Справа № 826/13835/15
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2016-02-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

29 лютого 2016 року № 826/13835/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Огурцова О.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Індустріальні та дистрибуційні системи"
до 1) Одеської митниці Державної фіскальної служби України 2) Митного посту «Іллічівськ» Одеської митниці Державної фіскальної служби України
про визнання протиправними дій, скасування рішення та картки,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Індустріальні та дистрибуційні системи" звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Одеської митниці Державної фіскальної служби України, Митного посту «Іллічівськ» Одеської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправними дій, скасування рішення про коригування митної вартості товарів № 500040403/2015/000002/2 від 02.04.2015 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення № 500040403/2015/00003 від 02.04.2015

Позовні вимоги мотивовані тим, що митним органом на підставі необґрунтованих висновків щодо заявленої позивачем митної вартості товарів прийнято незаконне рішення про коригування митної вартості товарів та картку відмови в прийнятті митної декларації митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що призвело до збільшення їх митної вартості.

У судове засідання 05.11.2015 представник позивача не прибув, через канцелярію суду подав заяву, в якій просив розглянути справу в порядку письмового провадження.

Представник відповідача-1 у судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, через канцелярію суду подав письмові заперечення проти позову, в яких просив відмовити у задоволенні адміністративного позову повністю. Свої заперечення проти позову відповідач обґрунтовує тим, що під час здійснення Одеською митницею ДФС контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією (МД) № 500040403/2015/001297 від 01.04.2015 було встановлено, що надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а саме: в інвойсах від 23.03.2015 № GE20150033, № GE20150036 та в зовнішньоекономічному договорі від 13.01.2015 № CT20-001/1501 наявні різні зразки підписів іноземної сторони зовнішньоекономічного контракту.

Представник відповідача-2 у судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України суд ухвалив продовжити розгляд справи у письмовому провадженні.

Під час судового розгляду справи, суд,-

В С Т А Н О В И В:

13.01.2015 між ПрАТ "Індустріальні та дистрибуційні системи" (покупець, Україна) та ТОВ «Айдіес Боржомі Грузія» (продавець, Грузія) було укладено контракт № CT20-001/1501.

В розділі 3 контракту зазначено, що покупець здійснює повну оплату кожної партії товару протягом 75 днів з моменту митної очистки вантажу в Одесі Україна.

02.03.2015 між покупцем та продавцем було укладено додаткову угоду № 1 до контракту № CT20-001/1501, в якій було визначено (змінено) ціну товару при перевезенні у звичайних вагонах або контейнерах та, яка складає: за одну скляну пляшку мінеральної води «Боржомі» ємністю 0,33 л. - 0,37 доларів США; за одну скляну пляшку мінеральної води «Боржомі» ємністю 0,5 л. - 0,44 доларів США; за одну РЕТ-пляшку мінеральної води «Боржомі» ємністю 0,5 л. - 0,34 доларів США; за одну РЕТ-пляшку мінеральної води «Боржомі» ємністю 0,75 л. - 0,50 доларів США.

01.06.2014 між ПрАТ "Індустріальні та дистрибуційні системи" та Дочірнім підприємством «Інтегровані логічні системи» було укладено договір доручення № ІІСО2, згідно якого Дочірнє підприємство «Інтегровані логічні системи» зобов'язувалось, як повірений, надавати комплекс митно-брокерських послуг, перелік яких визначено в договорі.

01.04.2015 позивачем до митного оформлення за митною декларацією № 500040403/2015/001297 заявлений товар: вода природна мінеральна лікувально-столова гідрокарбонатна натрієва «Боржомі», сильно газована. Торгівельна марка - BORJOМI». Виготовлена та розлита в період з 10.02.2015 по 16.03.2015. Розфасована: 12 скляних пляшок по 0,33 л у поліет. упак. - 55404 поліет. Упаковок.

Позивач визначив митну вартість товару із застосуванням першого методу визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну (за ціною договору).

В підтвердження митної вартості товару позивач надав митному органу наступні документи: картку обліку особи, яка здійснює операції з товарами № 100/2012/0003919 від 16.11.2014; вагонну відомість № 59492 від 29.03.2015; накладні ЦІМ/УМВС від 25.03.2015 № 002089, № 002090, № 002091, № 002092, № 002093, № 002094, № 002095, від 26.03.2015 № 002098, № 002099, № 002100, № 002101, № 002102; передатну відомість (документ, який засвідчує факт передання товару/вантажу/ однією залізницею іншій) від 29.03.2015 № 2; рахунки-фактури (інвойси) від 23.03.2015 № GE20150033, № GE20150036; пакувальний лист від 23.03.2015 № 6/н; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) від 02.03.2015 № 1; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються від 13.01.2015 № CT20-001/1501; внутрішній договір (контракт) доручення № ІІСО2 від 01.06.2014; інформацію про позитивні результати здійснення санітарно-епідеміологічного контролю товару № 2720 від 25.03.2015; інформацію про позитивні результати здійснення радіологічного контролю № 2720 від 25.03.2015; Сертифікати про походження товару форми СТ-1 від 24.03.2015 № GEO 2015 01/000731, № GEO 2015 01/000732; копії митних декларацій країни відправлення від 25.03.2016 № C467, від 26.03.2015 № С478.

Митним органом було повідомлено декларанта, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а саме: в інвойсах від 23.03.2015 № GE20150033, № GE20150036 та в зовнішньоекономічному договорі від 13.01.2015 № CT20-001/1501 наявні різні зразки підписів іноземного контрактоутримувача. Такі відмінності викликали сумніви щодо їх автентичності. З огляду на вищезазначені розбіжності, позивачу було висунуто вимогу протягом 10 календарних днів надати додаткові документи згідно п. 3 ст.53 МКУ для підтвердження заявленої митної вартості товару, а саме: виписку з бухгалтерської документації.

02.04.2015 ПрАт "Індустріальні та дистрибуційні системи" подало до митного органу лист, в якому зазначило, що надати витребувані документи (виписки с бухгалтерської документами) не є можливим, оскільки умовами контракту передбачено повну оплату кожної партії товару протягом 75 днів з моменту митного очищення і на сьогоднішній день оплата за поставлений товар не проводилась. У відповідь на запит митного органу про надання додаткових документів надало до розгляду наступні документи: прайс-лист виробника товару б/н від 02.03.2015; розрахунок ціни (калькуляція) № LT32-5S9/1503 від 26.03.2015; лист від виробника №1132-591/1503 від 30.03.2015 («Данным письмом сообщаем, что сотрудники нашей компании ОСОБА_1 и ОСОБА_2, уполномочены на подписание инвойсов в ТСД к Контракту от 13.01.2015 № СТ20-001 /1501, согласно Доверенности № 003 от 13.01.2015.»); довіреність № 003 від 13.01.2015; лист ПрАТ «ІДС» №201/4-15ц від 27.03.2015.

02.04.2015 Одеською митницею Державної фіскальної служби України прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № 500040403/2015/000002/2, в якому зазначено, що за результатом проведеної консультації між органом доходів і зборів та декларантом було обрано метод визначення митної вартості - за ціною договору щодо ідентичних товарів, оскільки використані декларантом відомості не підтверджені.

Також, була оформлена картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 500040403/2015/00003 від 02.04.2015.

Приватне акціонерне товариство "Індустріальні та дистрибуційні системи", не погоджуючись з такою позицією митного орану, звернулося до суду з даним позовом.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із статтею 49 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно зі статтею 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов'язані між собою особи або хоч і пов'язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Згідно із частиною другою статті 58 Митного кодексу України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Відповідно до частини третьої статті 58 Митного кодексу України визначено, що у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Наведені правові норми вказують, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, з урахуванням відповідних обмежень, є перший метод - за ціною договору (вартість операції); при цьому застосування другорядних методів визначення митної вартості товарів може мати місце виключно при неможливості застосування основного; у свою чергу основний метод визначення митної вартості товарів не застосовується лише якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Згідно з частиною другою статті 53 Митного кодексу України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до частини третьої статті 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В частинах першій та другій статті 55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Аналіз наведених статей свідчить, що обов'язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу. При цьому, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів. При цьому, в розумінні наведених статей сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбiжностi, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, наведені приписи зобов'язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали вiдповiднi сумніви, причини неможливості їх перевірки на пiдставi наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхiднiсть перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовiрностi.

Встановивши вiдсутнiсть достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхiднi для підтвердження того чи іншого показника.

Як вбачається з оскаржуваного рішення, обґрунтовуючи свої сумніви у правильності зазначеної митної вартості, митниця посилалась на те, що в інвойсах від 23.03.2015 № GE20150033, № GE20150036 та в зовнішньоекономічному договорі від 13.01.2015 № CT20-001/1501 наявні різні зразки підписів іноземної сторони зовнішньоекономічного контракту, у зв'язку з чим документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Однак, суд звертає увагу, що відповідач не підтвердив належними доказами та аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах ознак підробки, оскільки кримінальна справа з цього приводу не порушувалася (доказів зворотнього суду не надано).

Крім того, в листі Міністерства доходів і зборів України "Щодо судових спорів стосовно визначення (коригування) митної вартості товарів" від 07.05.2015 № 10441/7/99-99-10-03-01-17 зазначено, що «Виготовлення іноземним контрагентом документів, що підтверджують митну вартість товарів, на різних бланках та підписання їх різними особами за відсутності розбіжностей у числових значеннях не можуть бути підставою для коригування митної вартості товарів. Надаючи правову оцінку вказаним розбіжностям, суди вказують, що такі розбіжності не свідчать про невірні числові значення складових митної вартості товарів та можуть бути зумовлені особливостями організації бухгалтерського обліку та розподілу обов'язків між працівниками відповідного підприємства.».

Як підтверджується матеріалами справи, позивач надав відповідачу документи, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, рахунки-фактури (інвойси) від 23.03.2015 №GE20150033, №GE20150036; пакувальний лист від 23.03.2015 №6/н; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) від 02.03.2015 № 1; зовнішньоекономічний договір (контракт) від 13.01.2015 № CT20-001/1501; прайс-лист виробника товару б/н від 02.03.2015; розрахунок ціни (калькуляція) № LT32-5S9/1503 від 26.03.2015; лист від виробника №1132-591/1503 від 30.03.2015 («Данным письмом сообщаем, что сотрудники нашей компании ОСОБА_1 и ОСОБА_2, уполномочены на подписание инвойсов в ТСД к Контракту от 13.01.2015 № СТ20-001 /1501, согласно Доверенности № 003 от 13.01.2015.»); довіреність № 003 від 13.01.2015.

При цьому, ненадання позивачем на вимогу митного органу виписки з бухгалтерської документації не є підставою для відмови в митному оформленні товару, оскільки ПрАТ "Індустріальні та дистрибуційні системи" було позбавлене можливості надати вищевказаний документ, так як на момент митного декларування товару оплата ще не була здійснена, оскільки умови контракту передбачають оплату кожної партії товару протягом 75 днів з моменту митної очистки вантажу в Одесі Україна.

Крім того, суд критично відноситься до тверджень митного органу, що ПрАТ «Індустріальні та дистрибуцій ні системи» (покупець) та IDS BORJOMI GEORGIA LLC (продавець) є пов'язаними між собою особами в значенні частини 16 статті 58 Митного кодексу України, оскільки, по-перше, в спірному рішенні відсутня така причина, а, по-друге, достовірними відомостями про юридичну особу є інформація наявна Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, згідно Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", а не інформація отримана із мережі Інтернет (Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, в якому було б зазначено, що позивач є пов'язаною особою із IDS BORJOMI GEORGIA LLC, суду не надано).

Таким чином, суд дійшов висновку, що визначення відповідачем митної вартості товару та її коригування за ціною договору щодо ідентичних товарів здійснено з порушенням вимог митного законодавства України, що є підставою для задоволення позовних вимог в частині, що стосується Одеської митниці ДФС, оскільки Митний пост «Іллічівськ» Одеської митниці ДФС не є юридичною особою, а входить до складу митниці, як відокремлений структурний підрозділ.

Крім того, суд звертає увагу, що в пункті 1 позовних вимог позивач допустив описку, а саме: неправильно зазначив номер та дату вантажної митної декларації № 500040403.2015.001244 від 28.03.2015 року, замість № 500040403/2015/001297 від 01.04.2015, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в частині, що стосуються вантажної митної декларації № 500040403/2015/001297 від 01.04.2015.

Відповідно до частин першої та другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на викладене, керуючись вимогами статей 69-71, 94, 160-165, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов - задовольнити.

2. Визнати протиправними дії Одеської митниці ДФС з коригування митної вартості товару, декларування якого відбувалось відповідно до Вантажної митної декларації № 500040403/2015/001297 від 01.04.2015.

3. Скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів № 500040403/2015/000002/2 від 02.04.2015 року.

4. Скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення № 500040403/2015/00003.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі апеляційного оскарження постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.П. Огурцов