Справа № 808/531/15
Суддя: Туркіна Л.П.
Дата ухвалення: 2016-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

26 січня 2016 рокусправа № 808/531/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Туркіної Л.П.

суддів: Дурасової Ю.В. Коршуна А.О.

за участю секретаря судового засідання: Комар Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_1» на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 19.05.2015 року у справі № 808/531/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_1» до Запорізької митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови у митному оформленні (випуску товарів), -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_1» звернулось до суду з адміністративним позовом до Запорізької митниці ДФС, в якому просило визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № 112050000/2015/000008/1 від 14.01.2015 та картку відмови у митному оформленні (випуску) товарів № 112050000/2015/00010.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що ним для митного оформлення були подані всі необхідні документи, які підтверджують митну вартість товару за обраним методом. Проте відповідач, приймаючи рішення про коригування митної вартості товару та картку відмови в прийнятті митної декларації, послався на наявність розбіжностей у поданих документах, та визначив митну вартість товару, що імпортується, із застосуванням резервного методу, згідно наявної у органу доходів і зборів інформації.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 19 травня 2015 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Постанова суду першої інстанції обґрунтована тим, що митний орган дійшов правомірного висновку щодо наявності у документах, поданих до митного оформлення, розбіжностей, які виключали можливість визначення митної вартості товару за першим методом. Суд також дійшов висновку, що митна вартість визначена митницею у відповідності до чинного законодавства.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_1», не погодившись з постановою суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 19 травня 2015 року, адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційних вимог позивач зазначав, що на думку суду першої інстанції, єдиною підставою відмови у позові стало те, що калькуляція від 27.11.2014 р. №1201 не містить жодної інформації щодо терміну дії та партії товару, а тому віднести цей документ до заявленої партії товару неможливо.

Проте позивач зазначає, що надані ним до митного оформлення документи за переліком є достатніми для визначення митної вартості товару саме за основним методом та не містять будь-яких розбіжностей стосовно числових показників митної вартості.

Крім того, невідповідність дати платіжного документа №26 від 01.12.2014 р. даті платіжного документа, зазначеної в рахунку-фактурі №00000147 від 30.12.2014 р. - 02.12.2014 р., пояснюється тим, що платіжні інструкції в іноземних валютах виконуються з дати валютування на наступний робочий день за днем отримання до виконання платіжного доручення. При цьому, інші реквізити платіжного доручення, як то номер та сума платіжного доручення, повністю співпадають.

Також посилається на те, що зазначення номеру специфікації у рахунку-фактурі є достатнім для ідентифікації партії товару, оскільки ціна за одиницю та найменування товару збігаються у специфікації №2 та рахунку-фактурі №00000147. Крім того, в такій специфікації зазначено, що допускається відхилення в обсязі фактично поставленого товару в розмірі не більше ніж 10% від обсягу, зазначеного в специфікації. Це відхилення враховується при підсумковому розрахунку за поставлену партію товару.

В запереченнях на апеляційну скаргу Запорізька митниця ДФС проти апеляційної скарги заперечувала, просила рішення суду першої інстанції залишити без змін як законне та обґрунтоване та відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Зазначала, що за результатами аналізу додатково наданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару митним органом встановлено, що платіжне доручення від 01.12.2014 р. №24, що надано додатково, містить інформацію щодо контракту №804/48423750/78-14/ЭМС від 26.11.2014 р., що не відповідає дійсності, оскільки наявний контракт має реквізити: від 21.11.2014 р. №804/48423750/78-14/ЭМС, а також не містить посилання на специфікацію №2 від 27.11.2014 р., що не дає можливості співставити проплату за товар згідно наданого рахунку та платіжного документа.

Калькуляція від 27.11.2014 р. №1201 не містить жодної інформації щодо терміну дії та партії товару, а тому віднести даний документ до заявленої партії не видається за можливе.

З урахуванням того, що зазначені розбіжності декларантом усунуті не були, митний орган вважає обґрунтованим прийняте ним рішення про коригування митної вартості товару.

Представник позивача у судовому засіданні доводи, викладені в апеляційній скарзі, підтримав в повному обсязі.

Відповідач по справі про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому порядку, своїх представників для участі у її розгляді не направив.

За таких обставин, колегія суддів ухвалила розглянути справу без участі представника відповідача.

У судовому засіданні, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 13.01.2015 р. відповідно до контракту №804/48423750/78-14/ЗМС від 21.11.2014 року та специфікації №2 до нього на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_1» автомобільним транспортом надійшов вантаж від Товариства з обмеженою відповідальністю "Електромашсервіс" (Російська Федерація) - стрічка стальна електролітичнооцинкована для бронювання кабелю марки АПР 1-2, розміром 0,5 * 20 мм масою 9870 кг, АПР2-2 розміром 0,25*321 мм масою 10520 кг. Вантаж був розміщений в зоні митного контролю митного поста Запоріжжя - центральний.

13.01.2015 року позивачем до Запорізької митниці ДФС заявлено митну декларацію для проведення митного оформлення вантажу, а саме МД №112050000/2015/229.

При перевірці правильності визначення митної вартості товару, згідно вимог ст.53 Митного кодексу України митний орган дійшов висновку, що документи, надані до митного контролю та митного оформлення, не містять всіх відомостей відповідно до обраного позивачем методу визначення митної вартості та містять наступні розбіжності:

-у рахунку-фактурі від 30.12.2014 № 00000147 зазначений платіжний документ від 02.12.2014 № 24 та від 09.12.2014 № 26, але до митного оформлення було надано лише платіжне доручення від 08.12.2014 № 26, що не дає можливості однозначно співставити проплату за товар згідно наданого рахунку та платіжного документу, а також різняться дати платіжного документу від 08.12.2014 № 26, що був поданий до митного оформлення та з тим, який зазначено у рахунку-фактурі від 30.12.2014 № 00000147, а саме від 09.12.2014 № 26;

-у рахунку-фактурі від 30.12.2014 № 00000147 відсутня дата специфікації №2, що унеможливлює однозначно ідентифікувати партію товару;

-у довідці про транспортно-експедиційні витрати від 26.12.2014 № 41 надана ПП ТКФ "Берегиня", м. Запоріжжя, вул. Випробувачів 2В та засвідчена печаткою вищевказаного підприємства, тоді як згідно СМR від 30.12.2014 № 314762 у гр. 16 перевізником виступає ТКФ "Берегиня" без зазначення адреси, країни підприємства, а також відсутня у гр.23 будь - які реквізити перевізника (підпис, штамп, прізвище водія, тощо), що не дає можливості впевнитись у достовірності наданої до митного оформлення довідки про транспортно-експедиційні витрати від 26.12.2014 №41;

-у поданій до митного оформлення розрахунковій калькуляції б/н (дата вказана власноруч) не вказано номер контракту, специфікації за яким здійснено калькуляцію оцінюваного товару;

- у платіжному дорученні від 08.12.2014 № 26 у графі передоплата платежу вказано, що передоплата здійснена згідно контракту № 804/48423750/78-14/ЗМС від 21.11.2014, але не вказано що за специфікацією № 2 від 27.11.2014 де визначені умови поставки та умови оплати за товар, що не дає змоги впевнитися, що даний платіжний банківський документ стосуються оцінюваного товару;

- п.3 контракту № 804/48423750/78-14/ЭМС від 21.11.2014 передбачено, що до моменту відвантаження товару покупець здійснює 100% передоплату за товар, але у платіжному дорученні від 08.12.2014 № 26 визначена сума 807200,00 російських рублів, а у рахунку-фактурі від 30.12.2014 № 00000147 визначена сума 825501,4 російських рублів, що суперечить умовам контракту № 804/48423750/78- 14/ЭМС від 21.11.2014.

- у рахунку-фактурі від 30.12.2014 № 00000147 вказано, що згідно додатку №2 до наказу № 26 від 31.12.2012 підписувати рахунок фактуру має право ОСОБА_2, проте наявний підпис ОСОБА_3 ;

13.01.2015 декларанту була пред'явлена письмова вимога у вигляді електронного повідомлення щодо необхідності надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товарів. Ця вимога передбачала подання декларантом таких додаткових документів:

- виписку з бухгалтерської документації;

-каталоги, специфікації виробника товару;

- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Також відповідачем було зазначено про можливість декларанта за власним бажанням подати додаткові наявні в нього документи для підтвердження заявленої митної вартості товару згідно ч.6 ст. 53 Митного кодексу України.

14.01.2014 декларантом були надіслані наступні додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості:

- копія платіжного доручення від 09.12.2014 №26 (РФ);

- копія платіжного доручення від 02.12.2014 №24 (РФ);

- копія платіжного доручення від 01.12.2014 №24 (УКР);

- рахунок від 26.11.2014 № 106;

- рахунок-фактура № 00000136 від 15.12.2014;

- копія калькуляції від 27.11.2014 № 1201;

- лист про підпис від 14.01.2015 № 10Т;

- лист виробника про дату від 14.01.2015 № 37;

рахунок-фактура № 00000147 від 30.12.2014;

- ТТН № 147 від 30.12.2014;

- висновок Запорізької ТПП від 14.01.2015 № ОИ-11.

Також позивачем зазначено, що інші документи надати неможливо, що підтверджується повідомленням від позивача до митного органу.

За результатом аналізу додатково наданих документів для підтвердження заявленої митної вартості, встановлено таке:

- платіжне доручення від 01.12.2014 № 24, надане додатково, містить інформацію щодо контракту № 804/48423 750/78-14/ЭМС від 26.11.14, що не відповідає даті контракту № 804/48423750/78-14/ ЭМС від 21.11.14, та відсутнє посилання на специфікацію № 2 від 27.11.2014, що не дає можливості однозначно співставити проплату за товар згідно наданого рахунку та платіжного документу;

- калькуляція від 27.11.2014 № 1201 не містить жодної інформації щодо терміну дії та партії товару, тому однозначно віднести даний документ до заявленої партії товару неможливо;

-декларантом не було подано в повному обсязі документи, які підтверджують митну вартість, а також декларант відмовився від надання додаткових документів, що підтверджують митну вартість, в повному обсязі, а саме: бухгалтерської документації.

Митний орган, розглянувши отримані від декларанта документи, прийняв рішення про коригування митної вартості товару від 14.01.2015 №112050000/2015/000008/1 із застосуванням резервного методу згідно наявної у органі доходів і зборів інформації, яким відмовлено у митному оформленні товару за заявленою декларантом митною вартістю, оскільки є обґрунтовані підстави вважати, що декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товарів, у відповідності до вимог п.2 ч.6 ст. 54 Митного кодексу України, а також складено картку відмови № 112050000/2015/00010 від 14.01.2015 р.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами у справі, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Як зазначено у ч.2 ст.53 Митного кодексу України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з ч.3 ст.53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У ч.1 ст.57 Митного кодексу України зазначено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

За приписами ст.58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Відповідно до п.6 ст.54 Митного кодексу України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу тощо.

Апелянт, обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, зазначив, що надані ним до митного оформлення документи за переліком є достатніми для визначення митної вартості товару саме за основним методом та не містять будь-яких розбіжностей стосовно числових показників митної вартості.

Колегія суддів не заперечує факту часткового усунення декларантом розбіжностей у поданих до митного оформлення документах.

Проте, платіжне доручення від 01.12.2014 р. №24 (а.с.43), надане додатково, містить інформацію щодо контракту №804/48423750/78-14/ЭМС від 26.11.2014 р., що не відповідає даті контракту №804/48423750/78-14/ЭМС від 21.11.2014 р., в платіжному документі відсутнє посилання на специфікацію. Відсутність названої інформації та зазначена дата угоди виключають можливість однозначного віднесення платежу за товар до певної операції рахунку .

У поданій до митного оформлення розрахунковій калькуляції б/н від 20.11.2014 р. не вказано номер контракту, специфікації, за якими здійснено калькуляцію оцінюваного товару, що виключає можливість співставити калькуляцію з певною партією товару.

У платіжному дорученні від 08.12.2014 р. №26 у графі передоплата платежу вказано, що передоплата здійснена згідно контракту №804/48423750/78-14/ЭМС від 21.11.2014 р., але не вказано, що за специфікацією №2 від 27.11.2014 р., де визначені умови поставки та умови оплати за товар, що не дає змоги впевнитися, що даний платіжний документ стосується оцінюваного товару.

Зазначені розбіжності декларантом усунуто не було, що виключало можливість митного органу визначити митну вартість товару саме за основним методом.

Відтак, оцінивши у сукупності документи, отримані митницею, суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо обґрунтованості висновку суду першої інстанції про правомірність дій митного органу при прийнятті спірного рішення про коригування митної вартості товару з огляду на наявність у поданих декларантом документах розбіжностей, що не дають можливості визначення митної вартості товару за обраним позивачем методом.

Відтак, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження матеріалами справи.

Таким чином, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_1» з огляду на законність постанови Запорізького окружного адміністративного суду від 19.05. 2015 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.195,196,198,200,205,206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_1»- залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 19.05.2015 року у справі № 808/531/15 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбачених цим Кодексом, а в разі складення судового рішення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення судового рішення в повному обсязі.

Ухвалу суду в повному обсязі складено 22.02.2016 р.

Головуючий: Л.П. Туркіна

Суддя: Ю.В. Дурасова

Суддя: А.О. Коршун