Справа № 815/201/16
Суддя: Завальнюк І. В.
Дата ухвалення: 2016-02-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/201/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2016 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Завальнюка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» ОСОБА_2, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа - Обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельне товариство «Гарантія Успіху», про визнання протиправними рішення, бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом, в якому просить: 1) визнати протиправним рішення відповідача-1 про визнання нікчемним правочину з перерахування грошових коштів з поточного рахунку НОМЕР_1, який відкрито в Банку, та належать ОК «Житлово-будівельне товариство «Гарантія Успіху», вчинений на підставі платіжного доручення № 57 від 20.03.2015 р. з призначенням платежу «повернення пайового внеску», на поточний рахунок НОМЕР_1, який належить позивачу; 2) визнати протиправною бездіяльність відповідача-1 щодо не включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню за договором банківського рахунку № 340-00 від 03.02.2014 р.; 3) зобов'язати відповідача-1 подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо позивача, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами у ПАТ «Банк «Київська Русь» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та включити його до переліку із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню за Договором № 340-900 від 03.02.2014 р.; 4) зобов'язати відповідача-2 включити позивача до загального реєстру вкладників ПАТ «Банк «Київська Русь», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на його ім'я у ПАТ «Банк «Київська Русь» (далі - банк) згідно договору № 340-00 від 20.03.2015 р. відкрито поточний рахунок НОМЕР_1, на який згідно платіжного доручення № 57 від 20.03.2015 р. перераховано 190000 грн. з призначенням платежу «Повернення пайового внеску». В березні 2015 р. постановою Правління НБУ Банк віднесено до категорії неплатоспроможних, а виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) запроваджено тимчасову адміністрацію. У липні 2015 р. виконавчою дирекцією Фонду розпочато процедуру ліквідації Банку та призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь». У свою чергу, уповноваженою особою Фонду в порушення вимог Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не було включено позивача до переліку та загального реєстру вкладників на відшкодування коштів за рахунок Фонду за вкладом, що зумовило позивача звернутися до суду із вказаним позовом.

До суду з'явився представник позивача, який позовні вимоги із викладених вище підстав підтримав у повному обсязі та просив задовольнити позов.

Представник відповідача-1 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити з підстав, викладених у письмових запереченнях. Так, переказ грошових коштів з рахунку Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельне товариство «Гарантія Успіху» на рахунок позивача здійснено з порушенням вимог п.1 ч.5 ст.36 Закону 4452-VI. Оскільки з 20.03.2015 р. в Банку введено тимчасову адміністрацію, під час якої не здійснюється і задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, виконання вищевказаного платіжного доручення Банком в періоді тимчасової адміністрації є нікчемним правочином з ознаками, передбаченими п.1 ч.5 ст.36, п.7 ч.3 ст.38 Закону № 4452-VI, ст.216 ЦК України. Отже покладені в основу адміністративного позову доводи є безпідставними, оскільки ґрунтуються на правочинах, які є нікчемними в силу закону та не спричиняють наслідків.

Представник відповідача-2 до суду не з'явився, про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник третьої особи на задоволенні позову наполягав.

Згідно ч.6 ст.128 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необґрунтованість адміністративного позову та відсутність підстав для його задоволення.

Судом встановлено, що 03.02.2014 р. між ПАТ «Банк «Київська Русь» та ОСОБА_1 укладений договір банківського рахунку № 340-00, відповідно до якого Банк взяв на себе зобов'язання приймати і зараховувати на поточний рахунок НОМЕР_1, відкритий ОСОБА_1, грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій з рахунком.

20 березня 2015 р. на поточний рахунок ОСОБА_1 згідно платіжного доручення № 57 від 20.03.2015 р. з призначенням платежу «Повернення пайового внеску» було зроблено перерахування грошових коштів в розмірі 190000 грн. з рахунку НОМЕР_1 Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельне товариство «Гарантія Успіху», який відкрито у Банку.

Крім того, судом встановлено, що постановою Правління Національного банку України від 19 березня 2015 року №190 ПАТ «Банк «Київська Русь» було віднесено до категорії неплатоспроможних.

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 19.03.2015р. прийнято рішення №61 про запровадження з 20.03.2015 тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк «Київська Русь».

Тимчасову адміністрацію в ПАТ «Банк "Київська Русь» запроваджено строком на 3 місяці з 20 березня 2015 по 19 червня 2015 року включно.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №116 від 15.06.2015 р. строк тимчасової адміністрації продовжено до 19.07.2015р. включно.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 138 від 17.07.2015 р. розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк «Київська Русь» з відшкодуванням з боку Фонду коштів за вкладами фізичних осіб з 17 липня 2015 року. Уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» призначено ОСОБА_2 строком на 1 рік з 17 липня 2015 р. по 16 липня 2016 р.

На офіційному сайті Фонду опубліковано оголошення, відповідно до якого з 24.07.2015 р. Фонд розпочинає виплати коштів вкладникам Банку. Для отримання коштів вкладники до 03.09.2015 р. включено можуть звертатись до установ банку-агента Фонду - ПАТ «Південний». Виплати гарантованої суми відшкодування здійснюватимуться відповідно до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

З урахуванням викладеного та у зв'язку із тим, що відповідачем не було здійснено дій щодо включення позивача до переліку та Загального реєстру вкладників на відшкодування коштів за рахунок Фонду за вкладом, позивач звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв'язок у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги не підлягаючими задоволенню у зв'язку з наступним.

З огляду на матеріали справи, кредитор ПАТ «Київська Русь» - обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельне товариство «Гарантія Успіху», наступного дня (20 березня 2015 року) після прийняття Правлінням Національного банку України рішення від 19 березня 2015 року про віднесення банку «Київська Русь» до неплатоспроможних, перевів на рахунки у тому ж Банку п'яти фізичних осіб (у тому числі позивача) грошові кошти у межах суми граничного розміру відшкодування коштів фізичним особам за вкладами (до 200000 гривень).

Вищенаведене перерахування було зумовлено тим, що ініціатор зазначених операцій юридична особа - ОК «ЖБТ «Гарантія Успіху» є кредитором сьомої черги (ст. 52 Закону), і відповідно, з огляду на незадовільний стан платіжної дисципліни ПАТ «Київська Русь», для таких клієнтів існували ризики щодо незадоволення кредиторських вимог в ході ліквідації Банку та реалізації його майна. У зв'язку із цим ОК «ЖБТ «Гарантія Успіху» ініціював перерахування з власного рахунку на рахунки п'яти фізичних осіб, у тому числі позивача, грошових коштів, що є необхідним для подальшого відшкодування грошових коштів Фондом отримувачам зазначених переказів.

Тобто за таких умов, вищенаведений правочин, за яким здійснювалося зарахування коштів на рахунок позивача (фізичної особи) від юридичної особи, яка є кредитором Банку, та яка (юридична особа) не могла розраховувати на відшкодування коштів за рахунок Фонду з огляду на статус кредитора, мало наслідком надання Банком кредитору - ОК «ЖБТ «Гарантія Успіху» переваги перед іншими кредиторами. При цьому така перевага полягала у можливості отримати відшкодування коштів за рахунок Фонду через третіх осіб.

Фонд та його уповноважена особа визнали вищенаведений правочин нікчемним на підставі п.7 ч. 3 ст. 38 вищенаведеного Закону, відповідно до якого правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, якщо банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що вищенаведений правочин, за яким здійснювалося перерахування коштів на рахунок позивача - фізичної особи з рахунку юридичної особи, що є одночасно кредитором Банку, надає позивачу, як вкладнику та зазначеній юридичній особі переваги перед іншими кредиторами, а отже такий правочин є нікчемним.

З урахуванням наявності усіх необхідних умов для визнання вищенаведеного правочину нікчемнім, невключення Фондом і його уповноваженими особами позивача до переліку вкладників та загального реєстру вкладників є правомірним.

Крім того, позивач просить суд зобов'язати вчинити певні дії уповноважену особу Фонду саме на тимчасову адміністрацію ПАТ «Банк «Київська Русь» - ОСОБА_2 Втім, позивач звернувся з даним позовом до суду 14.01.2016 року, а рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 17.07.2015 року № 138, з 17.07.2015 року було припинено тимчасову адміністрацію у ПАТ «Банк «Київська Русь», припинено повноваження уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації - ОСОБА_2, розпочато процедуру ліквідації Банку та призначено відповідну уповноважену особу на ліквідацію Банку.

Таким чином, на момент подачі даного позову, уповноваженої особи Фонду на здійснення саме тимчасової адміністрації (ОСОБА_2) вже не існувало, як суб'єкта владних повноважень, у зв'язку із чим суд не може розглянути вимоги щодо зобов'язання вчинити певні дії суб'єкта владних повноважень, якого вже не існує.

З огляду на адміністративний позов, позивач вважає, що уповноважена особа Фонду на тимчасову адміністрацію - ОСОБА_2 прийняв рішення щодо нього, яке оформлене листом від 20 липня 2015 року № 923/01-7829, який виготовлено на бланку ПАТ «Банк «Київська Русь» та підписано - керуючим Чорноморською філією ПАТ «Банк «Київська Русь» Торган О.В.

Відповідно до ч. 5 ст. 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.

Частиною 1 ст. 36 вищенаведеного Закону передбачено, що з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Протягом 15 днів, але не пізніше строків, встановлених Фондом, керівники банку забезпечують передачу уповноваженій особі Фонду печаток і штампів, матеріальних та інших цінностей банку, а також протягом трьох днів - передачу печаток і штампів бухгалтерської та іншої документації банку. У разі ухилення від виконання зазначених обов'язків винні особи несуть відповідальність відповідно до закону.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 46 того ж Закону передбачено, що з дня початку процедури ліквідації банку припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів)) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється. Керівники банку звільняються з роботи у зв'язку з ліквідацією банку.

Таким чином, з дня започаткування процедури тимчасової адміністрації та ліквідації керівництво банків не має прав на прийняття рішень від імені банків (у тому числі на підписання офіційних документів - листів), як і від імені Фонду. Такими правами володіє сам Фонд та його уповноважені особи.

В той же час судом встановлено, що процедура тимчасової адміністрації була запроваджена в Банку з 20 березня 2015 року, а процедура ліквідації з 17 липня 2015 року. Тобто станом на 20 липня 2015 року керівництво Банку (більш ніж три місяці) не мало будь-яких прав на підписання будь-яких документів, у зв'язку з припиненням своїх повноважень. Отже вищенаведений лист не є рішенням саме уповноваженої особи Банку щодо позивача.

Крім того, Фонд може включити будь-яку особу до загального реєстру вкладників виключно на підставі наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників, що мають право на відшкодування (ч. 5 ст. 27 Закону). Позивач не був включений уповноваженою особою Фонду до такого переліку. Отже саме у Фонду не виникло обов'язку включення позивача до Загального реєстру.

Згідно сталої практики, суд захищає вже порушені права та не може захищати їх від можливих порушень в майбутньому. Тобто, якщо позивач додатково потрапить до Переліку, складеного уповноваженою особою Фонду, - лише в цьому разі виникне обов'язок щодо його внесення до Загального реєстру.

Таким чином, будь-яких підстав для зобов'язання Фонду внести позивача до Загального реєстру не існує, у зв'язку з відсутністю порушень прав позивача у зазначеній частині спірних правовідносин саме Фондом.

Вирішуючи спір, суд також враховує висновок колегії суддів Судової палати в цивільних справах Верховного Суду України, викладений у постанові від 20 січня 2016 року по справі № 6-3133цс15, відповідно до якого згідно з ч.3 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після призначення уповноваженої особи Фонду, є нікчемними.

При цьому відповідно до ч.1 ст.244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України.

Згідно з ч.4 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду України, враховуються іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Аналізуючи вищенаведені нормативно-правові акти, суд дійшов висновку, що єдиною підставою для включення позивача до загального реєстру має бути наявність позивача у складеному Уповноваженою особою переліку вкладників або в наданій Уповноваженою особою додатковій інформації про вкладників.

Таким чином, процедура відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами складається з визначених законодавством етапів та потребує вчинення уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відповідних дій.

Беручи до уваги те, що правочини щодо безготівкового перерахування суми 190000 грн. 20.03.2015 р. здійснений після призначення уповноваженої особи Фонду, тобто не уповноваженими органами управління Банку, останній в силу ч.1, ч.3 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є нікчемним, що унеможливлює настання наслідків у вигляді виплати гарантованої суми відшкодування, у зв'язку із чим позов до задоволення не підлягає.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже суд приходить до висновку про те, що заявлені в даному адміністративному позові позовні вимоги до задоволення не підлягають, оскільки є безпідставними та не ґрунтуються на приписах законодавства, що регулює спірні правовідносини.

Керуючись ст.ст.128, 158-163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» ОСОБА_2, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа - Обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельне товариство «Гарантія Успіху», про визнання протиправними рішення, бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії постанови.

Суддя І.В. Завальнюк