСОБА_5 комітет ЛМР діяв на підставі та в межах повноважень, в спосіб, передбачений Конституцію та законами України, відтак підстави для задоволення адміністративного позову відсутні.

Керуючись ст.ст.11,71,99,102,128,159,162,163,167 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в:

у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 комітету Львівської міської ради, ОСОБА_6 районної адміністрації Львівської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення ОСОБА_5 комітету Львівської міської ради № 513 від 17.08.2015р. відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя Франківського

районного суду м. Львова ОСОБА_9