Справа № 810/5734/15
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2016-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2016 року м.Київ 810/5734/15

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Панової Г.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Ставищенської районної державної адміністрації Київської області,

Першого заступника голови Ставищенської РДА Київської області Данилішиної Людмили Михайлівни,

Голови Ставищенської РДА Київської області Волошкевича Віталія Андрійовича

про визнання протиправними дії, визнання незаконною відмову, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Ставищенської районної державної адміністрації Київської області (далі - відповідач - 1, Ставищенська РДА), Першого заступника голови Ставищенської РДА Київської області Данилішиної Людмили Михайлівни (далі - відповідач - 2), Голови Ставищенської РДА Київської області Волошкевича Віталія Андрійовича (далі - відповідач - 3) в якому просив суд:

- визнати протиправними дії першого заступника голови Ставищенської районної державної адміністрації Київської області Данилішиної Людмили Михайлівни, які виявилися у наданні незаконної відмови у затвердженні проекту землеустрою на земельну ділянку площею 1,65 га., кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована по АДРЕСА_1;

- визнати незаконною відмову у затвердженні проекту землеустрою на земельну ділянку площею 1,65 га., кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована по АДРЕСА_1;

- зобов'язати голову Ставищенської районної державної адміністрації Київської області Волошкевича Віталія Андрійовича винести розпорядження, яким затвердити проект землеустрою на земельну ділянку площею 1,65 га., кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована по АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він звертався до Ставищенської районної державної адміністрації Київської області з заявами про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва по АДРЕСА_1.

Водночас, листами від 02.06.2015 № С - 40 та від 30.07.3015 № С-111 відповідачами було відмовлено в затвердженні проекту землеустрою.

Як пояснив позивач в ході судового розгляду, не погоджуючись саме з відмовою відповідача-1 від 30.07.3015 № С-111, оскільки при подачі документів ним було дотримано всіх вимог, визначених чинним законодавством, він звернувся до суду.

Крім того, позивач зауважив, що недоліки, вказані Ставищенською районною державною адміністрацією Київської області, у листі від 02.06.2015 № С - 40 були ним виправлені у повному обсязі.

З огляду на зазначене, позивач просив суд визнати незаконною відмову у затвердженні проекту землеустрою на земельну ділянку площею 1,65 га., кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована по АДРЕСА_1, визнати протиправними дії відповідача - 2, які виявилися у наданні такої незаконної відмови та зобов'язати відповідача - 3 винести розпорядження, яким затвердити вказаний проект землеустрою.

Ухвалами Київського окружного адміністративного суду від 21.01.2016 відкрито провадження у справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 18.02.2016.

У судове засідання з'явились позивач, уповноважений представник відповідача - 1 та відповідач - 2.

Відповідач - 3 - Волошкевич Віталій Андрійович у судове засідання не з'явився та явку уповноваженого представника до суду не забезпечив. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Разом з цим надав до суду письмові заперечення на адміністративний позов у яких просив відмовити у забоволенні позовних вимог у повному обсязі та провести судовий розгляд справи за його відсутністю.

У судовому засіданні позивач підтримав доводи викладені в адміністративному позові у повному обсязіта просив позов задовольнити.

Відповідачі адміністративного позову не визнали, надали суду письмові заперечення та просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування доводів заперечень зазначили, що у вказаному проекті землеустрою позивачем було пред'явлено лише документи, що посвідчували його право власності на нежитлові будівлі «Б» та «Д».

Водночас, відповідно до матеріалів, що містяться в проекті землеустрою в межах земельної ділянки, яка відводиться в користування позивачу знаходиться частина будівлі (а саме бетонні конструкції), що має літеру «Е». Разом з цим, як пояснили відповідачі, у зв'язку з тим, що межові знаки (відповідно до Акта про встановлення на місцевості та погодження межі земельної ділянки та передачі на зберігання межових знаків від 18.08.2014) на місцевості відсутні, а позивач на місцевості межові знаки показати не зміг, не можливо з'ясувати чи знаходиться частина будівлі «свинарник» (літ. «Е») на даній земельній ділянці.

Крім того, судовому засіданні відповідачі 1, 2 звернули увагу суду на те, що дозволу на виготовлення технічної документації щодо відведення земельної ділянки в оренду за рахунок земель сільськогосподарського призначення, що знаходяться під літерою «Е» - позивачу Ставищенською районною державною адміністрацією - не надавалось.

З огляду на зазначені обставини, Ставищенською районною державною адміністрацією Київської області листом С - 40 від 02.06.2015 було відмовлено позивачу в затвердженні проекту землеустрою та вказано про необхідність надати документи, що підтверджують право власності позивача на частину будівлі «свинарник» (літ. «Е»).

Відповідачі також зауважили, що копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (індексний номер витягу - 3266484) від 08.05.2013, надана позивачем, не може підтверджувати його право власності на частину будівлі, яка залишилась. Оскільки вказана бетонна конструкція має певну цінність, а тому право власності на неї має підтверджуватись відповідними документами.

Таким чином, як стверджують відповідачі, позивачем не було виконано частину рекомендацій, які зазначались в листі С-40 від 02.06.2015. Отже, Ставищенською районною державною адміністрацією було вдруге відмовлено позивачу в затвердженні проекту землеустрою та повідомлено про це листом С-111 від 30.07.2015 року.

Крім того, у судовому засіданні відповідачі 1 та 2 звернули увагу суду на те, що дозволу на виготовлення технічної документації щодо відведення земельної ділянки в оренду за рахунок земель сільськогосподарського призначення, що знаходяться під літерою «Е» - позивачу Ставищенською районною державною адміністрацією - не надавалось.

Відповідачі, також пояснили, що землевласником (землекористувачем) земельної ділянки, яка відводиться в користування позивачу до теперішнього часу є Ставищенська районна державна адміністрація Київської області, а не позивач, як то зазначено в Акті про встановлення на місцевості та погодження зовнішньої межі земельної ділянки та передачу на зберігання. Отже, оскільки розпорядником земельної ділянки є адміністрація, то відповідачами ставиться під сумнів правомірність передачі межових знаків - позивачу.

Разом з цим, відповідачі зауважили, що крім іншого, позивачу було запропоновано погодити зовнішні межі з власниками суміжних земельних ділянок ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Проте, вказаних рекомендацій позивачем також виконано не було.

Таким чином, відповідачі вважають, що проект землеустрою, наданий для затвердження позивачем не відповідає вимогам чинного законодавства, а тому відмова державного органу є правомірнимою, а позовні вимоги такими, що задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

У зв'язку з цим, суд протокольною ухвалою від 18.02.1016 вирішив подальший розгляд даної справи здійснювати в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов таких висновків.

Як встановлено судом, в січні 2015 року позивач звернувся до Ставищенської районної державної адміністрації з заявою про затвердження проекту землеустрою на земельну ділянку площею 1,65 га., кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована по АДРЕСА_1.

Листом № С-40 від 02.06.2015 Ставищенською районною державною адміністрацією позивачу було повідомлено про відмову в затвердженні проекту землеустрою на вказану земельну ділянку.

В якості підстав для відмови відповідач зазначив про невідповідність поданих позивачем документів вимогам статті 50 Закону України «Про землеустрій», а саме:

згідно графічних матеріалів, які містяться в проекті землеустрою на даній земельній ділянці розташовано три будівлі, проте в проекті землеустрою знаходяться копії документів, що підтверджують право власності заявника лише на дві будівлі;

в кадастровому плані земельної ділянки суміжними землекористувачами зазначається ТОВ «Інтерагроінвест», проте в Акті про встановлення місцевості та погодження зовнішньої межі земельної ділянки та передачі на зберігання межових знаків відсутня відмітка про погодження з ними зовнішньої межі;

відсутні відомості про обчислення площі земельної ділянки.

У вказаному листі адміністрацією було також рекомендовано позивачу виправити вказані недоліки та подати повторно проект землеустрою на затвердження.

04.06.2015 ОСОБА_1 повторно звернувся до Ставищенської районної державної адміністрації з клопотанням про затвердження проекту землеустрою на земельну ділянку площею 1,65 га., кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована по АДРЕСА_1.

До вказаного клопотання позивач надав копію витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, а також копію Акта про встановлення на місцевості та погодження зовнішньої межі земельної ділянки та передачі на зберігання межових знаків.

Листом № С-111 від 30.07.2015 за підписом першого заступника голови Ставищенської районної державної адміністрації Данилішиної Л.М. позивачу було повідомлено про відмову в затвердженні проекту землеустрою на вказану земельну ділянку.

У вказаному листі адміністрацією зазначено, що надана позивачем копія витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (індексний номер 3266484) від 08.05.2013 про припинення права власності не є підтвердженням, що частина будівлі (споруди), що там залишилась є його власністю.

Разом з цим, при виїзді представників Ставищенської районної державної адміністрації по місцю знаходження земельної ділянки не було виявлено межові знаки встановленого зразка, які було передано ОСОБА_1 на зберігання відповідно до Акта про встановлення на місцевості та погодження зовнішньої межі земельної ділянки та передачу на зберігання межових знаків від 18.08.2014 року.

Крім того, позивачу було рекомендовано погодити межі по даному проекту землеустрою з власниками господарських будівель, що знаходяться поруч з земельною ділянкою що відводиться в оренду ОСОБА_1, а саме з ОСОБА_7 та ОСОБА_8

Ставищенською районною державною адміністрацію також було надано рекомендацію щодо усунення вказаних недоліків та подати проект землеустрою з витягом з Державного земельного кадастру до адміністрації.

Не погоджуюсь з вказаним рішенням відповідачів, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходить з такого.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: 1) суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; 2) суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відносини, які виникають між органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами із забезпечення сталого розвитку землекористування регулюються Законом України «Про землеустрій», а також Земельним кодексом України.

Статтею 50 Закону України «Про землеустрій» встановлено, що проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України.

Відповідно до статті 1861 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах населеного пункту або земельної ділянки за межами населеного пункту, на якій розташовано об'єкт будівництва або планується розташування такого об'єкта, подається також на погодження до структурних підрозділів районних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій у сфері містобудування та архітектури.

Аналогічна правова норма закріплена законодавцем і в Законі України «Про місцеві державні адміністрації».

Так відповідно до частини 6 статті 20 цього Закону місцева державна адміністрація погоджує документацію із землеустрою у випадках та порядку, визначених Земельним кодексом України та Законом України "Про землеустрій", щодо відповідності зазначеної документації законодавству у сфері містобудування та архітектури, охорони культурної спадщини.

Частиною 4 статті 1861 Земельного кодексу України передбачено, що розробник за місцем розташування земельної ділянки подає на погодження до зазначених органів оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов'язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов'язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

При цьому суд звертає увагу, що підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Вичерпний перелік вимог до проектної документації землеустрою щодо відведення земельних ділянок визначено в статті 50 Закону України «Про землеустрій».

Так, відповідно до вказаної норми проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають:

1. завдання на розроблення проекту землеустрою;

2. пояснювальну записку;

3. копію клопотання (заяви) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у разі формування та/або зміни цільового призначення земельної ділянки за рахунок земель державної чи комунальної власності);

4. рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у випадках, передбачених законом);

5. письмову згоду землевласника (землекористувача), засвідчену нотаріально (у разі викупу (вилучення) земельної ділянки в порядку, встановленому законодавством), або рішення суду;

6. довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями;

7. матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування (у разі формування земельної ділянки);

8. відомості про обчислення площі земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки);

9. копії правовстановлюючих документів на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці (за наявності таких об'єктів);

10. розрахунок розміру втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва (у випадках, передбачених законом);

11. розрахунок розміру збитків власників землі та землекористувачів (у випадках, передбачених законом);

12. акт приймання-передачі межових знаків на зберігання (у разі формування земельної ділянки);

13. акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності (у разі формування земельної ділянки);

14. перелік обмежень у використанні земельних ділянок;

15. викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки);

16. кадастровий план земельної ділянки;

17. матеріали перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) (у разі формування земельної ділянки);

18. матеріали погодження проекту землеустрою.

При цьому, відповідно до частини 7 статті 1861 Земельного кодексу України органам, зазначеним у частинах першій - третій цієї статті, при погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки забороняється вимагати:

- додаткові матеріали та документи, не включені до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідно до статті 50 Закону України "Про землеустрій";

- надання погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки будь-якими іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями;

- проведення будь-яких обстежень, експертиз та робіт.

Кожен орган здійснює розгляд та погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки самостійно та незалежно від погодження проекту іншими органами, зазначеними у частинах першій - третій цієї статті, у визначений законом строк.

Крім того, згідно з частиною 8 статті 1861 Земельного кодексу України у висновку про відмову погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, має бути надано вичерпний перелік недоліків проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та розумний строк для усунення таких недоліків (який за письмовим проханням розробника проекту може бути продовжений).

Органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, може бути відмовлено у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки лише у разі, якщо не усунено недоліки, на яких було наголошено у попередньому висновку. Не можна відмовити у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з інших причин чи вказати інші недоліки.

Як вже зазначалось, мотувуючи свою відмову у затвердженні проекту землеустрою відповідачем -1 у листі від 02.06.2015 № С-40 були вказані наступні недоліки:

1. згідно графічних матеріалів, які містяться в проекті землеустрою на земельній ділянці (що відводиться в користування позивачу) розташовано 3 будівлі, проте в проекті землеустрою знаходяться документи, що підтверджують право власності заявника лише на 2 будівлі. Таким чином, відповідач-1 зазначив про недотримання заявником вимог (пункту 9) статті 50 Закону України «Про землеустрій», оскільки ним не було надано копій всіх правовстановлюючих документів на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці (за наявності таких об'єктів);

2. в акті про встановлення на місцевості та погодження зовнішньої межі земельної ділянки та передачі на зберігання межових знаків відсутня відмітка про погодження зовнішньої межі з суміжними землекористувачами, а саме ТОВ «Інтерагроінвест» (пункт 12 статті 50 Закону України «Про землеустрій»);

3. відсутні відомості про обчислення площі земельної ділянки (пункт 8 статті 50 Закону України «Про землеустрій»).

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечувалось відповідачами у судовому засіданні, позивачем, з метою усунення зазначених у листі від 02.06.2015 № С-40 недоліків, 06.06.2015 було направлено до Ставищенської РДА клопотання про затвердження проекту землеустрою, копію проекту землеустрою щодо відведення йому земельної ділянки в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Ясенівської сільської ради, а також копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності щодо нежитлової будівлі (свинарник «Е») та копію акта про встановлення на місцевості та погодження зовнішньої межі земельної ділянки та передачі на зберігання межових знаків із відміткою про погодження зовнішньої межі з суміжними землекористувачами, а саме ТОВ «Інтерагроінвест» (а.с. 10-15).

Водночас, розглянувши вказане клопотання позивача та додані до нього документи, Ставищенською РДА листом від 30.07.2015 № С-111 було повідомлено ОСОБА_1 про відмову в затвердженні проекту землеустрою з таких підстав:

1. надана копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності про припинення права власності на нежитлову будівлю (свинарник «Е») не являється підтвердженням того, що частина будівлі, яка там залишилась є власністю заявника;

2. по місцю знаходження земельної ділянки представниками Ставищенської РДА не було виявлено межові знаки встановленого зразка, які були передані ОСОБА_1 на зберігання відповідно до акта про встановлення на місцевості та погодження зовнішньої межі земельної ділянки та передачі на зберігання межових знаків;

3. рекомендовано погодити межі по даному проекту землеустрою з власниками господарських будівель ОСОБА_7 та ОСОБА_5, якими виготовляються проекти землеустрою на земельні ділянки, які знаходяться поруч з земельною ділянкою, що відводиться ОСОБА_1 в оренду.

Крім того, у вказаному листі Ставищенською РДА рекомендовано позивачу надати повторно на затвердження проект землеустрою з виправленими недоліками та витяг з Державного земельного кадастру.

Отже, з аналізу наведеного вбачається, що у вказаному висновку про відмову погодження проекту від 30.07.2015 № С-111 Ставищенською РДА вказано, зокрема, нові недоліки проектної документації, які не були зазначені у первинній відмові від 02.06.2015 № С- 40 (недоліки 2-3).

Проте, суд звертає увагу, що чинним законодавством передбачено право відповідного органу відмовити у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки лише у разі, якщо не усунено недоліки, на яких було наголошено у попередньому висновку. Не можна відмовити у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з інших причин чи вказати інші недоліки.

Водночас, відповідачем - 1 не було дотримано вказаних вимог законодавства та безпідставно вказано позивачу на наявність інших недоліків (недоліки 2-3), ніж було зазначено у первинній відмові.

Відносно доводів відповідача про те, що надана ОСОБА_1 копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності про припинення права власності на нежитлову будівлю (свинарник «Е») не є підтвердженням того, що частина будівлі, яка там залишилась є його власністю, суд зазначає про таке.

Як вже зазначалось перелік недоліків проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є вичерпним.

Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Як встановлено судом, у листі від 02.06.2015 № С - 40 відповідач - 1 зазначав про недотримання заявником вимог (пункту 9) статті 50 Закону України «Про землеустрій», оскільки ним не було надано копій всіх правовстановлюючих документів на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці (за наявності таких об'єктів), зокрема, частини нежитлової будівлі (свинарник «Е») .

При цьому, суд акцентує увагу, що в письмових запереченнях на адміністративний позов відповідачі вказують про те, що чи знаходиться частина будівлі (свинарник «Е») на земельній ділянці, що відводиться в оренду позивачу чітко з'ясувати Ставищенській РДА не вдалося.

Крім того, відповідачами також визнається, що частина будівлі (свинарник «Е») належала на праві власності ТОВ «Інтерагроінвест», проте станом на 08.05.2013 зазначене право власності є припиненим.

Згідно з приписами статті 50 Закону України «Про землеустрій» проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають копії правовстановлюючих документів на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці (за наявності таких об'єктів).

Відповідно до статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" нерухоме майно - земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення.

Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав.

Отже, з наведеного вбачається, що витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності є основним офіційним правовстановлюючим документом на об'єкти нерухомого майна, яким підтверджується право виникнення, переходу або припинення, а також обтяжень на ці об'єкти.

Як вбачається з наданого позивачем витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності право власності на об'єкт нерухомого майна нежитлову будівлю свинарник «Е» (який розташований за адресою: АДРЕСА_1) припинено 08.05.2013 у зв'язку зі знищенням даного об'єкта нерухомого майна.

Зазначені відомості є чинними станом на 02.06.2015.

Крім того, у судовому засіданні відповідачами було надано суду фотокарку, з якої вбачається, що об'єкт нерухомого майна нежитлова будівлю свинарник «Е» (за адресою: АДРЕСА_1) - відсутній, та на цьому місці наявна лише бетонна конструкція.

Відповідачі також пояснили в судовому засіданні, що дійсно, нежитлова будівля свинарник «Е» як об'єкт нерухомого майна на земельній ділянці, що відводиться оренду позивачу - відсутня, проте наяна бетонна конструкція, яка на думку відповідачів має певну грошову вартість.

Отже, судом встановлено, що з огляду на зазначені офіційні дані, а також пояснення сторін, станом на час звернення позивача до Ставищенської РДА про затвердження проекту землеустрою нежитлова будівля свинарник «Е» є знищеною, і право власності на неї припинено. Таким чином, фактично об'єкту нерухомого майна, а саме, нежитлової будівлі свинарник «Е» на даній земельній ділянці фактично немає.

Таким чином, оскільки нежитлова будівля свинарник «Е» є знищеною, право власності на вказаний об'єкт припинено, а бетонна конструкція відповідно не містить ознак нерухомого майна (зокрема визначених у статті 2 статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"), тому відповідач -1 не мав права вимагати у позивача додаткові правовстановлюючі документи на зазначений об'єкт керуючись пунктом 9 статті 50 Закону України "Про землеустрій".

Крім того, суд також вважає за необхідне зазначити, що недоліки 2-3, вказані Ставищенською РДА у висновку про відмову погодження проекту від 30.07.2015 № С-111 не передбачені вимогами законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації, а тому з цих підстав відповідач-1 не мав права відмовити позивачу у погодженні проекту землеустрою.

Суд також зауважує, що Ставищенською РДА всупереч частини 7 статті 1861 Земельного кодексу України було безпідставно рекомендовано позивачу надати витяг з Державного земельного кадастру.

Таким чином, суд дійшов висновку, що рішення про відмову щодо погодження проекту від 30.07.2015 № С-111 є безпідставним та підлягає скасуванню.

Разом з цим, аргументи відповідачів викладені у письмових запереченнях та судовому засіданні, які не були зазначені Ставищенською РДА у висновках про відмову погодження проекту землеустрою від 02.06.2015 № С-40 та від 30.07.2015 № С-111, а саме: про те, що дозволу на виготовлення технічної документації щодо відведення земельної ділянки в оренду за рахунок земель сільськогосподарського призначення, що знаходяться під літерою «Е» - позивачу Ставищенською районною державною адміністрацією - не надавалось не приймаються судом до уваги, оскільки законодавством визначено, що перелік недоліків проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за наявності яких відповідним органом може бути відмовлено у його погодженні є вичерпним та повинен бути зазначений у письмовому висновку, який направляється заявнику рекомендованим листом. Але у листах, такої підстави для відмови у затвердженні проекту землеустрою відповідачем-1 наведено не було, і лише в ході судового розгляду відповідач-1 зазначив, що це було також однією з підстав для відмови.

Крім того, суд звертає увагу, що доводи суб'єкта владних повноважень відносно сумнівів відповідачів щодо правомірності передачі межових знаків - ОСОБА_1 не мають жодного відношення до переліку тих вимог, які визначено в статті 50 Закону України «Про землеустрій» до проектної документації землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Отже, відповідачем-1, 2 не надано суду обґрунтованих доводів, а також належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності прийнятого 30.07.2015 висновку № С-111.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відмова № С-111 від 30.07.2015 у затвердженні проекту землеустрою на земельну ділянку площею 1,65 га., кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована по АДРЕСА_1 була прийнята Ставищенською районною державною адміністрацією без додержання визначених законодавством вимог, а тому вона є протиправною та підлягає скасуванню. При цьому, при скасуванні вказаної відмови, суд на підставі частини другої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України з метою належного захисту прав позивача виходить за межі позовних вимог.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними дій першого заступника голови Ставищенської районної державної адміністрації Київської області Данилішиної Людмили Михайлівни, які виявилися у наданні незаконної відмови у затвердженні проекту землеустрою на земельну ділянку площею 1,65 га., кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована по АДРЕСА_1, суд зазначає про таке.

Чинним законодавством визначено, що свої висновки про погодження проекту землеустрою або про відмову в такому погодженні приймаються відповідним територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин.

У свою чергу, відповідно до пунктів 35-36 Типового регламенту місцевої державної адміністрації (затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 1999 р. № 2263 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 31 жовтня 2007 р. № 1270) місцева держадміністрація організовує в установленому порядку розгляд звернень громадян - пропозицій (зауважень), заяв (клопотань), скарг. Організація розгляду звернень громадян, у тому числі ведення діловодства та проведення особистого прийому громадян, покладається на відповідний структурний підрозділ апарату місцевої держадміністрації.

Порушені у зверненнях громадян питання розглядаються головою місцевої держадміністрації або його заступником (відповідно до розподілу обов'язків), керівником апарату, керівником відповідного структурного підрозділу місцевої держадміністрації. Відповіді на звернення громадян готують структурні підрозділи місцевої держадміністрації або її апарату.

Отже, з аналізу наведених норм законодавства вбачається, що висновки відносно затвердження проекту землеустрою або відмови у його затвердженні приймаються саме органом державної влади, як суб'єктом владних повноважень, а не конкретною посадовою особою цього органу.

Разом з цим, як вбачається зі змісту даної позовної вимоги, позивач просить суд визнати протиправними дії посадової особи держадміністрації, які полягали у наданні незаконної відмови у затвердженні проекту землеустрою.

Проте, суд звертає увагу, що згідно з вимогами чинного законодавства, зокрема статті 50 Закону України "Про землеустрій", відповідні органи державної влади зобов'язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов'язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

Отже, з наведеного вбачається, що погодження проекту землеустрою або відмови у такому погодженні є альтернативним правом держадміністрації, яке приймається даним органом на власний розсуд. Тобто, право на відмову у такому погодженні передбачено приписами чинного законодавтва. Водночас, при розгляді даної справи суд виходить саме з суті та підстав такої відмови і не повинен втручатись у дискреційні повноваження органу (посадової особи).

При цьому, будь яких-інших підстав відносно протиправності дій першого заступника голови Ставищенської районної державної адміністрації Київської області Данилішиної Людмили Михайлівни окрім невідповідності відмови вимогам законодавства, тобто непогодження зі змістом відмови, позивачем в ході судового розгляду справи зазначено не було.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що підстави для визнання дій першого заступника голови Ставищенської районної державної адміністрації Київської області Данилішиної Людмили Михайлівни - відсутні, а тому зазначена позовна вимога задоволенню не підлягає.

Відносно вимоги позивача про зобов'язання голови Ставищенської районної державної адміністрації Київської області Волошкевича Віталія Андрійовича винести розпорядження, яким затвердити проект землеустрою на земельну ділянку, суд зазначає наступне.

Як вже зазначалось, рішення про затвердження проекту землеустрою або відмова в його затвердженні належать до виключної компетенції районної державної адміністрації та приймаються зазначеним органом самостійно.

Крім того, втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян чи їх об'єднань у діяльність територіальних органів центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, пов'язану з погодженням проектів землеустрою, забороняється.

Отже, суд констатує, що прийняття рішення про погодження проекту землеустрою або про відмову в такому погодженні приймається безпосередньо органом державної влади та є виключно дискреційними повноваженнями Ставищенської районної адміністрації Київської області.

Під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Крім того, суд звертає увагу, що завданням адміністративного судочинства, відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого розгляду адміністративних справ.

Таким чином, адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями визначеними статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Отже, вимога позивача про зобов'язання голову Ставищенської районної державної адміністрації Київської області Волошкевича Віталія Андрійовича винести розпорядження - задоволенню не підлягають.

У свою чергу, належним способом захисту порушеного права є зобов`язання відповідача - 1 повторно розглянути проект землеустрою на земельну ділянку площею 1,65 га., кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована по АДРЕСА_1, з урахуванням викладених у даному рішенні висновків, у зв'язку з чим суд вважає за необхідне на підставі частини другої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України вийти за межі позовних вимог.

Статтею 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем - 1, як суб'єктом владних повноважень, не доведено суду правомірність прийнятого рішення № С - 111 від 30.07.2015 про відмову у затвердженні проекту землеустрою на земельну ділянку площею 1,65 га., кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована по АДРЕСА_1.

Враховуючи зазначене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Відповідно до частини третьої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Як встановлено судом, відповідачі не понесли судових витрат, тому вони на їх користь стягненню не підлягають.

Відповідно до статті 97 Кодексу адміністративного судочинства України суд за клопотанням однієї зі сторін визначає грошовий розмір судових витрат, які повинні бути їй компенсовані.

Оскільки позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 1461,60 грн. (за кожну позовну вимогу немайнового характеру по 487,20 грн.), водночас, позов задоволено частково, сума судового збору, яка підлягає стягненню на користь позивача пропорційно до розміру позовних вимог складає 487,20 грн.

Керуючись статтями 11, 14, 69, 70, 71, 128, 158 - 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною та скасувати відмову Ставищенської районної державної адміністрації Київської області № С-111 від 30.07.2015 у затвердженні проекту землеустрою на земельну ділянку площею 1,65 га., кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована по АДРЕСА_1

3. Зобов'язати Ставищенську районну державну адміністрацію Київської області повторно розглянути проект землеустрою на земельну ділянку площею 1,65 га., кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована по АДРЕСА_1 та прийняти відповідне рішення, з урахуванням, викладених у даному рішенні висновків.

4. Стягнути з Державного бюджету України за рахунок асигнувань Ставищенської районної державної адміністрації Київської області на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

5. У задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд.

Згідно з частиною другою статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Панова Г. В.