Справа № 804/4342/13-а
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2016-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2016 року м. Київ К/800/37523/15

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

Олендера І.Я. (доповідача), Карася О.В., Рибченка А.О.,

секретар судового засідання Загородній А.А.,

за участю представника відповідача Кравченко Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області до Державного підприємства «Виробниче об'єднання «Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» про зобов'язання вчинити певні дії, провадження в якій відкрито за касаційною скаргою Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2015 року,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2013 року Державна фінансова інспекція в Дніпропетровській області (далі - позивач, ДФІ) звернулась до суду першої інстанції із позовом, в якому просила зобов'язати Державне підприємство «Виробниче об'єднання «Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» виконати п.п. 3, 4, 7, 9, 10, 12, 14, 16, 17 вимоги Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області від 03.10.2012 року № 04-05-05-15/12170 на загальну суму 2088109,04 грн. шляхом визначеним у вимозі, а саме:

- відшкодувати кошти в сумі 1700259,59 грн., у тому числі шляхом проведення з орендарем претензійно-позовної роботи та перерахувати належну частку орендної плати в сумі 991818,09 грн. та ПДВ в сумі 283376,60 грн. до державного бюджету;

- відшкодувати кошти в сумі 147193,43 грн., у тому числі шляхом стягнення з осіб, винних у проведенні зайвих виплат, шкоду у порядку та розмірі встановленому законодавством;

- відшкодувати кошти в загальній сумі 80180,71 грн., у тому числі шляхом проведення претензійно-позовної роботи;

- відшкодувати кошти в сумі 68175,88 грн., у тому числі шляхом стягнення з осіб, винних у не проведенні претензійно-позовної роботи, шкоду у порядку та розмірі встановленому законодавством;

- відшкодувати кошти в сумі 53103,41 грн., у тому числі шляхом стягнення з осіб, винних у не проведенні претензійно-позовної роботи, шкоду у порядку та розмірі встановленому законодавством;

- відшкодувати кошти в сумі 11490,27 грн., у тому числі шляхом проведення з орендарем претензійно-позовної роботи, з подальшим перерахуванням коштів у сумі 6702,67 грн. до державного бюджету;

- відшкодувати кошти в сумі 4695,27 грн., у тому числі шляхом стягнення з осіб, винних у не проведенні претензійно-позовної роботи, шкоду у порядку та розмірі встановленому законодавством;

- відшкодувати кошти в сумі 2266,38 грн., у тому числі шляхом поновлення в обліку дебіторської заборгованості ЗАТ «Літан» та проведення претензійно-позовної роботи;

- відшкодувати кошти в сумі 20744,1 грн., у тому числі шляхом поновлення в обліку дебіторської заборгованості ДНВП «Текопром» з подальшим проведенням претензійно-позовної роботи.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2015 року, в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Суди попередніх інстанцій мотивували свої рішення тим, що відповідачем надано докази виконання пунктів 4, 7, 9, 10, 12, 14, 16, 17 вимоги Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області від 03.10.2012 року № 04-05-05-15/12170. Крім того, позивачем обрано неналежний спосіб захисту порушених, на його думку, прав, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Не погоджуючись із рішенням судів попередніх інстанцій, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить про їх скасування, як таких, що ухвалені із порушенням норм матеріального та процесуального права, ухвалити нову постанову про задоволення позовних вимог. У доводах касаційної скарги зазначає, що за результатами проведеної позивачем планової ревізії фінансово-господарської діяльності Державного підприємства «Виробниче об'єднання «Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» були встановлені порушення, які зафіксовані в акті перевірки від 20.08.2012 року № 05-21/127. На адресу відповідача направлено обов'язкову до виконання вимогу від 03.10.2012 року № 04-05-05-15/12170 про усунення виявлених ревізією порушень з терміном інформування про вжиті заходи до 03.11.2012 року. Однак, відповідач не виконав в повному обсязі пункти 3, 4, 7, 9, 10, 12, 14, 16, 17 обов'язкової вимоги від 03.10.2012 року № 04-05-05-15/12170.

В запереченнях на касаційну скаргу, відповідач просить залишити її без задоволення, а оскаржувані рішення без змін, оскільки при їх ухваленні суди попередніх інстанцій не допустили порушень норм матеріального чи процесуального права.

Касаційний розгляд справи проведено у відкритому судовому засіданні, відповідно до ст. 221 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Судами попередніх інстанцій встановлено наступні обставини.

ДФІ в Дніпропетровській області було проведено ревізію фінансово - господарської діяльності Державного підприємства «Виробниче об'єднання «Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» період з 01.10.2010 року по 31.05.2012 року.

За результатами зазначеної ревізії було складено акт від 20.08.2012 року № 05-21/127, на підставі якого директору Державного підприємства «Виробниче об'єднання «Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» направлено письмову вимогу від 03.10.2012 року № 04-05-05-15/12170 «Про усунення виявлених ревізією порушень».

В зазначеному акті, зокрема, було зафіксовано допущення позивачем наступних порушень та винесено відповідні вимоги:

- нарахування відповідачем орендної плати за договором оренди № 9649 від 28.03.1996 р., укладеного між ДП «ВО ПМЗ» та СП з ІІ «Татра-Юг» виходячи з залишкової вартості приміщення цеху № 32 корпус № 1, а не із експертної оцінки майна, що є порушенням вимог п. 8 Методики розрахунку орендної плати за оренду державного майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 4 жовтня 1995 р. N 786, із змінами і доповненнями, внаслідок чого недоотримано доходу в сумі 1700259,59 грн., в тому числі: державним бюджетом орендної плати - 991818,09 грн. (70%) без ПДВ, підприємством - 425064,90 грн. (30%) без ПДВ та сума ПДВ, яка підлягає перерахуванню до держбюджету - 283376,60 грн. У зв'язку з чим в п. 3 Вимоги зобов'язано відшкодувати кошти в сумі 1700259,59 грн., в тому числі шляхом проведення з орендарями претензійно-позовної роботи та перерахувати належну частку орендної плати в сумі 991818,09 грн. та ПДВ в сумі 283376,60 грн. до державного бюджету;

- у ході ревізії Дніпропетровського тракторного заводу відокремленого структурного підрозділу ДП «ВО «ПМЗ» (далі - ДТЗ) встановлено списання дебіторської заборгованості ТОВ «Агропромисловий Союз» без вжиття всіх заходів претензійно-позовної роботи, що є порушенням гл. 19 Цивільного кодексу України від 18.03.2004 року № 1618-IV, внаслідок чого підприємством недоотримано доходу в сумі 147193,43 грн, у зв'язку з чим в п. 4 Вимоги зобов'язано відшкодувати кошти в сумі 147193,43 грн., в тому числі шляхом стягнення з осіб, винних у проведенні зайвих виплат, шкоду у порядку та розмірі встановленому ст. ст. 130 - 136 Кодексу законів про працю України;

- підприємством не пред'являються до відшкодування Орендарям витрати із сплати податку на землю, на якій розташоване нерухоме орендоване майно, що є порушенням ст. 1, 2, 5 Закону України «Про плату за землю» від 03.07.1992 року № 2535-ХІІ. Крім того, окремі договори укладено з порушенням ст. 284 Господарського кодексу України, п. 2 ст. 10 Закону України «Про оренду державного і комунального .майна. від 10.04.1992 року № 2І69-ІІ із змінами, а саме: відсутні умови щодо обов'язковості відшкодування орендарями витрат балансоутримувача податку на землю, внаслідок чого безпідставно покрито витрати орендарів в частині податку на землю склали 87699,36 грн. з ПДВ (відшкодовано в ході ревізії 7518,65 грн.), у зв'язку з чим в п. 7 Вимоги зобов'язано відшкодовано кошти в загальній сумі 80180,71 грн., у тому числі шляхом проведення претензійно-позовної роботи з орендарями;

- встановлено списання Філією № 4 ДП «ВО «ПМЗ» дебіторської заборгованості по якій не проводилася претензійно-позовна робота, чим порушено гл. 19 Цивільного кодексу України від 18.03.2004 року № 1618- IV, ст. 3, 4 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» від 22.11.1996 року № 543/96-ВР внаслідок чого підприємством недоотримано доходу в сумі 68175,88 грн., у зв'язку з чим в п. 9 Вимоги зобов'язано відшкодувати кошти в сумі 68175,88 грн., в тому числі шляхом стягнення з осіб, винних не проведенні претензійно-позовної робити, шкоду у порядку та розмірі встановленому ст. ст. 130-136 Кодексу законів про працю України;

- встановлено не відображення в обліку Філією № 4 ДП «ВО «ПМЗ» дебіторської заборгованості за належні надходження від господарської діяльності з ДП «КБ «Південне» (генеральний замовник Компанія «Orbital Science Corporation»), в розмірі не застосованих штрафних санкцій, по яких пройшов термін позовної давності, що є порушенням п. 1 ст. 9 Закону № 996, пп.6, 8, 21 П(с)БО №15, пп. 5, 6 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 10 П(с)БО № 10, внаслідок чого підприємством недоотримано доходу в сумі 53103,41 грн. у зв'язку з чим в п. 10 Вимоги зобов'язано відшкодувати кошти в сумі 53103,41 грн., в тому числі шляхом стягнення з осіб, винних у не проведенні претензійно-позовної робили, шкоду у порядку та розмірі встановленому ст. ст. 130-136 Кодексу законів про працю України;

- в ході ревізії Філії № 1 ДП «ВО «ПМЗ» встановлено заниження орендної ставки за договором оренди з ПП «АРІС», що є порушенням ст. 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 10.04.1992 року № 2269-ХІІ з змінами та доповненнями, п. 7 Методики розрахунку та використання плати за оренду державного майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 року № 786 зі змінами та доповненнями, внаслідок чого недоотримано доходу в сумі 11490,27 грн., у зв'язку з чим в п. 12 Вимоги зобов'язано відшкодувати кошти в сумі 11490,27 грн., в тому числі шляхом проведення з орендарем претензійно-позовної роботи, з подальшим перерахуванням коштів у сумі 6702,67 грн. до державного бюджету;

- встановлено не проведення нарахування Філією № 1 ДП «ВО «ПМЗ» штрафних санкцій (пені) за несвоєчасні розрахунки за договорами оренди, по яких пройшо термін позовної давності для стягнення штрафних санкцій, що є порушенням п. 3, 4 ст. 232 Господарського кодексу України від 16.01.2003 року № 436-ІV, ст. 629, 258 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 року № 435-І, п. 1 ст. 9 Закону № 996, п. 5, 8, 21 П(с)БО №15, внаслідок чого недоотримано доходу в сумі 4695,27 грн., у зв'язку з чим в п. 14 Вимоги зобов'язано відшкодувати кошти в сумі 4695,27 грн., у тому числі шляхом стягнення з осіб, винних у не проведенні претензійно-позовної роботи, шкоду у порядку та розмірі встановленому ст. ст. 130 - 136 Кодексу законів про працю України;

- встановлено зберігання Філією № 1 ДП «ВО «ПМЗ» готової продукції ЗАТ «Літан» без укладання договорів зі зберігання, що є порушенням п. 1 ст. З Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року № 996-ХІV, п. 21 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства Фінансів України від 29.11.1999 року № 290, ст. 1, п. 1, 2 ст. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, внаслідок чого недоотримано доходів на загальну суму 2266,38 грн., у зв'язку з чим в п. 16 Вимоги зобов'язано відшкодувати кошти в сумі 2266,38 грн., у тому числі шляхом поновлення в обліку дебіторської заборгованості ЗАТ «Літан» та проведення претензійно-позовної роботи;

- встановлено списання в обліку дебіторської заборгованості Філією № 1 ДП «ВО «ПМЗ» без вжиття всіх заходів претензійно-позовної роботи та прострочення строків позовної давності щодо заявлення грошових вимог до боржників - ДНВП «Текопром», що є порушенням п. 1, 4 ст. 3 Закону № 996, ст. 509, 610 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 року № 435, п. 21 П(с)БО № 15, ст. 1, п. 1, 2 ст. 2 Положення № 88, внаслідок чого підприємством недоотримано доходу в сумі 20744,1 грн., у зв'язку з чим в п. 17 Вимоги зобов'язано відшкодувати кошти в сумі 20744,1 грн., у тому числі шляхом поновлення в обліку дебіторської заборгованості ДНВП «Текопром» з подальшим проведенням претензійно-позовної роботи.

Оскільки відповідачем, на думку позивача, у встановлений законодавством строк не було виконано вимогу ДФІ в Дніпропетровській області № 04-05-05-15/12170 від 03.10.2012 року контролюючий орган звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що зазначена касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних мотивів.

Позивач зазначає, що відповідачем не виконано пункти 3, 4, 7, 9, 10, 12, 14, 16, 17 вимоги Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області від 03.10.2012 року № 04-05-05-15/12170 на загальну суму 2088109,04 грн., а саме:

- не відшкодовано кошти в сумі 1700259,59 грн., у тому числі шляхом проведення з орендарем претензійно-позовної роботи та перерахувати належну частку орендної плати в сумі 991818,09 грн. та ПДВ в сумі 283376,60 грн. до державного бюджету;

- не відшкодовано кошти в сумі 147193,43 грн., у тому числі шляхом стягнення з осіб, винних у проведенні зайвих виплат, шкоду у порядку та розмірі встановленому законодавством;

- не відшкодовано кошти в загальній сумі 80180,71 грн., у тому числі шляхом проведення претензійно-позовної роботи;

- не відшкодовано кошти в сумі 68175,88 грн., у тому числі шляхом стягнення з осіб, винних у не проведенні претензійно-позовної роботи, шкоду у порядку та розмірі встановленому законодавством;

- не відшкодовано кошти в сумі 53103,41 грн., у тому числі шляхом стягнення з осіб, винних у не проведенні претензійно-позовної роботи, шкоду у порядку та розмірі встановленому законодавством;

- не відшкодовано кошти в сумі 11490,27 грн., у тому числі шляхом проведення з орендарем претензійно-позовної роботи, з подальшим перерахуванням коштів у сумі 6702,67 грн. до державного бюджету;

- не відшкодовано кошти в сумі 4695,27 грн., у тому числі шляхом стягнення з осіб, винних у не проведенні претензійно-позовної роботи, шкоду у порядку та розмірі встановленому законодавством;

- не відшкодовано кошти в сумі 2266,38 грн., у тому числі шляхом поновлення в обліку дебіторської заборгованості ЗАТ «Літан» та проведення претензійно-позовної роботи;

- не відшкодовано кошти в сумі 20744,1 грн., у тому числі шляхом поновлення в обліку дебіторської заборгованості ДНВП «Текопром» з подальшим проведенням претензійно-позовної роботи.

Відповідно до Положення про Державну фінансову інспекцію України, яке затверджено Указом Президента України № 499 від 23.04.2011р. (далі - Положення), Державна фінансова інспекція України (далі - Держфінінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю, та відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших службових осіб підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (підпункт 4 пункту 4 Положення про Держфінінспекцію).

Пунктом 6 зазначеного Положення передбачено, що Держфінінспекція для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також Положенням про Держфінінспекцію передбачено, що у разі, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, Держфінінспекція має право звернутися до суду в інтересах держави.

При цьому необхідно зазначити, що вищенаведені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» (далі - Закон), яким передбачено, що державній контрольно-ревізійній службі надано право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Отже, аналіз вищенаведених норм законодавства дає можливість зробити висновок про те, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень. При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання, але що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги, оскільки такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного суду України постановах від 15.04.2014 року, від 13.05.2014 року від 18.09.2014 року у справах №№ 21-40а14, 21-89а14 та № 21-332а14 відповідно.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідачем надано докази виконання пунктів 3, 4, 7, 9, 10, 12, 14, 16, 17 вимоги Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області від 03.10.2012 року № 04-05-05-15/12170, зокрема, копію відповіді ДП «КБ «Південне» на претензію ДП «ВО ПМЗ ім. О.М. Макарова» від 18.04.2013р. № К-58, копію ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 30.09.2014 року у справі № Б24/2/224/98 про визнання банкрутом ДН ВП «Текопром», копії розрахункових листів, які підтверджують стягнення з заступника начальника від. № 510 Стрелко В.Д. суми середньомісячного заробітку як часткове відшкодування збитків, копії платіжних доручень № 3926 від 16.04.2013 року, № 3692 від 20.02.2013 року, 4154 від 13.06.2013 року, № 2975 від 28.12.2012 року, які підтверджують сплату земельного податку ТОВ «Армекон» та КС «Центральна», копії розрахункових листів, які підтверджують розмір середньої заробітної плати директора К-а № 304 Загреби О.І. та копію довідки про розмір середньої заробітної плати директора К-а № 304 Загреби О.І., копії розрахункових листів, які підтверджують стягнення з директора К-а № 304 Загреби О.І. суми середньомісячного заробітку як часткове відшкодування збитків. Тобто, позивачем усунуто порушення законодавства виявлені під час проведення ревізії.

З огляду на зазначене, суд касаційної інстанції вважає правильними висновки судів попередніх інстанцій, що позивач має право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, і така вимога обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки, що свідчить про те, що питання відшкодування виявлених у ході ревізії збитків, які завдані державі чи об'єкту контролю, повинно вирішуватись шляхом звернення органу державного фінансового контролю з позовом до відповідного об'єкту контролю про стягнення завданих ним збитків. Тобто, позивачем обрано не правильний спосіб захисту порушених, на його думку, прав, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Доводи касаційної скарги спростовуються викладеними вище нормами права та встановленими обставинами справи, у зв'язку з чим відсутні підстави для її задоволення та скасування оскаржуваних судових рішень.

За змістом ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 223 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін.

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваних судових рішень, суди попередніх інстанцій не допустили порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для скасування чи зміни судового рішення.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 220, 221, 223, 224, 231, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2015 року у справі № 804/4342/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної з моменту проголошення та оскарженню не підлягає, може бути переглянута в порядку передбаченому ст.ст. 235 - 244-2 КАС України.

Судді: І.Я. Олендер

О.В. Карась

А.О. Рибченко

Повний текст виготовлено 22.02.2016 року.