Справа № 813/157/16
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2016-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2016 року 10 год. 49 хв. Справа № 813/157/16

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Сакалоша В.М.,

за участю секретаря судового засідання - Козак О.О.,

позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у м. Львові у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції про зобов'язання внесення змін в актовий запис про народження дитини, -

в с т а н о в и в:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, в якій позивач просить суд:

- зобов'язати Міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_2, здійсненого в Книзі реєстрації народжень за №433 від 26.01.2012 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, а саме в графі «Батько» змінити прізвище батька з «ОСОБА_2» на «ОСОБА_3», записавши ОСОБА_3 батьком дитини, а саме батьком ОСОБА_2, у зв'язку з встановленням факту батьківства.

Ухвалою суду від 27.01.2016 року відкрито провадження у справі. Хід розгляду справи відображений в ухвалах суду. В судовому засіданні 22.02.2016 року відповідно до положень ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 30.11.2015 року звернулася до Міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції з заявою, в якій просила відповідача внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_2, а саме в графі «Батько» змінити прізвище батька з «ОСОБА_2» на «ОСОБА_3», у зв'язку з встановленням факту батьківства. Проте, листом вих.№ 06/03-36 від 12.01.2016 року отримала відмову на підставі ч.2 ст.259 ЦПК України та ч.2.13.1 п.2.13 Розділу ІІ Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України №96/5 від 12.01.2011 року. Оскільки, на думку позивача, вирішення питання про внесення змін до актового запису про народження ОСОБА_2.є неможливим в адміністративному порядку, відтак, просить суд вирішити вказане питання в судовому порядку.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не прибув, належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, суд встановив наступне.

30.11.2015 року ОСОБА_1 звернулася до Міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції з заявою про внесення змін до актового запису про народження ОСОБА_2 здійсненого в Книзі реєстрації народжень за №433 від 26.01.2012 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, а саме в графі «Батько» змінити прізвище батька з «ОСОБА_2» на «ОСОБА_3», у зв'язку з встановленням факту батьківства.

12.01.2016 року, на заяву ОСОБА_1, Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції надано відповідь, якою відмовлено у задоволенні заяви, з посиланням на ч.2 ст.259 ЦПК України та ч.2.13.1 п.2.13 Розділу ІІ Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України №96/5 від 12.01.2011 року, у зв'язку з тим, що відсутні підстави для внесення змін до актового запису про народження.

Не погоджуючись з такою відмовою, позивач звернулася до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

При прийнятті рішення судом взято до уваги наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядуванн, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом, який визначає правові та організаційні засади державної реєстрації актів цивільного стану, є Закон України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01.07.2010р. № 2398-VI (надалі - Закон № 2398).

Частиною 1 ст.1 Закону № 2398 визначено, що він регулює відносини, пов'язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, визначає засади діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану.

У відповідності до ст.2 Закону № 2398, актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов'язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб'єктом цивільних прав та обов'язків. Державній реєстрації відповідно до цього Закону підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть.

Органами державної реєстрації актів цивільного стану у відповідності до п.2 ч.1 ст.4 Закону № 2398 є, зокрема, відділи державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану).

Відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження (ч.1 ст.6 Закону № 2398).

Положеннями ч.ч. 1-3 ст.9 Закону № 2398 встановлено, що державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актового запису цивільного стану - документу органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану.

Внесення змін до актового запису цивільного стану регламентовано ст. 22 Закону №2398, а також розділом ІІ «Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання» від 12.01.2011 р. № 96/5 (надалі - Правила).

Внесення змін до актових записів цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав.

Заява про внесення змін до актового запису цивільного стану за формою, наведеною в додатку 1, подається до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника, а у випадках, передбачених статтею 53 Сімейного кодексу України, також до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання першого примірника актового запису про шлюб при пред'явленні паспорта або паспортного документа (п.2.1 Правил).

У відповідності до п.2.6 Правил, разом із заявою про внесення змін до актового запису цивільного стану заявником подаються: свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану, у яких зазначені неправильні, неповні відомості або відомості, які підлягають зміні; інші документи, необхідні для розгляду заяви та вирішення питання по суті.

У разі зберігання актового запису про народження, до якого потрібно внести зміни у зв'язку з визнанням батьківства, в архіві іншого відділу державної реєстрації актів цивільного стану України відділ, який прийняв заяву про визнання батьківства (рішення суду про визнання батьківства, про встановлення факту батьківства), у триденний строк надсилає відповідний запит щодо підтвердження відповідності відомостей у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян даним паперового носія актового запису, що прямо передбачено п.2.8 Правил.

З урахуванням вищевказаних положень, суд дійшов висновку, що законодавцем чітко передбачена можливість надання не конкретного документу для внесення змін до актового запису цивільного стану стосовно встановлення батьківства, а передбачена можливість вибору заявником для подання одного із документів, яким може бути: заява про визнання батьківства; рішення суду про визнання батьківства або про встановлення факту батьківства.

За приписами п.2.12 Правил, на підставі зібраних документів та за наслідками перевірки відділ державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичне представництво чи консульська установа України складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису (або декількох актових записів) цивільного стану або про відмову в цьому за формою, наведеною в додатку 2.

Згідно п.2. ч.2.13.1 Правил, підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 19.10.2015 року по справі №464/6908/15-ц заяву ОСОБА_1 про встановлення батьківства задоволено частково, встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 24.07.2015 року, є батьком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно з ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI від 07.07.2010 р. судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України, що прямо кореспондується із ст.124 Конституції України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Обов'язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається процесуальним законом. Судові рішення інших держав є обов'язковими до виконання на території України за умов, визначених законом, відповідно до міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом.

У відповідності до вимог ст.72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, оскільки рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 19.10.2015 року по справі №464/6908/15-ц (яке набрало законної сили) заяву ОСОБА_1 про встановлення батьківства задоволено частково, встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 24.07.2015 року, є батьком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, а також беручи до уваги, що дане рішення у відповідності до вищевказаних положень «Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання» є підставою для внесення змін до актового запису цивільного стану стосовно встановлення батьківства, то вказана обставина на думку суду є підставою для внесення змін до актового запису про народження ОСОБА_2, а саме в графі «Батько» зміна прізвища батька з «ОСОБА_2» на «ОСОБА_3» у зв'язку з встановленням факту батьківства.

Згідно із положеннями ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1)на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2)з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3)обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4)безсторонньо (неупереджено);

5)добросовісно;

6)розсудливо;

7)з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8)пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9)з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10)своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з частин 1, 3 статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відтак, з урахуванням встановлених обставин справи, положень вищезазначеного законодавства України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 7-11, 14, 69-71, 158, 160-163, 167, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в :

1.Адміністративний позов задовольнити повністю.

2.Зобов'язати Міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_2, здійсненого в Книзі реєстрації народжень за №433 від 26.01.2012 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, а саме в графі «Батько» змінити прізвище батька з «ОСОБА_2» на «ОСОБА_3», записавши ОСОБА_3 батьком дитини, а саме батьком ОСОБА_2, у зв'язку з встановленням факту батьківства.

3.Стягнути на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) сплачений при поданні позову судовий збір у розмірі 551, 21 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції (вул. І.Франка, 157, м. Львів, 79026).

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови виготовлено 29 лютого 2016 року.

Суддя Сакалош В.М.