Справа № 817/3116/15
Суддя: Майор Г.І.
Дата ухвалення: 2016-02-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Недашківська К.М.
Суддя-доповідач:Майор Г.І.
ПОСТАНОВА

іменем України

"29" лютого 2016 р. Справа № 817/3116/15

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Майора Г.І.

суддів: Бучик А.Ю.

Шевчук С.М.,

при секретарі Єфремовій О.С. ,

< розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Рівненської митниці ДФС на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "09" жовтня 2015 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Рівненської митниці ДФС , Державної фіскальної служби України про визнання бездіяльності протиправною та стягнення середнього заробітку,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2015 року ОСОБА_3 (далі - позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Державної фіскальної служби України (далі - відповідач 1), Рівненської митниці ДФС (далі - відповідач 2), в якому просив визнати бездіяльність відповідачів щодо затримки виконання постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 16.12.2013 року у справі № 817/3670/13-а в частині негайного поновлення позивача на роботі протиправною; визнати бездіяльність відповідачів щодо ненарахування та невиплати позивачу середнього заробітку з дня набрання законної сили судовим рішенням 16.12.2013 до дня фактичного виконання судового рішення 14.08.2015 року протиправною; стягнути з відповідачів на користь позивача середній заробіток за час затримки виконання постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 16.12.2013 у справі № 817/3670/13-а про поновлення ОСОБА_3 на роботі за період з 17.12.2013 року по 14.08.2015 рік в розмірі 164256 грн. 30 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 16.12.2013 року скасовано постанову суду першої інстанції та прийнято нове рішення, яким позов ОСОБА_3 до Міністерства доходів і зборів України та Рівненської митниці Міндоходів задоволено частково: визнано незаконним та скасовано наказ Державної митної служби України №1094-к від 30.09. 2013 про звільнення ОСОБА_3 з роботи; поновлено ОСОБА_3 на роботі на посаді заступника начальника Рівненської митниці - начальника служби боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил з 02.10.2013; стягнуто з Рівненської митниці Міндоходів на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 21270,60 грн. без врахування стягнення податків та інших обов'язкових платежів; стягнуто з Рівненської митниці Міндоходів на користь ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 1000 грн.; допущено негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку на користь ОСОБА_3 в межах суми платежу за один місяць у розмірі 8665,80 грн.; в решті позову - відмовлено. Проте, відповідачами не виконано рішення суду в частині негайного поновлення позивача на посаді, що призвело до невиплати останньому заробітку за весь час затримки виконання рішення суду.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2015 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Державної фіскальної служби України щодо затримки виконання рішення Житомирського апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2013 року в частині негайного поновлення ОСОБА_3 на посаді заступника начальника Рівненської митниці - начальника служби боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил.

Визнано протиправною бездіяльність Рівненської митниці Державної фіскальної служби України щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_3 середнього заробітку з 17 грудня 2013 року по день винесення Державною фіскальною службою України наказу про поновлення ОСОБА_3 на посаді - 14 серпня 2015 року.

Стягнуто з Рівненської митниці Державної фіскальної служби України на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час затримки виконання рішення Житомирського апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2013 року за період з 17 грудня 2013 року по 13 серпня 2015 року у розмірі 163862 грн. 40 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Рівненська митниця ДФС звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищевказане рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити частково. В апеляційній скарзі відповідач-2 посилається на незаконність, необ'єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Позивач надав суду письмові заперечення на апеляційну скаргу.

Позивач та представники відповідачів в судове засідання не з'явилися, хоча про дату, час та місце апеляційного розгляду справи були повідомлені належним чином.

24.02.2016 року представник Рівненської митниці ДФС подав клопотання в якому просив відкласти розгляд справи на іншу дату.

29.02.2016 року представник позивача подав заяву в якій зазначив, що з питання розгляду справи покладається на розсуд суду з урахуванням поданих заперечень на апеляційну скаргу, а при наявності можливості розглянути справу 29.02.2016 року в режимі відеоконференції.

Відповідно до ч.4 ст.196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Згідно з ч. 3 ст.122-1 КАС України питання про участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції вирішується судом не пізніш як за п'ять днів до проведення такого судового засідання.

З урахуванням наведеного та враховуючи, що апеляційний розгляд справи вже відкладався колегія суддів уважає за можливе розглянути справу у даному судовому засіданні за відсутності сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законодавства, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_3 звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства доходів і зборів України та Рівненської митниці Міндоходів, в якому просив суд визнати протиправним та скасувати наказ Державної митної служби України від 30.09. 2013 №1094-к про його звільнення із займаної посади 01.10.2013 відповідно до пункту 1 статті 40 Кодексу законів про працю України у зв'язку із реорганізацією Рівненської митниці; поновити його на роботі на посаді заступника начальника Рівненської митниці - начальника Управління боротьби з контрабандою та митними правопорушеннями в Рівненській митниці Міндоходів з 01.10.2013; стягнути з Рівненської митниці Міндоходів на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду у розмірі 10000 грн.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 06.11.2013 у задоволенні позову ОСОБА_3 до Міністерства доходів і зборів України та Рівненської митниці Міндоходів про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди - відмовлено повністю.

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 16.12.2013 рішення суду першої інстанції скасовано; постановлено нове рішення, яким позов ОСОБА_3 до Міністерства доходів і зборів України та Рівненської митниці Міндоходів задоволено частково: визнано незаконним та скасовано наказ Державної митної служби України №1094-к від 30.09. 2013 про звільнення ОСОБА_3 з роботи; поновлено ОСОБА_3 на роботі на посаді заступника начальника Рівненської митниці - начальника служби боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил з 02.10.2013; стягнуто з Рівненської митниці Міндоходів на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 21270,60 грн. без врахування стягнення податків та інших обов'язкових платежів; стягнуто з Рівненської митниці Міндоходів на користь ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 1000 грн.; допущено негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку на користь ОСОБА_3 в межах суми платежу за один місяць у розмірі 8665,80 грн.; в решті позову - відмовлено (а.с. 17).

Відповідно до частини 1 статті 254 КАС України, постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі (частина 5 статті 254 КАС України).

Відповідно до частини 2 статті 14 КАС України, постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України.

Постанова Житомирського апеляційного адміністративного суду по справі №817/3670/13-а набрала законної сили 16.12.2013, а відтак є обов'язковою до виконання на всій території України.

Відповідно до статті 255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

На виконання постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 16.12.2013, Рівненським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист від 21.01.2014 в частині негайного поновлення позивача на посаді.

Наказом голови Державної фіскальної служби України від 14.08.2015 (а.с. 5) позивача поновлено на посаді заступника начальника Рівненської митниці - начальника служби боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил з 02.10.2013; звільнено позивача - заступника начальника Рівненської митниці - начальника служби боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил, в порядку переведення на посаду, віднесену до номенклатури посад начальника Рівненської митниці ДФС, стаття 32 КЗпП України.

З матеріалів справи убачається, що не зважаючи на необхідність негайного поновлення позивача на посаді на виконання рішення суду, наказ про його поновлення був винесений відповідачем -1 лише 14.08.2015, та був отриманий позивачем 21.08.2015 року.

Оскільки, позивач підлягав поновленню на посаді саме за наказом голови Державної фіскальної служби України, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про допущення відповідачем -1 протиправної бездіяльності щодо невиконання рішення суду в цій частині.

Відтак, позовна вимога про визнання бездіяльності обох відповідачів щодо затримки виконання постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 16.12.2013 у справі № 817/3670/13-а в частині негайного поновлення позивача на роботі протиправною, підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до статті 235 Кодексу законів про працю України ( далі - КЗпП України), у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

За правилами частини другої статті 235 зазначеного Кодексу при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Статтею 236 КЗпП України встановлено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Зазначена вище стаття КЗпП України не містить застережень, що власник або уповноважений ним орган не відповідає за затримку виконання рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, якщо працівник не вчинив додаткові дії, в цьому випадку - пред'явлення рішення до примусового виконання, що вказують на його бажання поновитися на роботі.

Частиною другою статті 257 КАС України, встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

При цьому пунктом 3 частини першої статті 256 КАС передбачено, що постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.

Частиною четвертою статті 257 КАС України законодавець обумовив питання примусового виконання судових рішень у порядку, встановленому Законом України від 21 квітня 1999 року №606-ХІV «Про виконавче провадження» (далі - Закон України №606-ХІV).

Цим підкреслюється винятковість саме примусового виконання рішення адміністративного суду.

Відповідно до статті 2 Закону України №606-ХІV, примусове виконання рішень покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Отже, правова природа діяльності органів державної виконавчої служби та її основне призначення полягає саме в примусовому виконанні рішень суду, в тому числі постанов судів про поновлення на посадах у відносинах публічної служби, які набрали законної сили, що і є підставою для негайного їх виконання. Добровільне виконання рішення суду боржником - це його законодавчо встановлений обов'язок. Зокрема, зазначений обов'язок не є похідним від дій особи (подання заяви чи виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження), яку поновлено на роботі. В таких випадках держава в особі органу державної виконавчої служби несе відповідальність за виконання остаточних судових рішень.

При цьому, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 34 Постанови від 6 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Враховуючи те, що постанова Житомирського апеляційного адміністративного суду від 16.12.2013 року в частині поновлення позивача на державній службі добровільно виконана шляхом прийняття наказу лише 14.08.2015, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивач має право відповідно до статті 236 КЗпП України на виплату йому середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення.

Правова позиція щодо даного питання викладена в Постанові Верховного Суду України від 23.06.2015 у справі 2а-3138/10/0370.

Відповідно до частини 1 статті 244-2 КАС України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Водночас, задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку суд першої інстанції дійшов висновку, що стягненню з Рівненської митниці ДФС на користь позивача підлягає середній заробіток за час затримки виконання рішення Житомирського апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2013 року за період з 17 грудня 2013 року по 13 серпня 2015 року у розмірі 163862 грн. 40 коп.

При цьому суд першої інстанції послався на довідку Рівненської митниці від 09.09.2013 року щодо розміру середнього заробітку позивача у сумі 393 грн. 90 коп.(а.с.3).

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині розміру середнього заробітку, що підлягає стягненню з Рівненської митниці ДФС на користь позивача з огляду на таке.

З письмових пояснень Рівненської митниці ДФС убачається, що довідка від 09.09.2013 року №05/50-01-1034 про середньоденний розмір заробітної плати позивача була видана згідно заяви ОСОБА_3 станом на 28.04.2012 року.

Наведене підтверджується змістом довідки від 09.09.2013 року №05/50-01-1034.

31.07.2013 року позивача наказом Державної митної служби України від 12.06.2013 року №1019-к поновлено на посаді заступника начальника Рівненської митниці - начальника служби боротьби з контрабандою та порушенням митних правил.

01.10.2013 року наказом Державної митної служби України від 30.09.2013 року №1094-к позивача звільнено з займаної посади.

Відповідно до пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата, а якщо працівник пропрацював менше двох календарних місяців середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Тому колегія суддів не бере до уваги довідку Рівненської митниці ДФС від 09.09.2013 року №05/50-01-1034 про середньоденний розмір заробітної плати позивача як неналежний доказ з урахуванням дати її видачі.

Згідно довідки Рівненської митниці ДФС від 06 жовтня 2015 року №853/50-17-70-05 розмір середньоденної заробітної плати ОСОБА_3 враховуючи фактично відпрацьований час за період перебування у трудових відносинавх з Рівненською митницею, станом на 01.10.2013 року складає 148,39 грн. Ця довідка відповідає вимогам пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100, та є належним доказом у справі.

Колегія суддів звертає увагу на те, що питання зменшення розміру заробітної плати позивача не є предметом судового розгляду у даній справі.

Таким чином, за час невиконання рішення суду стягненню з Рівненської митниці ДФС на користь позивача підлягає 61 878,63 грн (417 днів х 148,39 грн/день=61878,63 грн) середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі.

За приписами статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно достатті 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати їх та прийняти нову постанову суду.

Згідно статті 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом.

З урахуванням наведеного постанова суду першої інстанції від від 09 жовтня 2015 року підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позову ОСОБА_3.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Рівненської митниці ДФС України задовольнити.

Постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "09" жовтня 2015 р. скасувати та прийняти нову постанову.

Адміністративний позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Державної фіскальної служби України щодо затримки виконання рішення Житомирського апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2013 року в частині негайного поновлення ОСОБА_3 на посаді заступника начальника Рівненської митниці - начальника служби боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил.

Визнати протиправною бездіяльність Рівненської митниці ДФС щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_3 середнього заробітку з 17 грудня 2013 року по день винесення Державною фіскальною службою України наказу про поновлення ОСОБА_3 на посаді - 14 серпня 2015 року.

Стягнути з Рівненської митниці ДФС на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час затримки виконання рішення Житомирського апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2013 року за період з 17 грудня 2013 року по 13 серпня 2015 року у розмірі 61 878 ( шістдесят одна тисяча вісімсот сімдесят вісім) грн. 63 коп.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Г.І. Майор

судді: А.Ю.Бучик

С.М. Шевчук

Повний текст cудового рішення виготовлено "29" лютого 2016 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3-представник позивача ОСОБА_4 АДРЕСА_2

4- відповідачу/відповідачам: Рівненська митниця ДФС України вул.Соборна,104,м.Рівне,33028

5-Державна фіскальна служба України Львівська площа,8,м.Київ,04655

- ,