Справа № 810/3160/15
Суддя: Міщук М.С.
Дата ухвалення: 2016-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/3160/15 Головуючий у 1-й інстанції: Щавінський В.Р.
Суддя-доповідач: Міщук М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді суддів: при секретарі Міщука М.С. Бєлової Л.В., Гром Л.М. Доценку О.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 на постанову Київського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2015 року у справі за адміністративним позовом Бориспільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 про стягнення податкової заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

09 липня 2015 року Бориспільська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області звернулось до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_5, в якому просить стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 податковий борг в розмірі 7890,00 грн. на користь держави, в особі Бориспільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2015 року адміністративний позов задоволено.

В апеляційній скарзі про скасування постанови ОСОБА_5 (надалі також апелянт) зазначає, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини справи, у зв'язку з чим суд дійшов помилкових висновків. Зокрема, судом першої інстанції не досліджено, що податкові зобов'язання за податковими деклараціями від 20.03.2015 року та 20.04.2015 року були сплачені апелянтом, а декларацію за 12.01.2014 року за № апелянтом взагалі не подавалась, у зв'язку з наведеним необґрунтованими є нарахування пені, а в декларації про майновий стан і доходи фізичних осіб неможливо ідентифікувати її номер та дату.

Відповідно до частини 1 статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оскільки, будучи належним чином повідомлені про час та місце судового засідання позивач та відповідач в судове засідання не з'явились, фіксування звукозаписувального засобу при розгляді справи не здійснювалось.

Перевіривши за матеріалами справи наведені у скарзі доводи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи Бориспільська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області (надалі також Бориспільська ОДПІ) просить стягнути податковий борг самостійно визначений ОСОБА_5 у поданих ним податкових деклараціях з податку на додану вартість від 12.01.2014 року за № , від 20.03.2015 року за № , від 20.04.2015 року за № , з податку на доходи фізичних осіб у податковій декларації про майновий стан і доходи від 23.01.2015 року № 7 та відповідно нараховану пеню відповідно до КОР.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_5 самостійно задекларував податкові зобов'язання однак не сплатив податок, а податковий орган вжив всіх необхідних заходів для погашення податкового зобов'язання.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

В обґрунтування позовної заяви Бориспільська ОДПІ зазначає, що підставою виникнення податкового зобов'язання є податкові декларації з податку на додану вартість від 12.01.2014 року за № , від 20.03.2015 року за № , від 20.04.2015 року за № , податкова декларація про майновий стан і доходи від 23.01.2015 року № 7.

Однак, як встановлено колегією суддів, матеріали справи не містять податкових декларацій вартість від 12.01.2014 року за № , від 20.04.2015 року за № .

В свою чергу в матеріалах справи із зазначених податкових декларацій наявні лише декларація від 20.03.2015 року за № , від 23.01.2015 року № 7.

До матеріалів справи додано також податкові декларації з податку на додану вартість від 12.01.2015 року та від 02.04.2015 року.

З урахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку про неповне дослідження матеріалів справи судом першої інстанції.

Крім того, суд першої інстанції дійшов хибних висновків, що податковий орган вжив всіх необхідних заходів для погашення податкового зобов'язання з огляду на наступне.

В матеріалах справи наявна копія податкової вимоги від 26.07.2014 року № 677-25, на підтвердження належності направлення її апелянту суду надано копію поштового відправлення та довідку Укрпошти, з якої вбачається, що поштове відправлення повернуто відправнику у зв'язку з «закінченням терміну зберігання»(а. с. 8).

З наданої копії поштового відправлення вбачається, що податкова вимога направлялась ОСОБА_5 за адресою «АДРЕСА_1», однак, фактичною адресою ОСОБА_5 є АДРЕСА_2.

У відповідності до статті 58 ПК України податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення.

Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її законному представникові або надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого її місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

У разі якщо вручити податкове повідомлення - рішення неможливо через помилку, допущену контролюючим органом, податкове повідомлення - рішення вважається таким, що не вручено платнику податків.

Пунктом 59.1 статті 59 ПК України визначено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно з пунктом 59.4 статті 59 ПК України податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до пункту 59.5 статті 59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

У зв'язку з тим, що вручити податкову вимогу неможливо через помилку, допущену контролюючим органом, податкова вимога вважається такою, що не вручено платнику податків.

Крім того, апелянтом на спростування позовних вимог надано копії платіжних доручень від 03.04.2015 року № 225 на суму 3168,86 грн. та від 27.04.2015 року № 292 на суму 1698,00 грн. з призначенням платежів: сплата податку на додану вартість за лютий та за березень 2015 року, які не були враховані податковим органом при поданні позову до суду та судом першої інстанції при прийнятті рішення.

Більш того, в матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення апелянта про розгляд справи в суді першої інстанції та вручення ухвали про відкриття провадження із інформацією про його процесуальні права та обов'язки.

З урахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку, що контролюючим органом не було вжито всіх передбачених податковим законодавством заходів для погашення податкового боргу, позовні вимоги є необґрунтованими, а отже не підлягають задоволенню.

Таким чином, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, зроблені з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку із чим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити.

Керуючись статтями 41, 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 задовольнити.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2015 року скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя

Судді:

Головуючий суддя Міщук М.С.

Судді: Гром Л.М.

Бєлова Л.В.