Справа № 170/379/15-а 2-а/170/20/15
Суддя: Сапіга Віталій Петрович
Дата ухвалення: 2016-02-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2016 р. Справа № 876/7312/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів

головуючого-судді Сапіги В.П.
суддів: Левицької Н.Г., Обрізка І.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шацького районного суду Волинської області від 22.06.2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до тимчасово виконуючого обов`язки військового комісара Любомльського об`єднаного районного військового комісаріату Волинської області Гузя Романа Андрійовича, третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до т.в.о. військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови №24 від 29.05.2015 року про притягнення до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 210-1 КУпАП.
В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що вказаною постановою його визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст.210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 510 грн. Однак, дану постанову вважає необґрунтованою, винесеною з порушенням вимог Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Також при розгляді справи не були з`ясовані обставини, які б свідчили про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.210-1 КУпАП.
Постановою Шацького районного суду Волинської області від 22.06.2015 року в позові відмовлено з тих підстав, що відповідач довів правомірність своїх дій, які полягали у притягненні позивача до адміністративної відповідальності.
Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, вказуючи при цьому на те, що постанова суду прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема висновки суду не відповідають обставинам справи. Так апелянт зазначає, що судом не враховано, що в послідуючому за викликом з`являвся до Любомильського ОРВК.
Тому апелянт вважає, що постанову суду необхідно скасувати та постановити нову за якою задовольнити позовні вимоги.
Особи, які беруть участь у справі, належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи в судове засідання не прибули, а тому колегія суддів, у відповідності до п.п. 1, 2, ч.1 ст. 197 КАС України, вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки таке можливе на основі наявних у ній доказів.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення обставин справи, правильність їх юридичної оцінки, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно відхилити з наступних мотивів.
Суд першої інстанції встановив, що постановою т.в.о. військового комісара Любомльського ОРВК Волинській області ОСОБА_2 №24 від 29 травня 2015 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 210-1 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 510 грн.
Оскаржуваною постановою встановлено, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 31.03.2015 року о 13.37 відкрито, в присутності свідків, відмовився отримати повістку про виклик до Любомльського ОРВК від представників групи оповіщення для проходження медогляду та оформлення військово-облікових документів у зв`язку з тим, що він перебуває на обліку військовозобов`язаних і підлягає призову на військову службу під час мобілізації. У зв`язку з цим ОСОБА_1 був у присутності свідків усно оповіщений про виклик до Любомльського ОРВК на 09 год. 01.04.2015 року, отже належним чином повідомлений про виклик, про що уповноваженими особами складено відповідні документи. Однак 01.04.2015 року правопорушник за вказаним викликом до Любомльського ОРВК не з`явився, чим порушив вимоги статей 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» і вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 210-1 КУпАП.
Статтею 251 КУпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Не спроможними є твердження апелянта, що постанова прийнята з порушенням вимог ст.ст.268, 280 КУпАП, оскільки з наведеного необхідно вказати, що відповідач відобразив дане правопорушення в протоколі про адміністративне правопорушення №24 від 27.05.2015 року.
Разом з тим необхідно зазначити, що ОСОБА_1 вважає себе належним чином не оповіщеним про виклик до військового комісаріату на 01.04.2015 року для проходження медичного огляду і що цю обставину може підтвердити свідок ОСОБА_3 , який 31.03.2015 року був на прийомі в лікаря, коли приходили особи вручати йому повістку.
Допитаний судом в якості свідка ОСОБА_3 пояснив, що 31.03.2015 року у період з 13 год. до 14 год. був на прийомі в лікаря-стоматолога ОСОБА_1 та , що в цей період часу в кабінет лікаря заходили три особи чоловічої статі, двоє з яких були у камуфляжній формі, один у формі працівника міліції. Останні пропонували ОСОБА_1 отримати якісь документи і розписатися, мова йшла про якусь повістку, в суть розмови свідок не вникав. Після цього вказані особи в кабінеті лікаря складали певні документи.
Стаття 210-1 КУпАП передбачає відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію та частина перша наведеної норми передбачає відповідальність у виді штрафу в розмірі від десяти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Інструкцією про порядок вручення повісток, мобілізаційних розпоряджень військовозобовязаним запасу, призовникам та Інструкцією про порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженими наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 від 30.03.2015 року №39, повістки про виклик до військового комісаріату є однією з форм оповіщення військовозобов`язаних під час та у зв`язку з проведенням мобілізації. Для вручення повісток можуть залучатися, зокрема, військовослужбовці військових комісаріатів, а також інші уповноважені особи. учасники спільних груп оповіщення, які сформовані за участю, у тому числі, правоохоронних органів. Перед врученням повістки особа, яка вручає повістку про виклик повинна, зокрема, представитися, усно довести до відома текст, зазначений у повістці, та запропонувати особі отримати повістку про виклик. Особа зобов`язана отримати повістку про виклик та розписатися на нижній частині даного документа, яка відділяється від основної частини повістки та є підтвердженням вручення документа адресату. У разі відмови адресата від одержання повістки про виклик, уповноважені особи, які є представниками групи оповіщення, роблять на такому документі відповідну відмітку і складають акт про відмову від отримання повістки про виклик та усне доведення до відома адресата змісту повістки про виклик до військового комісаріату.
Рішенням Шацького районного суду Волинської області від 05.05.2015 року у справі №170/222/15-а за позовом ОСОБА_1 до т.в.о. військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення №1 від 31.03.2015 року, яке набрало законної сили, встановлено такі обставини. З пояснень ОСОБА_1 , та свідків судом установлено, що 31.03.2015 року за місцем роботи позивача уповноважені особи запропонували йому отримати повістку про виклик до Любомльського ОРВК на 01.04.2015 року на 09 год. для проходження медичної комісії і уточнення облікових даних, що підтверджується також документами справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 . За результатами спілкування 31.03.2015 року уповноважених осіб та ОСОБА_1 з приводу вручення останньому повістки, уповноваженими особами було засвідчено відмову ОСОБА_1 отримати вказану повістку про виклик до Любомльського ОРВК на 01.04.2015 року та складено відповідний акт, а також складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 210-1 КУпАП від 31.03.2015 року та засвідчено відмову ОСОБА_1 отримати повістку про розгляд відносно нього справи про адміністративне правопорушення о 17 год. 31.03.2015 року в приміщенні Любомльського ОРВК, що підтверджується поясненнями представника третьої особи ОСОБА_5 , показаннями свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та відповідними документами справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 .
Стаття 72 КАС України, зокрема, передбачає, що обставини, встановлені судовим рішення в адміністративні справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Тому, необхідно погодитись з висновком суду першої інстанції, що відповідно до положень ч. 1 ст. 72 КАС України обставини про оповіщення ОСОБА_1 про виклик до військового комісаріату на 01.04.2015 року та складання уповноваженими особами відповідних документів про його відмову отримати повістку про виклик не доказуються при розгляді даної справи.
Також факт неявки військовозобов`язаного ОСОБА_1 за викликом на 09 год. 01.04.2015 року до Любомльського ОРВК, у тому числі протягом цього робочого дня, підтверджується актом від 27.05.2015 року та фактичними обставинами, викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення від 27.05.2015 року за №24.
З наведеного необхідно погодитись з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_1 правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.210-1 КУпАП та стягнення накладено в межах санкції даної норми КУпАП.
Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, виконав покладений на нього обов`язок щодо доказування правомірності прийнятого рішення.
Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
В зв`язку з цим, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції при вирішенні даної справи всебічно, повно та об`єктивно встановив обставини справи, дослідив та оцінив всі докази, які містяться в матеріалах справи.
З огляду на таке, наведені в апеляційній скарзі доводи не викликають сумнівів щодо правильності висновків суду першої інстанції та застосування норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст. 160, п.п.1,2 ч.1 ст.197, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, ст.205, ст.206, ст. 254 КАС України, суд апеляційної інстанції

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Шацького районного суду Волинської області від 22.06.2015 року у справі №170/379/15а без змін.

Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В.П.Сапіга

Судді Н.Г. Левицька

І.М. Обрізко