Справа № 817/3443/15
Суддя: Жуковська Л.А.
Дата ухвалення: 2016-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/3443/15

26 лютого 2016 року 14год. 27хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Жуковської Л.А. за участю секретаря судового засідання Сисун Н.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: ОСОБА_1 ,

відповідача: представник Вознюк О.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
до Військової частини НОМЕР_1
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій

ВСТАНОВИВ :
ОСОБА_1 звернувся з позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним і скасування рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , затвердженого командиром в/ч НОМЕР_1 , в частині пункту 2 протоколу № 27 від 10 жовтня 2008 року про зняття ОСОБА_1 з квартирного обліку; зобов`язання військової частини НОМЕР_1 поновити ОСОБА_1 на квартирному обліку та в списку першочергового отримання житла за тим порядковим номером, за яким він рахувався до моменту зняття його з квартирного обліку 10 жовтня 2008 року.

У поданій заяві про уточнення позовних вимог просить суд визнати протиправним і скасувати п.2 протокольного рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 10 жовтня 2008 року № 27 про зняття його з квартирного обліку та виключення зі списку осіб, які користуються правом першочергового одержання житла, зобов`язати військову частину НОМЕР_1 поновити його на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов, та включити до спису осіб, що користуються правом першочергового одержання житлових приміщень з 10.11.1996 року. Заява була судом прийнята.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 10 жовтня 2008 року житловою комісією військової частини НОМЕР_1 його було знято з квартирного обліку без попереднього повідомлення про дату запланованого засідання житлової комісії з розгляду даного питання та без подальшого інформування його про прийняття такого рішення. Вважає, що відповідач був зобов`язаний повідомити його про дату засідання житлової комісії, а у випадку його відсутності на даному засіданні повідомити про прийняте житловою комісією рішення.

При цьому вказує, що до червня 2015 року не знав про зняття його з квартирного обліку за попереднім місцем проходження служби, тому і не ставав на квартирний облік під час проходження навчання в Національній академії оборони України у м. Києві. На даний час, будучи звільненим з військової служби у запас, позбавлений права ставати на квартирний облік військовослужбовців та отримати житло, на яке має право в силу наявної у нього вислуги на військовій службі більше 20 років.

У судовому засіданні позивач позов підтримав, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив позовні вимоги задовольнити повністю.

Представник відповідача позов не визнав та пояснив, що позивача було знято з квартирного обліку у зв`язку з вибуттям до нового місця служби відповідно до вимог п.3.12 Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженої Наказом Міністра оборони України від 06.10.2006 № 577 (яка була чинна на час прийняття спірного рішення, далі Інструкція № 577). При цьому погодився, що житлова комісія була зобов`язана повідомити особу, питання щодо якої розглядалося на засіданні комісії, а у випадку відсутності даної особи на засіданні комісії надіслати йому у встановлений законом строк прийняте рішення. Проте про оскаржене рішення позивач дізнався лише у червні 2015 року.

Просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення повністю з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу на офіцерських посадах з 1993 року, а з червня 2006 року на посаді командира в/частини НОМЕР_1 (м. Дубно) (а.с.53).

5 грудня 2006 року протокольним рішенням № 7 житлової комісії в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_1 було зараховано на квартирний облік складом сім`ї одна особа та включено до спису осіб, що користуються правом першочергового одержання житлових приміщень з 10.11.1996 року (а.с.57-59). Вказане рішення було прийняте з урахуванням попереднього часу перебування позивача на квартирному обліку в інших військових частинах відповідно до вимог п.26 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого Постановою КМ України від 03.08.2006 року №1081 (далі Порядок №1081).

27.08.2007 року відповідно до наказу тво командира в/частини НОМЕР_1 №195 ОСОБА_1 вибув до Національної академії оборони України у зв`язку з зарахуванням слухачем на денну форму навчання (а.с.69).

Пунктом 2 протокольного рішення №27 житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , затвердженим 10 жовтня 2008 року командиром військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_1 було знято з квартирного обліку та виключено з списків першочергового отримання житла в зв`язку з вибуттям до нового місця служби в інший гарнізон на підставі п.3.12 Інструкції №577 (а.с.9, 60 61).

19 серпня 2014 року наказом Міністра оборони України (по особовому складу) № 474 полковника ОСОБА_1 відповідно до п. «б» ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» було звільнено з військової служби у запас за станом здоров`я. Вислуга років позивача у Збройних Силах України становить 25 років (а.с.8).

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 28.08.2014 за № 159 позивача було виключено зі списків частини та направлено на військовий облік до Дубенсько Радивилівського ОВК. У цьому наказі також зазначено, що під час проходження служби у військовій частині НОМЕР_2 позивач постійним житлом від МО України не забезпечувався, на квартирному обліку об`єднаної житлової комісії Тилу, Озброєння та Головного управління оперативного забезпечення Збройних Сил України ОСОБА_1 не перебував (а.с.48).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступного.

Статтею 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі Закон № 2011-XII) встановлено, що соціальний захист військовослужбовців це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно з ст.12 Закону № 2011-XII військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення.

Механізм забезпечення житловими приміщеннями військовослужбовців визначається Порядком №1081.

Згідно з п.22 цього Порядку облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов (далі - облік), ведеться у військових частинах та

квартирно-експлуатаційних органах.

Військовослужбовці, які перебувають на обліку, у разі переміщення по військовій службі, пов`язаного з переїздом до іншого гарнізону (в іншу місцевість), зараховуються на облік за новим місцем служби разом з членами їх сімей із збереженням попереднього часу перебування на обліку, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житла (п. 26 Порядку).

Відповідно до п.27 Порядку №1081 військовослужбовці, направлені на навчання до військових навчальних закладів з виключенням із списків військових частин,

забезпечуються на час навчання житлом у гуртожитках навчального

закладу, яке вивільнюють після закінчення навчання. За зазначеними військовослужбовцями на весь період навчання зберігається черга на одержання житла за попереднім місцем служби.

Згідно з п. 29 Порядку військовослужбовці, які перебувають на обліку при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду, а в разі розформування військової частини - у військовому комісаріаті і квартирно-експлуатаційному органі та користуються правом позачергового одержання житла.

П.30 Порядку передбачено, що військовослужбовці знімаються з обліку у разі: поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла;

засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк

понад шість місяців, крім умовного засудження;

звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем;

подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік;

в інших випадках, передбачених законодавством.

Згідно з п. 31 цього Порядку житлові приміщення надаються тільки військовослужбовцям, які перебувають на обліку, крім випадків, передбачених законодавством.

Відповідно до п.3.7 Інструкції № 577 військовослужбовці, які перебувають на обліку, у разі переміщення по військовій службі, пов`язаного з переїздом до іншого гарнізону (в іншу місцевість), зараховуються на облік за новим місцем служби разом з членами їх сімей із збереженням попереднього часу перебування на обліку, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житла. При цьому облікова справа направляється командиром (начальником) військової частини до нового місця служби військовослужбовця разом з особовою справою, а в разі розформування військової частини - до військового комісаріату.

Згідно з п. 3.12 Інструкції 577 військовослужбовці знімаються з обліку в цьому

населеному пункті в разі:

поліпшення житлових умов, унаслідок чого зникла потреба в наданні житла;

переміщення військовослужбовця до нового місця служби в інший населений пункт;

засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження;

звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем;

подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік;

в інших випадках, передбачених законодавством.

Відповідно до п. 3.3 Інструкції № 577 на засіданні житлової комісії має право бути присутнім військовослужбовець, стосовно якого вирішується питання зарахування на облік.

Матеріалами справи підтверджується, що оскаржуване рішення житлової комісії було доведено до відома ОСОБА_1 лише 15 червня 2015 року. Про це свідчить відмітка на звороті витягу з протоколу житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 10.10.2008 № 27. Разом з тим, відповідачем не було подано доказів, які підтверджували б факт вручення згаданого рішення житлової комісії ОСОБА_1 раніше, тобто до 15.06.2015 року. Відтак передбачений ч.2 ст.99 КАС України строк звернення до суду позивачем не пропущено.

Підставою для прийняття спірного рішення житлової комісії в/частини НОМЕР_1 від 10 жовтня 2008 року № 27 про зняття з обліку осіб, які потребують покращення житлових умов, зазначено вказаний вище п. 3.12 Інструкції 577, а саме: переміщення військовослужбовця до нового місця служби в інший населений пункт.

На переконання суду, житлова комісія військової частини НОМЕР_1 помилково застосувала зазначену норму, оскільки, як вже зазначалось вище, відповідно до п.27 Порядку №1081 за військовослужбовцями, направленими на навчання до військових навчальних закладів з виключенням із списків військових частин, на весь період навчання зберігається черга на одержання житла за попереднім місцем служби.

Відповідно до встановлених судом обставин справи ОСОБА_1 вибув з в/частини НОМЕР_1 саме для навчання у Національній академії оборони України (денна форма), а тому підстав для прийняття рішення про його виключення з обліку як особи, яка переїхала до нового місця служби в інший населений пункт, у відповідача не було.

Крім того, у порушення вимог п.3.3 Інструкції житлова комісія позбавила ОСОБА_1 можливості брати участь у її засіданні, і крім того, своєчасно не довела прийняте рішення до відома позивача.

При прийнятті рішення суд також зазначає наступне. Згідно з наказом Міністра оборони України (по особовому складу) № 474 від 19 серпня 2014 року вислуга років позивача у Збройних Силах України становить 25 років (а.с.8), у зв`язку з чим він має право згідно з ст.12 Закону № 2011-XII отримати жиле приміщення для постійного проживання або за його бажанням грошову компенсацію за належне для отримання жиле приміщення.

Таким чином, внаслідок зазначених дій відповідача ОСОБА_1 на даний час на обліку осіб, які потребують покращення житлових умов, взагалі не перебуває, що позбавляє його права на житло, передбаченого ст. 47 Конституції України

Згідно ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За результатами судового розгляду справи відповідачем не було доведено, що він діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, встановлений законом, обґрунтовано та розсудливо, з урахуванням усіх необхідних обставин, що мають значення для прийняття рішення та права особи на участь у процесі прийняття рішення. У той же час, позивач довів обґрунтованість позовних вимог належними та допустимими доказами.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про необхідність задоволення адміністративного позову у повному обсязі.

Судові витрати присуджуються на користь позивача відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним і скасувати п.2 протокольного рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 10 жовтня 2008 року № 27 про зняття ОСОБА_1 з квартирного обліку та виключення зі списку осіб, які користуються правом першочергового одержання житла.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 поновити ОСОБА_1 на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов, та включити до спису осіб, що користуються правом першочергового одержання житлових приміщень з 10.11.1996 року.

Присудити на користь позивача ОСОБА_1 рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Військової частини НОМЕР_1 судовий збір у розмірі 974, 40 грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб`єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п`ятиденного строку з моменту отримання суб`єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Жуковська Л.А.