Справа № 804/15290/15
Суддя: Ляшко Олег Борисович
Дата ухвалення: 2016-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючий суддя Ляшко О.Б.,
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до Відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції Дніпропетровської області Управління державної виконавчої служби, треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровський завод бурового обладнання», товариство з обмеженою відповідальністю «ZED RK Compani» про визнання протиправною та скасування постанови, -
Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції Дніпропетровської області Управління державної виконавчої служби, треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровський завод бурового обладнання», товариство з обмеженою відповідальністю «ZED RK Compani», в якому просить скасувати Постанову про арешт майна боржника та оголошенння заборони його відчуження ВП №46805668 від 10.03.2015р. Відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції Дніпропетровської області Управління державної виконавчої служби в частині накладення арешту на майно ТОВ «Дніпропетровський завод бурового обладнання», що належить йому на праві власності та знаходиться в заставі ПАТ «Укрсоцбанк», та зняти з нього арешт.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження» та винесена з порушенням норм чинного законодавства. Згоди на арешт та реалізацію заставленого майна, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровський завод бурового обладнання», ПАТ «Укрсоцбанк» не надавав. Накладенням арешту на заставлене майно державний виконавець порушив вимоги ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» та право позивача, як заставодержателя, на захист своїх законних прав на майно, що забезпечує виконання зобов'язань Боржника перед Позивачем.
Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Представники відповідача та третіх осіб в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялися належним чином, що підтверджено матеріалами справи.
Відповідно до ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, в порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
05 серпня 2013 року до ПАТ „Укрсоцбанк", який є повним правонаступником АКБ „Укрсоцбанк", звернувся клієнт - Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровський завод бурового обладнання» (далі Боржник) та повідомив про те, що, відділом примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції Дніпропетровської області Управління державної виконавчої служби в ході проведення дій по примусовому виконанні судового наказу № 904/9481/14 від 04.03.2014р., виданого Господарським судом Дніпропетровської області, було накладено арешт на все майно боржника в тому числі на рухоме майно, що перебуває в заставі ПАТ «Укрсоцбанк».
Рухоме майно, що належать боржнику, та на яке накладено арешт Державним виконавцем, знаходиться в заставі ПАТ «Укрсоцбанк» згідно Договору застави № 085/15/13-078 від 12.08.2013р., зареєстрованого в реєстрі за № 1300 та посвідченого приватним Нотаріусом Дніпропетровського MHO Панченко О.В. (Далі - Договір застави-1), укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк» та Боржником в забезпечення виконання зобов'язань за Генеральним договором про здійснення кредитування № 085/12/13-011 від 19.08.2013р. укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк» та Боржником.
Рухоме майно, що належать боржнику, та на яке накладено арешт Державним виконавцем, знаходиться в заставі ПАТ «Укрсоцбанк» згідно Договору застави № 085/15/13-079 від 12.08.2013р., зареєстрованого в реєстрі за № 1301 та посвідченого приватним Нотаріусом Дніпропетровського MHO Панченко О.В. (Далі - Договір застави-2), укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк» та Боржником в забезпечення виконання зобов'язань за Генеральним договором про здійснення кредитування № 085/12/13-011 від 19.08.2013р. укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк» та Боржником.
Згоди на арешт та реалізацію заставленого майна, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровський завод бурового обладнання», ПАТ «Укрсоцбанк» не надавав.
На думку позивача, накладенням арешту на заставлене майно державний виконавець порушив вимоги ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» та право позивача, як заставодержателя, на захист своїх законних прав на майно, що забезпечує виконання зобов'язань Боржника перед Позивачем.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.
Згідно ч. 5 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV про проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту державний виконавець складає акт опису та арешту майна боржника. Під час проведення опису та арешту майна боржника державний виконавець має право оголосити заборону розпоряджатися ним, а в разі потреби - обмежити права користування майном, здійснити опечатування або вилучити його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що зазначається в акті опису та арешту. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються державним виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.
Згідно ч.ч. 2, 5, 6 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів.
У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем.
Стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження. У разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.
Статтею 11 Закону України «Про заставу» від 02.10.1992 № 2654-XII передбачено, що заставодавцем при заставі майна може бути його власник, який має право відчужувати заставлене майно на підставах, передбачених законом, а також особа, якій власник у встановленому порядку передав майно і право застави на це майно.
Відповідно до змісту ч.ч. 6-7 ст. 20 Закону України «Про заставу», звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави.
Реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором.
Частинами 1, 3-4 статті 54 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя.
Для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі:
виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів;
якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.
Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.
Реалізація заставленого майна здійснюється в порядку, встановленому цим Законом.
За рахунок коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, здійснюються утримання, передбачені статтею 43 цього Закону, після чого кошти використовуються для задоволення вимог заставодержателя. У разі якщо заставодержатель не є стягувачем у виконавчому провадженні, йому виплачуються кошти після належного підтвердження права на заставлене майно. У разі задоволення в повному обсязі вимог заставодержателя залишок коштів використовується для задоволення вимог інших стягувачів у порядку, встановленому цим Законом.
Згідно ст. 43 Закону України «Про заставу», розподіл стягнутих державним виконавцем з боржника за виконавчим провадженням грошових сум (у тому числі одержаної від реалізації майна боржника) здійснюється у такому порядку:
1) у першу чергу повертається авансовий внесок сторін та інших осіб на організацію та проведення виконавчих дій;
2) у другу чергу компенсуються витрати державної виконавчої служби, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, не покриті авансовим внеском сторін та інших осіб;
3) у третю чергу задовольняються вимоги стягувача та стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків фактично стягнутої суми;
4) у четверту чергу стягуються штрафи, накладені державним виконавцем відповідно до вимог цього Закону.
Розподіл грошових сум у черговості, зазначеній у частині першій цієї статті, здійснюється по мірі їх стягнення.
Сума, що залишилася після сплати штрафів, повертається боржнику.
В свою чергу у статті 44 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що у першу чергу задовольняються забезпечені заставою вимоги щодо стягнення з вартості заставленого майна.
Відповідно до ст. 21 Закону України «Про заставу» визначено, що реалізація заставленого майна провадиться спеціалізованими організаціями з аукціонів (публічних торгів), якщо інше не передбачено договором, а державних підприємств та відкритих акціонерних товариств, створених у процесі корпоратизації, всі акції яких перебувають у державній власності, - виключно з аукціонів (публічних торгів).
Якщо перший аукціон (публічні торги) оголошено таким, що не відбувся, проводиться наступний аукціон. Початковою ціною другого і наступних аукціонів вважається ціна, зменшена на 30 відсотків по відношенню до початкової ціни попереднього аукціону.
Якщо другий і наступні аукціони (публічні торги) оголошені такими, що не відбулися, заставодержатель має право залишити заставлене майно за собою за початковою ціною, яка була запропонована на останньому аукціоні (публічних торгах). У разі якщо заставодержатель відмовився залишити заставлене майно за собою, це майно реалізується у встановленому порядку, якщо інше не передбачено договором.
Постановою Кабінету Міністрів України від 22 грудня 1997 року № 1448, було затверджено Положення про порядок проведення аукціонів (публічних торгів) з реалізації заставленого майна.
Наказом Міністерства юстиції України № 42/5 від 15.07.1999, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 19 липня 1999 року за № 480/3773, затверджено Порядок реалізації арештованого майна.
У п. 3.1 даного Порядку визначено, що орган державної виконавчої служби укладає з організатором аукціону договір, яким доручає реалізацію майна організатору аукціону за визначену винагороду за надані послуги з реалізації арештованого майна, яка встановлюється у відсотковому відношенні до продажної ціни лота.
Спеціалізована організація проводить аукціон за заявкою державного виконавця, у якій зазначається початкова ціна майна, що виставляється на аукціон.
Системний аналіз статті 54 Закону України «Про виконавче провадження» свідчить про те, що порядок розподілу коштів отриманих від реалізації заставного майна не відрізняється від порядку розподілу коштів у інших категоріях виконавчих проваджень - спочатку здійснюються утримання, передбачені статтею 43 Закону, після чого кошти використовуються для задоволення вимог заставодержателя.
Судом встановлено, що судовий наказ Господарського суду Дніпропетровської області №904/9481/14 про стягнення з Боржника ТОВ «Дніпропетровський завод бурового обладнання» на користь ТОВ «ZED RK Company» грошових коштів у сумі у сумі 244406,40 доларів США виданий 04.03.2015р., тобто пізніше за обтяження арештованого майна заставою Позивачем. Вказане встановлює факт того, що в ПАТ Укрсоцбанк» право застави на арештоване майно виникло раніше, ніж в ТОВ «ZED RK Company» право на стягнення коштів за судовим рішенням.
ТОВ «ZED RK Company» (стягувач за судовим наказом) не є заставодержателем вказаного арештованого рухомого майна.
Розмір зобов'язання за договором кредиту між ПАТ «Укрсоцбанк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровський завод бурового обладнання» станом на подання позову становить 40000000.00 грн., в тому числі поточна заборгованість за останнім траншем в розмірі 14999984,42 грн.
Договір кредиту між ПАТ «Укрсоцбанк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровський завод бурового обладнання» є діючим, заборгованість погашається згідно домовленності.
Згоди на арешт та реалізацію заставленого майна, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровський завод бурового обладнання», ПАТ «Укрсоцбанк» не надавав.
З огляду на те, що вартість предмета застави не перевищує розміру заборгованості боржника заставодержателю, на даний час ТОВ «Дніпропетровський завод бурового обладнання» виконує свої зобов'язання за кредитним договором перед ПАТ «Укрсоцбанк» належним чином і у банку не виникло право на звернення стягнення на предмет застави, у державного виконавця відсутня можливість визначити розмір коштів, які належать до виплати заставодержателю.
Таким чином, суд вважає, що Постанова про арешт майна боржника та оголошенння заборони його відчуження ВП №46805668 від 10.03.2015р. Відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції Дніпропетровської області Управління державної виконавчої служби в частині накладення арешту на майно ТОВ «Дніпропетровський завод бурового обладнання», що належить йому на праві власності та знаходиться в заставі ПАТ «Укрсоцбанк», є протиправною.
Відповідно до ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV, з майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.
У разі наявності письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або в разі якщо витрати, пов'язані із зверненням на таке майно стягнення, перевищують грошову суму, за яку воно може бути реалізовано, арешт з майна боржника може бути знято за постановою державного виконавця, що затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копії постанови державного виконавця про зняття арешту з майна надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.
У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.
Зазначені у цій статті постанови можуть бути оскаржені сторонами в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.
Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути оскаржено у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне задовольнити адміністративний позов публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до Відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції Дніпропетровської області Управління державної виконавчої служби, треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровський завод бурового обладнання», товариство з обмеженою відповідальністю «ZED RK Compani», про скасування постанови.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до Відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції Дніпропетровської області Управління державної виконавчої служби, треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровський завод бурового обладнання», товариство з обмеженою відповідальністю «ZED RK Compani» про скасування постанови - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати Постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження ВП №46805668 від 10.03.2015р. Відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції Дніпропетровської області Управління державної виконавчої служби в частині накладення арешту на майно товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровський завод бурового обладнання», що належить товариству з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровський завод бурового обладнання» на праві власності та знаходиться в заставі ПАТ «Укрсоцбанк».

Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" () за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції Дніпропетровської області Управління державної виконавчої служби сплачений судовий збір у розмірі 1218,00 грн. (одна тисяча двісті вісімнадцять гривень 00 коп.) за подання адміністративного позову.

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд у десятиденний строк з дня отримання копії постанови, виготовленої у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі її апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя О.Б. Ляшко