Справа № 817/3287/15
Суддя: Сало А.Б.
Дата ухвалення: 2016-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/3287/15

09 лютого 2016 року 17год. 55хв. м. Рівне
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Сала А.Б. за участю секретаря судового засідання Демчук І.М. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1,

відповідача: представник Дячук І.М

третьої особи відповідача: представник не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_3
до Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк"
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 19.10.2015
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (далі - позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 19.10.2015 року про збільшення суму грошового зобов'язання зі сплати податку на доходи фізичних осіб, в сумі 51541,53грн., з них за основним платежем: у розмірі 41233,22грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 10308,31грн.

Усною ухвалою суду від 22.01.2015 залучено до розгляду справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк»).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що висновки в акті перевірки не відображають фактичні обставини справи, зазначені в ньому порушення вимог податкового законодавства є надуманими, та не підтверджені документами. Крім того, зазначив, що обов'язок відображення боржником у річній податковій декларації доходу у вигляді суми анульованого кредитором боргу та, відповідно, його сплаті до бюджету виникає у разі повідомлення кредитором боржника про анулювання боргу, а також при включенні кредитором суми анульованого боргу до податкового розрахунку суму доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку. Разом з тим, позивач наголосив, що не отримував від банку повідомлення про анулювання боргу, не розписувався на повідомленні та не уповноважував на такі дії. Поряд з цим, відповідачем не з'ясовано з чого складається сума боргу, та в якому податковому періоді позивач отримав матеріальне благо, тобто коли і в який спосіб дізнався про анулювання банком боргу. Зі змісту акту перевірки вбачається, що відповідач додаткове благо визначив не з основного боргу, а з урахуванням процентів та інших платежів, що не можна вважати доходом позивача у разі анулювання боргу по процентам. З таких обставин, спірне податкове повідомлення - рішення № від 19.10.2015 - є протиправне та підлягає скасуванню. В судовому засіданні під час розгляду справи по суті, представник позивача, з мотивів зазначених в позовній заяві, просив позов задовольнити повністю.

Відповідач подав заперечення на адміністративний позов, в судовому засіданні представник відповідача зазначив, що перевіркою встановлено, що на підставі відомостей щодо фізичних осіб, які протягом 2014 року отримували доходи у вигляді додаткового блага, в частині виплати банком доходу фізичній особі ОСОБА_3. Проте податок з доходів фізичних осіб не утримувався. Зазначив, що банк включив суми анульованого боргу до розрахунків сум доходу, нарахованого на користь платника податку і сплаченого з них податку за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано. Листом банківська установа підтвердила інформацію про суми нарахованих та виплачених доходів у вигляді анулювання кредитної заборгованості позивача. Крім того, банк надав копії повідомлень адресованих позивачу про анулювання кредитної заборгованості та виникнення обов'язку відобразити суми в річній декларації та сплатити податок. На даних копіях позивач поставив підпис про ознайомлення. Таким чином, з цих підстав, відповідач просив у задоволенні позову відмовити повністю (а.с.35-36).

Уповноважений представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ПАТ «Укрсоцбанк» до суду не з'явився, про причини неприбуття суд не повідомив, заперечень проти позову, будь-яких пояснень, заяв чи клопотань до суду не надходило.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши всі докази у справі в їх сукупності, судом встановлено наступне.

В період з 28.09.2015 по 29.09.2015 Державною податковою інспекцією у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області (далі - ДПІ у м. Рівному ГУ ДФС у Рівненській області) проводилася документальна позапланова невиїзна перевірка щодо отримання доходу у вигляді додаткового блага громадянином ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3.) за період з 01.01.2014 по 31.12.2014, про що складено відповідний акт перевірки №148/17-16-17-01-19/НОМЕР_1 від 29.09.2015 (далі - акт перевірки №148/17-16-17-01-19/НОМЕР_1 від 29.09.2015)(а.с.7-16).

Висновками акта перевірки №148/17-16-17-01-19/НОМЕР_1 від 29.09.2015 встановлено порушення позивачем:

- пп.49.18.4 п.49.18 ст.49, п.179.1 ст.179 Податкового кодексу України (далі - ПК України), у результаті чого встановлено неподання податковий декларацій за період, що перевірявся, в тому числі за 2014 рік;

- пп.14.1.47 п.14.1 ст.14, пп.49.18.4 п.49.18 ст.49, абз. «д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164, та п.179.1 ст.179 ПК України, у результаті чого визначено суму податкових зобов'язань по податку на доходи фізичних осіб за 2014 рік в сумі 41233,22грн.

На підставі вказаного акту перевірки, ДПІ у м. Рівному ГУ ДФС у Рівненській області винесено податкове повідомлення-рішення № від 19.10.2015 про збільшення суму грошового зобов'язання зі сплати податку на доходи фізичних осіб, в сумі 51541,53грн., з них за основним платежем: у розмірі 41233,22грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 10308,31грн.(а.с.17).

В обґрунтування заперечень ДПІ у м. Рівному ГУ ДФС у Рівненській області зазначило, що згідно із відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб, встановлено про отримання позивачем доходу в сумі 243 981,31грн. за ознакою доходу «126» як додаткове благо(а.с.43).

З огляду на це, відповідачем надіслано запит до ПАТ «Укрсоцбанк» №9863/10/17-16-17-04-08 від 07.05.2015 про надання відповідної інформації.

Так, листом №11.1-186/79-564 від 19.05.2015 ПАТ «Укрсоцбанк» підтвердило інформацію про суми нарахованих та виплачених доходів за ознакою доходу «126» у вигляді анулювання кредитної заборгованості фізичній особі ОСОБА_3 (рнокпп НОМЕР_1) в сумі 243 981,31грн.(період включення в 1-ДФ III квартал 2014 року). Крім того, в листі міститься інформація про повідомлення ОСОБА_3 про анулювання заборгованості, шляхом надання повідомлення йому під підпис особисто, в порядку передбаченому п.п.164.2.17 «д» ПК України(а.с.41).

ПАТ «Укрсоцбанк» включив суми анульованого боргу до податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника, і сплаченого з них податку за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано.

Судом встановлено, що відповідачем надіслано ОСОБА_3 повідомленням №20402 від 24.09.2015 про те, що з 28.09.2015 буде проводитися документальна позапланова невиїзна перевірка щодо отримання доходу у вигляді додаткового блага у 2014 році(а.с.38).

Листом №11328/10/17-16-17-04-08 від 28.05.2015 громадянина ОСОБА_3 проінформовано про необхідність подати податкову декларацію про майновий стан та доходи та задекларувати отримані доходи, оскільки у 2014 році ним отримано дохід (а.с.39).

Таким чином, висновки податкового органу про порушення позивачем приписів податкового законодавства зроблено з огляду на те, що позивачем не задекларовано дохід у розмірі 243 981,31грн. у вигляді анульованої заборгованості за кредитним договором та не сплачено податок на доходи фізичних осіб за 2014 рік.

Однак, з даними судженнями відповідача, які покладені в основу оскаржуваного рішення, суд не погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до підпункту 21.1.1 пункту 21.1 статті 21 ПК України, посадові особи контролюючих органів зобов'язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з Податковим кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами.

Згідно із пп.49.18.4 п.49.18 ст.49 ПК України, податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.

Згідно із приписів п. 163.1 ст.163 цього Кодексу, об'єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Відповідно до п.164.1 ст.164 ПК України, базою оподаткування доходів фізичних осіб є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця (пп.164.1.2. п.164.1 ст.164 ПК України).

Види доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, визначені п.164.2 ст.164 ПК України.

Так, відповідно до п.п. «д» п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді: основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов'язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов'язаний виконати всі обов'язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Відповідно до пп.14.1.54 п.14.1 ст.14 ПК України дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді: а) процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України; б) доходів від надання резидентам або нерезидентам в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих в Україні портів; в) доходів від продажу рухомого та нерухомого майна, доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів; г) доходів, отриманих у вигляді внесків та премій на страхування і перестрахування ризиків на території України; ґ) доходів страховиків - резидентів від страхування ризиків страхувальників - резидентів за межами України; д) інших доходів від діяльності, у тому числі пов'язаних з повною або частковою переуступкою прав та обов'язків за угодами про розподіл продукції на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем контролюючих органів (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо); е) спадщини, подарунків, виграшів, призів; є) заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору; ж) доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю.

Згідно з п.п.14.1.47 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Таким чином, згідно з приписів ПК України, визначальною ознакою доходу платника податку, як об'єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є фактичне отримання такого доходу платником податку в грошовій, матеріальній або нематеріальній формі, та як наслідок збільшує майновий стан платника податків.

Водночас, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених ст. 165 Кодексу) у вигляді: основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства.

Поряд з цим, відповідно до п.п.165.1.49 п.165.1 ст.165 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються інші доходи, які згідно з цим Кодексом не включаються до складу загального місячного (річного) оподатковуваного доходу.

Відповідно до пп.165.1.55 п.165.1 ст.165 ПК України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються такі доходи: сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

Водночас як встановлено судом, з листа № 02-06/225 від 03.07.2014 ПАТ «Укрсоцбанк» повідомило ОСОБА_3, що 03.07.2015 банком здійснено анулювання заборгованості за договором кредиту №738/47-Д від 21.05.2008(що включає заборгованість по нарахованим процентам) в сумі 56080,32грн.(а.с.42). Також, листом № 02-06/224 від 03.07.2014 ПАТ «Укрсоцбанк» повідомило ОСОБА_3, що 03.07.2015 банком здійснено анулювання заборгованості за договором кредиту №738/5-Д від 06.02.2008(що включає заборгованість по нарахованим процентам) в сумі 187900,99грн.(зворот. бік а.с.42).

Разом з тим, позивач ознайомлений з даними листами 07.07.2014 у порядку передбаченому п.п. «д» п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України, про що поставив підпис.

Таким чином, з аналізу наявних доказів в матеріалах справи встановлено, що банком здійснено анулювання заборгованості за договорами кредиту №738/47-Д від 21.05.2008, №738/5-Д від 06.02.2008, яка виникла внаслідок нарахування процентів.

У зв'язку із чим, суд дійшов висновку, що анульована сума боргу у розмірі 243981,31грн. - не включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, та не підпадає під ознаки додаткового блага у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку. А тому, у позивача не виникло обов'язку щодо декларування та сплати податку на доходи фізичних осіб з додаткового блага, яке позивачем не отримувалося.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім того, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, а суд згідно ст. 86 зазначеного Кодексу оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

З огляду на вище наведене, судом встановлено, що анульована банком сума заборгованості не є доходом платника податків у розумінні ПК України, який підлягає оподаткуванню, а тому не включення цієї суми до річної декларації за 2014 рік, є правомірним.

За таких обставин, прийняте на підставі вищезазначеного акту перевірки податкове повідомлення-рішення № від 19.10.2015 про збільшення суму грошового зобов'язання зі сплати податку на доходи фізичних осіб, в сумі 51541,53грн., з них за основним платежем: у розмірі 41233,22грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 10308,31грн. - є необґрунтованим та безпідставним.

Довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов'язаний суб'єкт владних повноважень, в даному випадку ДПІ у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області.

Водночас відповідач, як суб'єкт владних повноважень, на момент розгляду справи, не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності та обґрунтованості прийнятого рішення. Натомість, факт наявності у позивача порушеного права знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги - є обґрунтованими, та такими, що підлягають до задоволення.

Згідно з ч.1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області № від 19.10.2015.

Присудити на користь позивача ОСОБА_3 за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Державна податкова інспекція у м. Рівному Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області судовий збір у розмірі 1218,00 грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Сало А.Б.