Справа № 810/177/16
Суддя: Балаклицький А. І.
Дата ухвалення: 2016-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2016 року 810/177/16

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Балаклицького А.І., розглянувши в порядку письмового провадження в м. Києві адміністративну справу

за позовомКомунально-побутового підприємства Броварської міської ради "Броваритепловодоенергія"
доДержавної фінансової інспекції в Київській області
третя особаКолективне підприємство по будівництву інженерних мереж №6
провизнання протиправною та скасування вимоги в частині,

в с т а н о в и в:

Комунальне підприємство Броварської міської ради "Броваритепловодоенергія" звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Державної фінансової інспекції в Київській області, третя особа: Колективне підприємство по будівництву інженерних мереж №6, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати п. 1 вимоги, оформленої листом від 04.12.2015 №10-06-14-14/9045;

- визнати частково протиправною та частково скасувати п. 2 вимоги, оформленої листом від 04.12.2015 №10-06-14-14/9045 в частині не підтвердження вартості виконаних робіт, у тому числі порушень, пов'язаних із виконанням ремонтно-будівельних робіт по договору №45 на капремонт каналізаційного колектора в м. Бровари від 13.06.2012, договору на відновлення вулиці після капремонту каналізації по вул. Кірова в м. Бровари від 19.05.2014 №121-14, договору №5-2015 капремонту каналізації по вул. М.Лагунової в м. Бровари від 05.01.2015, які було укладено між Комунальним підприємством Броварської міської ради "Броваритепловодоенергія" та Колективним підприємством по будівництву інженерних мереж №6 в сумі 57580,21 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що вимога про усунення порушень в оскаржуваній частині суперечить нормам чинного законодавства, у зв'язку з чим підлягає скасуванню.

Відповідач позов не визнав, надав суду письмові заперечення, в яких просив суд у задоволенні позову відмовити з мотивів, викладених у письмових запереченнях.

У судове засідання, призначене на 16.02.2016, з'явились представник позивача та представник відповідача.

До початку розгляду справи по суті представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності в порядку письмового провадження.

Третя особа у судове засідання не з'явилась, надала суду письмове клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи, що для розгляду і вирішення даної справи відсутня потреба у заслуховуванні свідків чи експертів, судом прийнято рішення про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами та доказами.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що в період з 10.08.2015 по 23.10.2015 посадовими особами Державної фінансової інспекції в Київській області проведено ревізію використання коштів, передбачених Мінрегіону на субвенцію з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування Комунально-побутового підприємства Броварської міської ради "Броваритепловодоенергія" за період з 01.01.2014 по завершений місяць та окремих питань фінансово-господарської діяльності за період з 01.01.2011 по 31.12.2013.

За результатами проведеної ревізії відповідачем був складений Акт від 30.10.2015 №06-20/069, в якому відображено висновок щодо виявлених порушень.

Так, в ході ревізії проведено перевірку правильності та достовірності "Розрахунку обсягу заборгованості за минулі роки з різниці в тарифах на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, що надана населенню за 2012 рік" та встановлено, що згідно "Розрахунку обсягу заборгованості за минулі роки з різниці в тарифах на послуги з теплопостачання, що надана населенню за 2012 рік", який підписано директором КП "Броваритепловодоенергія" та головним бухгалтером та затверджений Виконавчим комітетом Броварської міської ради, різниця між фактичними витратами та фактичними нарахуваннями за 2012 рік встановила 26624,3 тис. грн., фактичні витрати понесені підприємством на виробництво транспортування та постачання теплової енергії населенню становили 87494,9 тис. грн., а нарахування коштів за надані населенню послуги на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії згідно затверджених тарифів в Розрахунку становить 60859,6 тис. грн.

Згідно "Звіту про постачання теплоенергії за 2012 рік" ф. 1- теп, підписаного директором КП "Броваритепловодоенергія" та в.о. начальника ВТВ, який зареєстровано Відділом статистики у місті Бровари, відпущено теплової енергії всього - 294746,5 Гкал, в т.ч. населенню - 261815,0 Гкал, що становить 88,836 % від загальної кількості.

Відповідно до розрахунку "Складові тарифу на надання послуг на виробництво транспортування та постачання теплової енергії по КП "Броваритепловодоенергія" за 2012 рік", підписаного директором КП "Броваритепловодоенергія", головним бухгалтером та головним економістом: газ витрачений в 2012 році на виробництво теплової енергії становив всього 72035,4 тис. грн., в т.ч. населення - 51544,5 тис. грн.; повна собівартість теплової енергії за 2012 рік, розрахована підприємством - 111704,7 тис. грн., в т.ч. населення - 87494,9 тис. грн.

Враховуючи, що внаслідок відпущеної теплової енергії населення складає 88,836 % від загальної кількості відпущеної теплової енергії підприємства, собівартість теплової енергії для населення повинна становити 86774,13 тис. грн. = (111692,327 тис. грн. (повна собівартість теплової енергії всього, розрахована підприємством) - 72035,4 тис. грн. (газ на виробництво теплової енергії всього)) х 0,88836 (відпущено теплової енергії населенню) + 51544,5 тис. грн. (газ на виробництво теплової енергії для населення).

Різниця в тарифах відповідно до перерахованої собівартості повинна складати 86774,13 тис. грн. (собівартість на виробництво транспортування та постачання теплової енергії для населення перерахована в ході ревізії) - 60859,6 тис. грн. (фактичні нарахування за користування теплоенергією населенню) = 25914,53 тис. грн. (замість 26624,3 тис. грн.).

Враховуючи зазначене, на думку відповідача, позивач в порушення п. 5 та п. 6 Порядку від 29.01.2014 № 30, внаслідок нездійснення перерахунку собівартості за 2012 пропорційно відпущеної теплової енергії для населення відповідно до статистичних даних (форма 1-теп), завищено фактичну собівартість наданих послуг населенню, що призвело до зайвого нарахування різниці в тарифах та зайвого виділення коштів державного бюджету, чим завдано матеріальної шкоди (збитків) державному бюджету на загальну суму 709772,00 грн. (різниця в тарифах фактично відшкодована з державного бюджету).

Крім того, в ході ревізії здійснена перевірка правильності визначення фактичних витрат з надання послуг для населення за 2011 рік.

Так, згідно "Розрахунку обсягу заборгованості за минулі роки з різниці і тарифах на послуги з теплопостачання, що надана населенню за 2011 рік", який підписано директором КП "Броваритепловодоенергія" та головним бухгалтером та затверджений Виконавчим комітетом Броварської міської ради, різниця між фактичними витратами та фактичними нарахуваннями за 2011 рік становила - 20629,972 тис. грн., фактичні витрати понесені Підприємством на виробництво транспортування та постачання теплової енергії населенню становила 78618,2 тис. грн., а нарахування коштів за надані населенню послуги на виробництво транспортування та постачання теплової енергії згідно затверджених тарифів в Розрахунку становить - 57988,255 тис. грн.

Згідно "Звіту про постачання теплоенергії за 2011 рік" ф. 1-теп, підписаного директором КП "Броваритепловодоенергія" та в.о. начальника ВТВ, який зареєстровано Відділом статистики у місті Бровари, відпущено теплової енергії всього - 290107,0 Гкал, в т.ч. населенню - 255551,3 Гкал, що становить 88,09% від загальної кількості.

Відповідно до розрахунку "Складові тарифу на надання послуг на виробництво транспортування та постачання теплової енергії по КП "Броваритепловодоенергія" за 2011 рік", підписаного директором, головним бухгалтером та головним економістом: газ витрачений в 2011 році на виробництво теплової енергії становив всього - 61607,6 тис. грн., в т.ч. на населення - 44877,8 тис грн.; повна собівартість теплової енергії за 2011 рік, розрахована підприємством - 99045,7 тис. грн., в т.ч. населення - 78618,2 тис. грн.

Враховуючи, що відсоток відпущеної теплової енергії населення складає 88,09% від загальної кількості відпущеної теплової енергії Підприємства, собівартість теплової енергії для населення повинна становити 77857,022 тис. грн. = (99045,7 тис. грн. (повна собівартість теплової енергії всього, розрахована підприємством) - 61607,6 тис. грн. (газ на виробництво теплової енергії всього)) х 0,8809 (відпущено теплової енергії населенню) + 44877,8 тис. грн. (газ на виробництво теплової енергії для населення).

Різниця в тарифах відповідно до перерахованої собівартості: 77857,022 тис. грн. (собівартість на виробництво транспортування та постачання тернової енергії для населення перерахована в ході ревізії) - 57988,255 грн. (фактичні нарахування за користування теплоенергією населенню) = 19868,767 тис. грн. (замість 20629,972 тис. грн.).

Отже, відповідачем встановлено, що позивачем в порушення п. 5 та п. 6 Порядку від 11.06.2012 №517, внаслідок нездійснення перерахунку собівартості за 2012 пропорційно відпущеної теплової енергії для населення відповідно до статистичних даних (форма 1-теп), завищено фактичну собівартість наданих послуг населенню, що призвело до зайвого нарахування різниці в тарифах та зайвого виділення коштів Державного бюджету, чим завдано матеріальної шкоди (збитків) на загальну суму 761178,00 грн. (різниця в тарифах фактичні відшкодована з державного бюджету).

Також, в ході ревізії проведено зустрічну звірку КП БІМ №6, якою встановлено, що в період з 01.01.2011 по 01.08.2015 КП БІМ №6 уклало з КП "Броваритепловодоенергія" 4 договори на виконання ремонтно-будівельних робіт на загальну суму (після уточнення та внесення змін додатковими угода дами до договорів) 845948,72 грн.

В той же час, за результатами проведення такої зустрічної звірки відповідачем встановлено, що до актів приймання виконаних будівельних робіт по укладеним договорам з КП "Броваритепловодоенергія" за період з 01.01.2011 по 01.08.2015 Колективним підприємством по будівництву інженерних мереж №6 необґрунтовано включено витрат на загальну суму 57580,21 грн. (без ПДВ), а саме:

- Акт приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2012 року №1 до договору на капремонт каналізаційного колектору в м. Бровари від 13.06.2012 №45 - 47947,69 грн. (з ПДВ);

- Акт приймання виконаних будівельних робіт від 30.05.2014 №1 до договору на відновлення вулиці після капремонту каналізації по вул. Кірова в м. Бровари від 19.05.2014 №121-14 - 172,72 грн. (з ПДВ);

- Акт приймання виконаних будівельних робіт від 30.01.2015 №1 до договору на капремонт каналізації по вул. М.Лагунової в м. Бровари від 05.01.2015 №5-2015 - 9459,80 грн. (з ПДВ).

Так, внаслідок завищення підрядником вартості виконаних робіт за вказаний період КП "Броваритепловодоенергія" понесено зайві витрати на суму 57580,21 грн. з ПДВ, що є порушенням п.3.1.10 ДБН Д.1.1-1-2000, п.3.3.10. ДБН Д.1.1-1-2000, п.3.2.7.7 ДБН Д1.1-1-2000, п.3.1.10.10 ДБН Д.1.1-1-2000, п.4.4.2.2, п.6.4.4.1 ДСТУ Б Д.1.1-1:2013, що призвело до втрати активів та матеріальної шкоди (збитків) КП "Броваритепловодоенергія", які на момент завершення ревізії не відшкодовано.

На підставі Акту ревізії від 30.10.2015 №06-20/069 відповідачем прийнято вимогу від 04.12.2015 №10-06-14-14/9045 "Щодо усунення порушень законодавства", в якій від позивача вимагається усунути виявлені порушення законодавства, що призвели до збитків на суму 709772,00 грн. (різниця в тарифах фактично відшкодована з державного бюджету), на суму 761178,00 грн. (різниця в тарифах фактичні відшкодована з державного бюджету) та на суму 57580,21 грн. в частині не підтвердження вартості виконаних робіт, здійснених КП БІМ №6.

Проте, не погоджуючись з частиною виявлених під час ревізії порушень, а відповідно і з направленим вимоги про усунення виявлених порушень, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

З приводу встановлених ревізією порушень вимог п. 5, п. 6 Порядку від 11.06.2012 №517 та п. 5, п. 6 Порядку від 29.01.2014 №30, суд зазначає наступне.

Як вбачається зі змісту Акту ревізії, Комунальним підприємством Броварської міської ради "Броваритепловодоенергія" (далі - Підприємство) зайво нараховано різницю в тарифах на теплову енергію відпущену населенню у 2012 році на суму 709772 грн.

Згідно даних Акту, вказана сума представляє собою різницю між вказаним у "Розрахунку обсягу заборгованості за минулі роки з різниці в тарифах на послуги теплопостачання , що надана населенню за 2012 рік" Підприємства показником різниці між фактичними витратами та фактичними нарахуваннями у розмірі 26624,3 тис. грн. та розрахованим в Акті ревізії цим показником у розмірі 25914,53 тис. грн. (26624,3 - 25914,53 = 709,772).

Показник різниці між фактичними витратами та фактичними нарахуваннями у розмірі 26624320 грн. вказано Підприємством у Розрахунку обсягу заборгованості за минулі роки з різниці в тарифах на послуги з теплопостачання, що надана населенню КП "Броваритепловодоенергія" (далі - Розрахунок обсягу заборгованості за 2012 рік), підписаному від імені посадових осіб Підприємства, засвідченому його печаткою, погодженим із заступником міського голови, про що свідчить його підпис та відбиток печатки виконавчого комітету Броварської міської ради.

Згідно Акту ревізії показник різниці між фактичними витратами та фактичними нарахуваннями у розмірі 26624,320 тис. грн. за 2012 рік розраховано шляхом вирахування з показника "Фактичні нарахування згідно із затвердженими для населення тарифами з урахуванням перерахунків за низькоякісні та не в повному обсязі надані послуги" 60859,551 тис. грн. показника "Фактичні витрати з надання послуг для населення (повна собівартість)" 87483,871 тис. грн. ( 60859551,0 - 87483871,0 = -26624320 грн.).

В Акті ревізії показник розміру фактичних витрат, понесених для виробництва, транспортування та постачання теплової енергії населенню, зменшено до 86774,13 тис. грн. Вказане зменшення проведено шляхом коригування суми повної собівартості відпущеної теплової енергії всім споживачам Підприємства - 111692,327 тис. грн. за вирахуванням вартості витраченого газу на виробництво цієї теплової енергії в сумі 72035,4 тис. грн. на коефіцієнт відпуску теплової енергії населенню - 0,88836 та додаванням вартості газу, витраченого на виробництво теплової енергії, реалізованої населенню в сумі 51544,5 тис. грн.

Коефіцієнт відпуску теплової енергії населенню розраховано шляхом віднесення кількості відпущеної теплової енергії населенню - 261815, 0 Гкал до кількості відпущеної теплової енергії всього - 294746,5 Гкал (261815,0 / 294746,5 = 0,88836).

Згідно Акту ревізії вказані показники відпуску теплової енергії зазначено Підприємством у Звіті про постачання теплоенергії за 2012 рік ф.1 - теп.

Множенням отриманого коефіцієнту відпуску теплової енергії 0,88836 на суму повної собівартості теплової енергії 111692,327 тис. грн. за вирахуванням вартості газу на виробництво теплової енергії 72035,4 тис. грн. та додаванням до неї вартості газу, використаного на виробництво теплової енергії для населення в сумі 51544,5 тис. грн. перевіряючими отримано показник собівартості теплової енергії, реалізованої для населення у розмірі 86774,13 тис. грн. за 2012 рік. ((0,88836* (111692,327 - 72035,4) + 51544,5). Виходячи з викладеного, вищевказаний показник розраховано виходячи з повної собівартості відпущеної всім споживачам теплової енергії за рік (за вирахуванням вартості газу) та частки обсягу тепла, відпущеного населенню у загальному обсязі відпущеного тепла.

Саме різниця між вищевказаним, розрахованим в Акті ревізії показником повної собівартості теплової енергії для населення у розмірі 86774,13 тис. грн., та зазначеним Підприємством у Розрахунку обсягу заборгованості за 2012 рік показником з аналогічною назвою розміром 87483,871 тис. грн. і представляє собою вказану в Акті ревізії суму зайво нарахованої різниці в тарифах 709,772 тис. грн. (86774,13 - 87483,871 = 709,772).

З огляду на наведене, причиною невідповідності показників різниці між фактичними витратами та фактичними нарахуваннями, розрахованими Підприємством та розрахованими в Акті ревізії є невідповідність показника повної собівартості теплової енергії, реалізованої для населення. Отже, саме цей показник підлягає дослідженню при розгляді поставленого питання.

Також, за інформацією Акту ревізії, Підприємством зайво нараховано різницю в тарифах на теплову енергію відпущену населенню у 2011 році на суму 761178 грн.

Згідно Акту вказана сума представляє собою різницю між вказаним у "Розрахунку обсягу заборгованості за минулі роки з різниці в тарифах на послуги з теплопостачання, що надана населенню за 2011 рік" Підприємства показником різниці між фактичними витратами та фактичними нарахуваннями у розмірі 20629,972 тис. грн. та розрахованим в Акті ревізії цим показником у розмірі 19868,767 тис. грн. (20629,972 - 19868,767 = 761,205).

Показник різниці між фактичними витратами та фактичними нарахуваннями у розмірі 20629,972 тис. грн. вказано Підприємством у Розрахунку обсягу заборгованості за минулі роки з різниці в тарифах на послуги з теплопостачання, що надана населенню КП "Броваритепловодоенергія" за 2011 рік (далі - Розрахунок обсягу заборгованості за 2011 рік), підписаному від імені посадових осіб Підприємства, засвідченому його печаткою, погодженим із заступником міського голови, про що свідчить його підпис та відбиток печатки виконавчого комітету Броварської міської ради.

Згідно Акту ревізії показник різниці між фактичними витратами та фактичними нарахуваннями у розмірі 20629,972 тис. грн. за 2011 рік розраховано шляхом вирахування з показника "Фактичні нарахування згідно із затвердженими для населення тарифами з урахуванням перерахунків за низькоякісні та не в повному обсязі надані послуги" 57988,255 тис. грн. показника "Фактичні витрати з надання послуг для населення (повна собівартість)" 78618,227 тис. грн. (57988,255 - 78618,227 = -20629,972).

В Акті ревізії показник розміру фактичних витрат, понесених для виробництва, транспортування та постачання теплової енергії населенню зменшено до 77857,022 тис. грн. Це зменшення проведено шляхом коригування суми повної собівартості відпущеної теплової енергії всім споживачам Підприємства - 99045,7 тис. грн. за вирахуванням вартості витраченого газу на виробництво цієї теплової енергії в сумі 61607,6 тис. грн. на коефіцієнт відпуску теплової енергії населенню - 0,8809 та додаванням вартості газу, витраченого на виробництво теплової енергії, реалізованої населенню в сумі 44877,8 тис. грн.

Коефіцієнт відпуску теплової енергії населенню за 2011 рік розраховано шляхом віднесення кількості відпущеної теплової енергії населенню - 255551,3 Гкал до кількості відпущеної теплової енергії всього - 290107,0 Гкал (255551,3 / 290107,0 = 0,8809). За інформацією Акту ревізії вказані показники відпуску теплової енергії зазначено Підприємством у Звіті про постачання теплоенергії за 2011 рік ф. 1 - теп (стор.62 Акту ревізії).

Множенням отриманого коефіцієнту відпуску теплової енергії 0,8809 на суму повної собівартості теплової енергії 99045,7 тис. грн. за вирахуванням вартості газу на виробництво теплової енергії 61607,6 тис. грн. та додаванням до неї вартості газу, використаного на виробництво теплової енергії для населення в сумі 44877,8 тис. грн. перевіряючими отримано показник собівартості теплової енергії, реалізованої для населення у розмірі 77857,022 тис. грн. ((0,8809* (99045,7 - 61607,6 ) + 44877,8) (стор. 62 Акту ревізії). Виходячи з викладеного, вищевказаний показник за 2011 рік розраховано виходячи з повної собівартості відпуску всім споживачам теплової енергії за рік (за вирахуванням вартості газу) та частки обсягу тепла, відпущеного населенню у загальному обсязі відпущеного тепла.

Різниця між вищевказаним, розрахованим в Акті ревізії показником повної собівартості теплової енергії для населення у розмірі 77857,022 тис. грн., та зазначеним Підприємством у Розрахунку обсягу заборгованості за 2011 рік показником з аналогічною назвою розміром 78618,2 тис. грн. і представляє собою вказану в Акті ревізії суму зайво нарахованої різниці в тарифах 761Д 78 тис. грн. (78618,2 - 77857,022 = 761,178).

З огляду на наведене, причиною невідповідності показників різниці між фактичними витратами та фактичними нарахуваннями, розрахованими Підприємством та розрахованими в Акті ревізії за 2011 рік, як і за 2012 рік, є невідповідність показника повної собівартості теплової енергії, реалізованої для населення. Отже, саме цей показник підлягає дослідженню при розгляді поставленого на дослідження питання.

Відповідно до п. 6 Порядку та Умов надання у 2012 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.06.2012 №517 (із змінами і доповненнями) (далі - Порядок надання у 2012 році субвенції з державного бюджету), обсяг заборгованості визначається надавачами послуг як різниця між фактичними витратами на теплову енергію, що виробляється, транспортується та постачається населенню, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення і фактичними нарахуваннями згідно з тарифами, що затверджувалися та погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, з урахуванням перерахунків за низькоякісні та надані не в повному обсязі послуги та відрахуванням дотації місцевих бюджетів, отриманої надавачами послуг. Оскільки субвенція за 2011 рік виплачувалася у 2012 році, норми вищевказаного законодавчого документу застосовуються до всього досліджуваного періоду.

Відповідно до п. 7 цього Порядку розрахунок обсягу заборгованості складається за формою згідно з додатком 3, погоджується відповідним структурним підрозділом місцевого органу виконавчої влади або виконавчого органу місцевого самоврядування та разом з документами, зазначеними у пункті 5 цих Порядку та умов, подається учасниками розрахунків територіальним комісіям з погашення заборгованості підприємств паливно-енергетичного комплексу.

У п. 5 Порядку надання у 2012 році субвенції з державного бюджету передбачено, що обсяг заборгованості визначається надавачами послуг на підставі таких підтвердних документів: 1) розрахунок фактичної собівартості виробництва, транспортування та постачання теплової енергії населенню, послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, що засвідчений підписом керівника або іншої уповноваженої особи надавача послуг, скріпленим печаткою; 2) копія рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування про затвердження тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії населенню, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення; 3) звіт про витрати на виробництво та фінансові показники діяльності підприємств, засвідчений підписом керівника або іншої уповноваженої особи надавача послуг, скріпленим печаткою, зокрема: з надання послуг з теплопостачання (за формою №1С-теплопостачання); з надання послуг з водопостачання та водовідведення (за формою № 1С- водопостачання, водовідведення); 4) звіт про постачання теплової енергії (за формою № 1-теп), звітний кошторис витрат на виробництво теплової енергії (за формою № 23-енерго), довідка про корисний відпуск теплової енергії і розрахунки за неї (за формою № 32-енерго) або звіт про роботу водопроводу (за формою № 1-водопровід) та/або звіт про роботу каналізації (за формою № 1-каналізація).

Як вказано в Акті ревізії, субвенція на погашення заборгованості з різниці в тарифах залишок за 2012 рік виплачувалася у 2014 році. Викладені вище положення Порядку надання у 2012 році субвенції з державного бюджету тотожні, передбаченим у Порядку та умовах надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 січня 2014 року №30, на які посилаються перевіряючі в Акті ревізії (далі по тексту - Порядку надання у 2014 році субвенції з державного бюджету).

Перерахунок фактичної собівартості теплової енергії, що вироблялася, транспортувалася та постачалася населенню за рік, в залежності від співвідношення показників кількості Гігакалорій тепла відпущених населенню у загальній кількості відпущених Гігакалорій за рік, вказаних у формі №1 ТЕП (річна), який проведено в Акті ревізії, Порядком надання у 2012 році субвенції з державного бюджету та Порядку надання у 2014 році субвенції з державного бюджету не передбачено.

Так, наявний в матеріалах справи Розрахунок обсягу заборгованості за 2012 рік по формі відповідає вказаному у Додатку №4 Порядку надання у 2014 році субвенції з державного бюджету.

За даними представленого Розрахунку обсягу заборгованості за 2012 рік показник різниці між фактичними витратами та фактичними нарахуваннями у розмірі 26624320 грн. (колонка 4 Розрахунку за 2012 рік), яка визнана неправильною в Акті ревізії, облічено методом вирахування з показника "Фактичне нарахування згідно із затвердженими для населення тарифами з урахуванням перерахунків за низькоякісні та не в повному обсязі надані послуги" 60859551,0 грн. (колонка 2 Розрахунку за 2012 рік) показника "Фактичні витрати з надання послуг для населення (повна собівартість) 87483871,0 грн. (колонка 3 Розрахунку за 2012 рік), що був перерахований в Акті ревізії ( 60859551,0 - 87483871,0 = -26624320 грн.).

Метод визначення показника різниці між фактичними витратами та фактичними нарахуваннями відповідає вказаному у Додатку №4 до Порядку надання у 2014 році субвенції з державного бюджету алгоритму розрахунку. Отже, алгоритм проведеного Підприємством розрахунку показника різниці між фактичними витратами та фактичними нарахуваннями у розмірі 26624320 грн. відповідає вимогам п.6 Порядку надання у 2014 році субвенції з державного бюджету.

Розрахунок фактичної собівартості на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії по КП "Броваритепловодоенргія" за 2012 рік (далі - Розрахунок фактичної собівартості теплової енергії за 2012 рік) підписаний від імені посадової особи Підприємства та засвідчений його печаткою, що передбачено п.5 (1) Порядку надання у 2014 році субвенції з державного бюджету.

У цьому документі повну собівартість теплової енергії разом по підприємству зазначено у сумі 111692327 грн., у тому числі по першій групі споживачів у сумі 87483871,0 грн.

Рішенням виконавчого комітету Броварської міської ради від 14.03.2006 №133 "Про затвердження розподілу груп споживачів теплової енергії" встановлено, що до першої групи споживачів теплової енергії відноситься населення.

Відтак, повна собівартість теплової енергії, відпущена населенню Підприємством у 2012 році за даними Розрахунку фактичної собівартості теплової енергії за 2012 рік становить 87483871,0 грн., що у Розрахунку обсягу заборгованості за 2012 рік дорівнює показнику "Фактичних витрат з надання послуг для населення (повна собівартість)", який в Акті ревізії визнано завищеним на 709772 грн.

Також, у цьому документі фактичний відпуск теплової енергії всього по Підприємству вказано в обсязі 294,747 тис. Гкал., фактичний відпуск теплової енергії споживачам першої групи Підприємства вказано в обсязі 261,815 тис. Гкал. Фактичну собівартість однієї Гкал тепла у вищевказаному документі всього по Підприємству відображено в сумі 378,94 грн., по першій групі споживачів (населення) у сумі 334,14 грн.

Судом встановлено, що ці показники розглянутого Розрахунку фактичної собівартості теплової енергії за 2012 рік представляють собою результат ділення абсолютної величини показника повної собівартості теплової енергії разом по підприємству та окремо по першій групі споживачів на абсолютну величину фактичного відпуску теплової енергії взагалі по Підприємству та окремо відпуску по першій групі споживачів.

Показник повної собівартості теплової енергії разом по Підприємству 111692,327 тис. грн. у вищевказаному розрахунку тотожній показнику витрат звичайної діяльності Звіту про витрати виробництва та фінансові показники діяльності підприємства від надання послуг теплопостачання за січень-грудень 2012 року (Форма №1С теплопостачання) Підприємства (рядок 16 форми), що відповідає п.5 Порядку надання у 2014 році субвенції з державного бюджету. Окремий показник повної собівартості відпущеної населенню теплової енергії в наданій на розгляд статистичній звітності Підприємства не передбачено.

Показник фактичного відпуску теплової енергії всього по Підприємству згідно Розрахунку фактичної собівартості теплової енергії за 2012 рік дорівнює показнику відпущеної теплової енергії своїм споживачам Звіту про постачання теплоенергії за 2012 рік Підприємства (№1-теп (річна)) (рядок 25 форми), що передбачено п.5 Порядку надання у 2014 році субвенції з державного бюджету. Показник фактичного відпуску теплової енергії у Гкал споживачам першої групи (населення) дорівнює показнику відпущеної теплової енергії населенню у Розрахунку фактичної собівартості теплової енергії за 2012 рік у Гкал (рядок 26 форми).

Також, у представленому Розрахунку фактичної собівартості теплової енергії за 2012 рік, вартість газу у складі собівартості загального відпуску теплової енергії та відпуску теплової енергії споживачам 1 категорії (населенню) тотожна врахованим в Акті ревізії при розрахунку фактичної собівартості на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії населенню. Тобто, врахований при перерахунку в Акті ревізії фактичної собівартості теплової енергії розмір складової вартості газу , як по всьому обсягу, так і по обсягу теплової енергії, відпущеної населенню, тотожний, зазначеному у Розрахунку фактичної собівартості теплової енергії за 2012 рік.

Вказаний у цьому розрахунку показник повної собівартості відпуску теплової енергії за рік по Підприємству дорівнює підсумку повної собівартості відпуску теплової енергії за рік по всіх категоріях споживачів, в їх складі - населення.

Крім того, в матеріалах справи наявні Розрахунки фактичної собівартості теплової енергії за 2012 рік по кожному місяцю окремо.

У цих розрахунках показник повної собівартості теплової енергії тотожній показнику суми витрат звичайної діяльності у відповідних місячних Звітах про витрати виробництва та фінансові показники діяльності підприємства від надання послуг теплопостачання 2012 року (Форма №1С теплопостачання). Показники кількості відпущених населенню та іншим споживачам гігакалорій тепла аналогічні показникам Звітів про постачання теплоенергії за 2012 рік (№1-теп) (рядок 25-26 форми) Підприємства за відповідні місяці. Тобто, показники наданих розрахунків по кожному місяцю окремо відповідають показникам звітності Підприємства.

Підсумок показників Розрахунків фактичної собівартості теплової енергії за 2012 рік по кожному місяцю окремо дорівнює показникам Розрахунку фактичної собівартості теплової енергії за 2012 рік. Підсумок показників, зазначених у місячних Звітах про витрати виробництва та фінансові показники діяльності підприємства від надання послуг теплопостачання 2012 року (Форма №1С теплопостачання) дорівнює показнику Звіту про витрати виробництва та фінансові показники діяльності підприємства від надання послуг теплопостачання за 2012 рік (Форма №1С теплопостачання) за рік. Підсумок показників Звітів про постачання теплоенергії за 2012 рік (№1-теп ) (рядок 25-26 форми) Підприємства по кожному місяцю окремо дорівнює показнику Звіту про постачання теплоенергії (№1-теп (річна)) (рядок 25-26 форми) Підприємства за 2012 рік.

Це означає, що вказані по місяцях показники є складовими показників Розрахунку фактичної собівартості теплової енергії за 2012 рік. Вказані у цих розрахунках показники повної собівартості відпуску теплової енергії за місяць по Підприємству дорівнюють підсумку повної собівартості відпуску теплової енергії за місяць по всіх категоріях споживачів, в їх складі - населення.

Також, в матеріалах справи є Розрахунок обсягу заборгованості за 2011 рік, який по формі відповідає вказаному у Додатку №3 до Порядку надання у 2012 році субвенції з державного бюджету.

За даними вказаного Розрахунку обсягу заборгованості за 2011 рік показник різниці між фактичними витратами та фактичними нарахуваннями у розмірі 20629972 грн. (колонка 6 Розрахунку за 2011 рік), яка визнана неправильною в Акті ревізії, облічено методом вирахування з показника "Фактичні нарахування згідно із затвердженими для населення тарифами з урахуванням перерахунків за низькоякісні та не в повному обсязі надані послуги" 57988255 грн. (колонка 2 Розрахунку за 2011 рік ) показника "Фактичні витрати з надання послуг для населення (повна собівартість)" 78618227,0 грн. (колонка 3 Розрахунку за 2011 рік), що був перерахований в Акті ревізії (57988255,0 - 78618227,0 = -20629972 грн.).

Метод визначення показника різниці між фактичними витратами та фактичними нарахуваннями відповідає вказаному у Додатку №3 до Порядку надання у 2012 році субвенції з державного бюджету алгоритму розрахунку. Отже, алгоритм проведеного Підприємством розрахунку показника різниці між фактичними витратами та фактичними нарахуваннями у розмірі 20629972 грн. відповідає вимогам п.6 Порядку надання у 2012 році субвенції з державного бюджету.

Розрахунок фактичної собівартості на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії по КП "Броваритепловодоенргія" за 2011 рік (далі - Розрахунок фактичної собівартості теплової енергії за 2011 рік) підписаний від імені посадової особи Підприємства та засвідчений його печаткою, що передбачено п.5 Порядку надання у 2012 році субвенції з державного бюджету.

У цьому розрахунку повну собівартість теплової енергії разом по підприємству зазначено у сумі 99045,7 тис грн., у тому числі по першій групі споживачів (населенню) у сумі 78618,2 тис. грн.

Відтак, повна собівартість теплової енергії, відпущена населенню Підприємством у 2011 році за даними вказаного Розрахунку фактичної собівартості теплової енергії за 2011 рік становить 78618227 грн., що у Розрахунку обсягу заборгованості за 2011 рік дорівнює показнику "Фактичних витрат з надання послуг для населення (повна собівартість)", який в Акті ревізії визнано завищеним на 761178 грн.

Також, у цьому розрахунку фактичний відпуск теплової енергії всього по Підприємству вказано в обсязі 290,107 тис. Гкал., фактичний відпуск теплової енергії споживачам першої групи Підприємства вказано в обсязі 255,551 тис. Гкал. Фактичну собівартість однієї Гігакалорій тепла у вищевказаному документі всього по Підприємству відображено в сумі 341,41 грн., по першій групі споживачів (населення) у сумі 307,64 грн.

Судом встановлено, що ці показники Розрахунку фактичної собівартості теплової енергії за 2011 рік представляють собою результат ділення абсолютної величини показника повної собівартості теплової енергії разом по підприємству та окремо по першій групі споживачів на абсолютну величину фактичного відпуску теплової енергії взагалі по Підприємству та окремо відпуску по першій групі споживачів.

Показник повної собівартості теплової енергії разом по Підприємству 99045,7 тис. грн. у вищевказаному розрахунку тотожній показнику витрат звичайної діяльності Звіту про витрати виробництва та фінансові показники діяльності підприємства від надання послуг теплопостачання за січень-грудень 2011 року (Форма №1С теплопостачання) Підприємства (рядок 16 форми), що відповідає п.5(3) Порядку надання у 2012 році субвенції з державного бюджету. Окремий показник повної собівартості відпущеної населенню теплової енергії в наданій на розгляд статистичній звітності Підприємства не передбачено.

Вказаний у цьому розрахунку показник повної собівартості відпуску теплової енергії за рік по Підприємству дорівнює підсумку повної собівартості відпуску теплової енергії за рік по всіх категоріях споживачів, в їх складі - населення.

Показник фактичного відпуску теплової енергії всього по Підприємству згідно Розрахунку фактичної собівартості теплової енергії за 2011 рік дорівнює показнику відпущеної теплової енергії своїм споживачам Звіту про постачання теплоенергії за 2011 рік Підприємства (№1-теп (річна))(рядок 25 форми), що передбачено п.5 (4) Порядку надання у 2012 році субвенції з державного бюджету. Показник фактичного відпуску теплової енергії у Гігакалорій споживачам першої групи (населення) дорівнює показнику відпущеної теплової енергії населенню у Розрахунку фактичної собівартості теплової енергії за 2011 рік у Гігакалорій (рядок 26 форми).

Крім того, у наданому Розрахунку фактичної собівартості теплової енергії за 2011 рік, вартість газу у складі собівартості загального відпуску теплової енергії та відпуску теплової енергії споживачам 1 категорії (населенню) тотожна врахованим в Акті ревізії при розрахунку фактичної собівартості на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії населенню. Тобто, врахований при перерахунку в Акті ревізії фактичної собівартості теплової енергії розмір складової вартості газу, як по всьому обсягу, так і по обсягу теплової енергії, відпущеної населенню, тотожний зазначеному у Розрахунку фактичної собівартості теплової енергії за 2011 рік.

Також, як і за 2012 рік, суду надані Розрахунки фактичної собівартості теплової енергії за 2011 рік по кожному місяцю окремо, в яких показник повної собівартості теплової енергії тотожній показнику суми витрат звичайної діяльності у відповідних місячних Звітах про витрати виробництва та фінансові показники діяльності підприємства від надання послуг теплопостачання 2011 року (Форма №1С теплопостачання).

Вказані у цих розрахунках показники повної собівартості відпуску теплової енергії за місяць по Підприємству дорівнює підсумку повної собівартості відпуску теплової енергії за місяць по всіх категоріях споживачів, в їх складі - населення.

Показники кількості відпущених населенню та іншим споживачам гігакалорій тепла відповідають показникам Звітів про постачання теплоенергії за 2011 рік (№1-теп ) (рядок 25-26 форми) Підприємства за відповідні місяці. Тобто, показники наданих розрахунків відповідають показникам звітності Підприємства по відповідних місяцях.

Підсумок показників Розрахунків фактичної собівартості теплової енергії за 2011 рік по кожному місяцю окремо дорівнює показникам Розрахунку фактичної собівартості теплової енергії за 2011 рік. Підсумок показників, зазначених у Звітах про витрати виробництва та фінансові показники діяльності підприємства від надання послуг теплопостачання (Форма №1С теплопостачання) по кожному місяцю 2011 року дорівнює показнику Звіту про витрати виробництва та фінансові показники діяльності підприємства від надання послуг теплопостачання за 2011 рік (Форма №1С теплопостачання) за рік. Підсумок показників Звітів про постачання теплоенергії (№1-теп ) (рядок 25-26 форми) Підприємства по кожному місяцю 2011 року окремо дорівнює показнику Звіту про постачання теплоенергії (№1-теп) (рядок 25-26 форми) Підприємства за 2011 рік. Тобто, вказані по місяцях показники є складовими показників Розрахунку фактичної собівартості теплової енергії за 2011 рік.

Статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку, який є обов'язковим видом обліку для підприємств, що передбачено у п. 2 ст. 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 №996-ХІV, який визначає правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні.

За визначенням ст. 1 цього Закону, бухгалтерський облік - це процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень.

Отже, джерелом інформації для статистичної звітності Підприємства, показники якої використовуються для визначення обсягу заборгованості з різниці в тарифах на послуги теплопостачання, є дані бухгалтерського обліку.

Відповідно до п. 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення, як обумовлено у ст. 1 вказаного Закону.

Оскільки вказані у Розрахунках фактичної собівартості теплової енергії за 2011 та 2012 роки та аналогічних місячних розрахунках фактичної собівартості теплової енергії Підприємства основні показники діяльності відповідають показникам статистичної звітності Підприємства, яка, як вказано вище, ґрунтується на даних бухгалтерського обліку, то й показники цих Розрахунків ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку та первинних документах Підприємства.

Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов'язаних рахунках бухгалтерського обліку, що вказано у п. 3 цієї статті. Отже, інформація щодо фактів діяльності підприємства міститься у регістрах бухгалтерського обліку в якості записів на відповідних рахунках, а показники фінансової звітності повинні відповідати цій інформації.

Так, суду надано облікові регістри підприємства щодо розрахунку показників вказаних у Розрахунках фактичної собівартості теплової енергії за 2011 та 2012 рік по місяцях, в яких вказані показники діяльності підприємства (прямих матеріальних витрат та їх окремих складових, прямих витрат на оплату праці, витрат на соціальне страхування, амортизації необоротних активів, фінансових витрат, адміністративних витрат та витрат на збут, а також комплексних показників виробничої собівартості та повної собівартості) відповідають розрахованим у належним чином оформлених облікових регістрах Підприємства по відповідних періодах.

Оскільки в облікових регістрах накопичуються дані первинних документів, які фіксують факти господарської діяльності підприємств, то вказані в облікових регістрах Підприємства показники собівартості виробництва, транспортування та постачання теплової енергії є показниками, розрахованими по фактах діяльності Підприємства. Це вказує на те, що показники Розрахунків фактичної собівартості теплової енергії за 2011 та 2012 роки, які відповідають даним облікових регістрів, сформовано на підставі фактичних даних, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах Підприємства.

Також, при розгляді наданих суду Розрахунків фактичної собівартості теплової енергії за 2011 та 2012 рік, як загальних за рік, так і місячних, встановлено, що відпуск теплової енергії Підприємством здійснювався трьом категоріям споживачів, в їх складі населенню (1 категорія). Показники кількості відпуску теплової енергії по всіх розрахунках тотожні вказаним у статистичній звітності Підприємства. Тобто, їх можна вважати такими, що підтверджені первинними документами.

Загальна кількість відпущених гігакалорій тепла по місяцях по всіх категоріях споживачів представляє собою підсумки цих показників, які зазначені у Розрахунках фактичної собівартості теплової енергії за 2011 - 2012 роки та тотожні аналогічним показникам у статистичній звітності Підприємства за рік. Отже, у місячних розрахунках відображено всю кількість відпущеної споживачем теплової енергії за відповідний рік.

У Звітах про витрати виробництва та фінансові показники діяльності підприємства від надання послуг теплопостачання за січень-грудень 2011 року та січень-грудень 2012 року (Форма №1С теплопостачання) код виду економічної діяльності Підприємства вказано 40.30.0. Інших видів економічної діяльності по Підприємству за вказаний період у цій звітності не зазначено. Тобто, показники цієї форми вказують на результати діяльності Підприємства виключно по цьому виду діяльності.

Згідно норм Національного Класифікатору України "Класифікація видів економічної діяльності", прийнятого наказом Держспоживстандарту України від 26.12.2005 №375 (далі - Класифікація видів економічної діяльності), що діяв протягом 2011-2012 років під вказаним кодом значиться такий вид діяльності, як "Постачання пари та гарячої води". Складовою цього виду діяльності у вказаному Класифікаторі зазначено виробництво, збирання та розподілення пари та гарячої води для центрального опалення, виробництва енергії та інших цілей.

Відтак, за інформацією Звітів про витрати виробництва та фінансові показники діяльності підприємства від надання послуг теплопостачання за січень-грудень 2011 року та січень-грудень 2012 року (Форма №1С теплопостачання), в ньому вказано результати діяльності Підприємства виключно стосовно надання послуг теплопостачання, одиницею виміру яких були тис. Гкал. Тобто, саме той вид діяльності, по результатах якого розраховується заборгованість, вказана у Порядку надання у 2012 році субвенції з державного бюджету та Порядку надання у 2014 році субвенції з державного бюджету.

Оскільки вказані у Розрахунках фактичної собівартості теплової енергії за 2011 рік та за 2012 рік вартісні та кількісні показники тотожні показникам Звітам про витрати виробництва та фінансові показники діяльності підприємства від надання послуг теплопостачання за січень-грудень 2011 року та січень-грудень 2012 року (Форма №1С теплопостачання) та Звітам про постачання теплоенергії за 2011 рік та за 2012 рік (№1-теп (річна), то ці показники стосуються виключно такої діяльності Підприємства, як "Постачання пари та гарячої води", тобто саме того виду діяльності, по якому визначається заборгованість з різниці в тарифах.

За умовами п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630, які регулюють відносини між суб'єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (далі - виконавець), і фізичною та юридичною особою (далі - споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - послуги), розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць.

Згідно п. 20. цієї Постанови, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.

За приписами ст. 4 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", одними з основних принципів бухгалтерського обліку є принцип нарахування та відповідність доходів і витрат, який передбачає, що для визначення фінансового результату звітного періоду необхідно порівняти доходи звітного періоду з витратами, що були здійснені для отримання цих доходів. При цьому доходи і витрати відображаються в бухгалтерському обліку та фінансовій звітності в момент їх виникнення, незалежно від дати надходження або сплати грошових коштів. А також принцип періодичності, тобто можливості розподілу діяльності підприємства на певні періоди часу з метою складання фінансової звітності.

З наведених норм чинного законодавства вбачається, що оскільки періодом для оплати послуг за постачання тепла є календарний місяць, то й періодом визначення показника вартості витрат за ці послуги також повинен бути місяць. Відтак, облік Підприємством фактичних витрат та розрахунок фактичної собівартості теплової енергії по такому періоду часу, як місяць, відповідає нормам чинного законодавства.

За визначенням Класифікації видів економічної діяльності, економічна діяльність - це процес виробництва продукції (товарів та послуг), який здійснюється з використанням певних ресурсів: сировини, матеріалів, устаткування, робочої сили, технологічних процесів тощо. Економічна діяльність характеризується витратами на виробництво, процесом виробництва та випуском продукції. Продукція є результатом виробничого процесу. Це загальний термін, який використовується як для позначення товарів, так і послуг. Готова промислова продукція - це продукція, процес перероблення якої завершено.

Таким чином, відпущені гігакалорії тепла Підприємством, є його продукцією (послугами), результатом його економічної діяльності, що здійснюється з використанням певних, необхідних саме для цього виду діяльності, ресурсів: сировини, матеріалів, устаткування, робочої сили, технологічних процесів тощо. Саме вартість використання цих ресурсів і зазначено у Розрахунках фактичної собівартості теплової енергії за 2011 рік та 2012 рік та місячних Розрахунках фактичної собівартості теплової енергії за ці роки (див Додаток №1 та Додаток №2).

У Розрахунках фактичної собівартості теплової енергії за 2011 рік та 2012 рік також наведено показник собівартості однієї відпущеної Гігакалорії тепла. Вказаний показник визначено шляхом ділення розрахованого показника повної собівартості відпуску тепла на кількість відпущених гігакалорій. Показники повної собівартості відпущених гігакалорій тепла та обсягу відпущених гігакалорій, на підставі яких здійснено розрахунки, тотожні показникам статистичної звітності Підприємства - Звітів про витрати виробництва та фінансові показники діяльності підприємства від надання послуг теплопостачання за січень-грудень 2011 року та за січень-грудень 2012 року (Форма №1С теплопостачання) та Звітів про постачання теплоенергії за 2011 рік та 2012 рік (№1-теп (річна)), а також показникам, згідно яких здійснювався перерахунок в Акті ревізії.

За даними розглянутих Розрахунків фактичної собівартості теплової енергії за 2011 рік та 2012 рік, собівартість однієї Гігакалорії тепла, відпущеної населенню не дорівнює собівартості однієї Гігакалорії тепла, відпущеної іншим споживачам. Відповідно до інформації Акту ревізії, вартість газу, використаного для виробництва тепла населенню різниться з вартістю газу, використаного для виробництва тепла іншим споживачам.

Шляхом вирахування з показника повної собівартості відпуску теплової енергії вартості використаного для її виробництва газу та діленням її на кількість відпущеної теплової енергії різним категоріям споживачів отримано показники собівартості однієї Гігакалорії теплової енергії по всіх категоріях споживачів за кожен місяць без урахування вартості газу. Крім того, до собівартості теплової енергії, відпущеної населенню, не враховано вартість послуг банків по прийманню платежів від населення - витрати, що стосуються виключно цього виду споживачів. Такий самий перерахунок було проведено і в Акті ревізії по показниках за 2011 рік та 2012 рік.

Отримані шляхом такого перерахунку показники собівартості однієї Гкал. відпущеної теплової енергії по кожному виду споживачів тотожні за кожен окремий місяць. Це означає, що всі інші витрати за місяць розподілялися на весь обсяг виробленого тепла рівномірно. Тобто, на обсяг гігакалорій, наданих такому споживачу теплової енергії Підприємства, як населення, припадала така сама сума витрат на 1 Гкал., як і іншим споживачам. Так як вказана у Розрахунках фактичної собівартості теплової енергії за 2011 рік та 2012 рік та місячних Розрахунках фактичної собівартості теплової енергії за ці роки фактична собівартість відпущеної теплової енергії відповідає даним облікових регістрів Підприємства, то розрахована у представлених додатках собівартість однієї Гкал. теплової енергії є показником, розрахованим на підставі фактичних даних первинних документів Підприємства.

За умовами ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" формування державної фінансової політики, що визначає принципи та методи ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності, що не суперечать міжнародним стандартам забезпечує національне положення (стандарт) бухгалтерського обліку - нормативно-правовий акт, затверджений центральним органом виконавчої влади. Тобто, саме за передбаченими у вказаних Положеннях бухгалтерського обліку принципами і методами ведеться бухгалтерський облік фактів, процесів, дій та результатів діяльності підприємства, показники якого є основою для складання його фінансової та податкової звітності, а також інших видів звітності.

Вартість вироблення, транспортування та постачання одиниці (1 Гкал) теплової енергії відповідної якості, як грошовий вираз планованих економічно обґрунтованих витрат з урахуванням планованого прибутку чинним законодавством визначено як тарифи на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання у п.4 Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 №869 (далі - Порядок формування тарифів на теплову енергію). Тобто, тарифи на виробництво, транспортування та постачання одиниці (1 Гкал) теплової енергії відповідної якості містять в собі економічно обґрунтовані витрати на цей вид діяльності. Методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про витрати підприємства та її розкриття в фінансовій звітності чинним законодавством визначено у Положенні (стандарті) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", затвердженому Наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 №318, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 за №27/4248 (далі - Положення "Витрати").

Згідно п. 11 вищевказаного Положення, собівартість реалізованої продукції (робіт, послуг) складається з виробничої собівартості продукції (робіт, послуг), яка була реалізована протягом звітного періоду, нерозподілених постійних загальновиробничих витрат та наднормативних виробничих витрат. До виробничої собівартості продукції (робіт, послуг) включаються: прямі матеріальні витрати; прямі витрати на оплату праці; інші прямі витрати; змінні загальновиробничі та постійні розподілені загальновиробничі витрати.

Відповідно до п. 12 цього Положення, до складу прямих матеріальних витрат включається вартість сировини та основних матеріалів, що утворюють основу вироблюваної продукції, купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат.

Згідно п. 13 Положення, до складу прямих витрат на оплату праці включаються заробітна плата та інші виплати робітникам, зайнятим у виробництві продукції, виконанні робіт або наданні послуг, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат.

Пунктом 14 Положення визначено, що до складу інших прямих витрат включаються всі інші виробничі витрати, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат.

Тобто, вказані у вищенаведених пунктах види витрат безпосередньо спрямовано на виготовлення продукції , а їх розмір напряму залежить від обсягу виробленої продукції у натуральному виразі, у досліджуваному випадку у Гігакалоріях тепла.

У п. 16 Положення "Витрати" вказано, що загальновиробничі витрати поділяються на постійні і змінні. До змінних загальновиробничих витрат належать витрати на обслуговування і управління виробництвом (цехів, дільниць), що змінюються прямо (або майже прямо) пропорційне до зміни обсягу діяльності. Змінні загальновиробничі витрати розподіляються на кожен об'єкт витрат з використанням бази розподілу (годин праці, заробітної плати, обсягу діяльності, прямих витрат тощо), виходячи з фактичної потужності звітного періоду. Тобто, розмір цього виду витрат також напряму залежить від обсягу виробленої продукції.

Також, у вищезазначеному пункті вказано, що до постійних загальновиробничих витрат відносяться витрати на обслуговування і управління виробництвом, що залишаються незмінними (або майже незмінними) при зміні обсягу діяльності. Тобто, ці види загальновиробничих витрат не можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат, та не залежать від зміни показників обсягу діяльності.

Відповідно до пунктів 18, 19, 20 Положення "Витрати", до адміністративних витрат відносяться загальногосподарські витрати, спрямовані на обслуговування та управління підприємством. Витрати на збут включають і витрати, пов'язані з реалізацією (збутом) продукції (товарів, робіт, послуг). До інших операційних витрат включаються витрати, також пов'язані з загальними результатами виробничої діяльності.

Згідно п. 27 Положення "Витрати" до фінансових витрат відносяться витрати на проценти (за користування кредитами отриманими, за облігаціями випущеними, за фінансовою орендою тощо) та інші витрати підприємства, пов'язані із запозиченням.

Судом встановлено, що вказані у Розрахунках фактичної собівартості теплової енергії за 2011 рік та 2012 рік та місячних Розрахунках фактичної собівартості теплової енергії за ці роки показники витрат тотожні показникам, вказаним у Звітах про витрати виробництва та фінансові показники діяльності підприємства від надання послуг теплопостачання за відповідні періоди. Вказаний показник витрат представляє собою підсумок показників належним чином оформлених облікових регістрів Підприємства за відповідні періоди, таких як прямі витрати, загальновиробничі витрати (постійні та змінні), витрати на збут, адміністративні витрати, фінансові витрати.

Виходячи з викладеного, показник повної собівартості теплової енергії по Підприємству складається з двох частин - змінних витрат, абсолютна величина яких змінюється разом із зміною обсягів випуску продукції, та постійних витрат, абсолютна величина яких із зміною показника обсягів робіт (послуг) істотно не змінюється. До змінних витрат належать прямі матеріальні витрати, прямі витрати на оплату праці, інші прямі витрати та змінні загальновиробничі витрати. До постійних витрат належать постійні розподілені загальновиробничі витрати, адміністративні витрати, витрати на збут, інші операційні витрати, фінансові витрати. Підсумок вищенаведених видів витрат, зазначено у Звітах про витрати виробництва та фінансові показники діяльності підприємства від надання послуг теплопостачання за періоди січень - грудень 2011 року та січень - грудень 2012 року Підприємства.

Так, у Розрахунках фактичної собівартості теплової енергії за 2011 рік, за 2012 рік та місячних Розрахунках фактичної собівартості теплової енергії за вказані роки саме ці витрати й віднесено до виробничої собівартості виробленого тепла. Як було зазначено вище, їх розраховано на підставі даних бухгалтерського обліку та в їх складі враховано як змінні, так і постійні витрати.

Відповідно до Рішення виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області від 28.12.2010 №762 з 01.02.2011 Підприємству встановлено одноставкові тарифи на послуги з централізованого опалення та підігріву води, які надаються населенню.

За термінологією п.4 Порядку формування тарифів на теплову енергію одноставковий тариф на теплову енергію - вартість одиниці (1 Гкал) теплової енергії відповідної якості, що реалізується споживачам, визначена як грошовий вираз планованих економічно обґрунтованих витрат на її виробництво, транспортування, постачання з урахуванням планованого прибутку і не розподілена на умовно- змінну та умовно-постійну частини тарифу. Отже, в тарифи на послуги з централізованого опалення та підігріву води, Підприємства враховано як змінні, так і постійні витрати.

Таким чином, при змінах показника обсягу виробництва Підприємства істотно змінюється тільки складова змінних витрат. При зменшенні обсягу реалізації виробленої продукції абсолютний розмір змінних витрат зменшується, відповідно зменшується їх частка в загальному обсязі витрат, збільшується частка постійних витрат, та навпаки. При цьому, змінюється показник повної собівартості одиниці наданих послуг - 1 Гігакалорії, оскільки представляє собою підсумок змінних та постійних витрат, а показник постійних витрат істотно не змінюється. При збільшенні обсягу відпуску тепла собівартість одиниці відпущеного тепла зменшується за рахунок зменшення частки постійних витрат, що припадає на 1 Гкал., при зменшенні обсягу відпуску тепла собівартість одиниці відпущеного тепла збільшується за рахунок збільшення частки постійних витрат, що припадає на 1 Гкал. Одночасно показник собівартості 1 Гкал тепла (за виключенням вартості газу та витрат на прийом грошових коштів у населення) по всіх категоріях споживачів є тотожними за всі періоди розрахунку (місяці), що вказує на рівномірний розподіл витрат по всіх категоріях споживачів. Тобто, на таку категорію споживачів, як населення підвищеної суми витрат Підприємством по всіх розрахункових періодах віднесено не було.

Так, співставленням кількості відпущеної теплової енергії споживачам по місяцях встановлено, що протягом 2012 року найбільша кількість реалізованої теплової енергії припадала на зимові місяці та значно зменшувалася влітку, що обумовлено природними циклами. Відповідно, по закінченню опалювального сезону, зменшувався обсяг виробництва тепла, відповідно зменшувався розмір виробничої собівартості тепла, оскільки основою її розрахунку є витрати, які безпосередньо залежать від показника обсягу виробництва.

Зменшення виробничої собівартості теплової енергії є фактором зменшення повної собівартості тепла, оскільки являється складовою формування розміру цього показника. В той же час, внаслідок зменшення показника виробничої собівартості тепла, збільшувалася частка постійних витрат, що припадала на повну собівартість реалізації послуг теплопостачання взагалі по Підприємству, оскільки розмір цих витрати не змінюється або незначно змінюється при зміні обсягу виробництва.

Так як показник постійних витрат, внаслідок зміни обсягу виробництва істотно не змінюється, то при зменшенні показника виробничої собівартості внаслідок зменшення обсягів виробництва відповідно збільшувалася повна собівартість 1 Гігакалорії наданих послуг теплопостачання. Це збільшення було спричинено збільшенням частки постійних витрат у фактичній собівартості виробництва, відповідно у повній собівартості 1 Гігакалорії, та зменшенням кількісного показника наданої споживачам теплової енергії. Відповідно у місяці підвищеного відпуску тепла її повна собівартість була найменшою, оскільки на кожну вироблену Гігакалорію тепла припадала найменша вартість розподілених постійних витрат.

Також, порівнянням кількості відпущеної теплової енергії споживачам по місяцях судом встановлено, що протягом 2011 року найбільша кількість реалізованої теплової енергії також припадала на зимові місяці та значно зменшувалася влітку. Отже, по закінченню опалювального сезону, зменшувався обсяг виробництва тепла, відповідно зменшувався розмір виробничої собівартості тепла, оскільки основою її розрахунку є витрати, які безпосередньо залежать від показника обсягу виробництва.

Як і у 2012 році зменшення виробничої собівартості теплової енергії є фактором зменшення повної собівартості тепла, оскільки являється складовою формування розміру цього показника. Внаслідок зменшення показника виробничої собівартості тепла за рахунок змінних витрат, збільшувалася частка постійних витрат, що припадала на повну собівартість реалізації послуг теплопостачання взагалі по Підприємству, оскільки розмір постійних витрати не змінюється або незначно змінюється при зміні обсягу виробництва.

Так як показник постійних витрат, внаслідок зміни обсягу виробництва істотно не змінюється, то при зменшенні показника виробничої собівартості внаслідок зменшення обсягів виробництва відповідно збільшувалася повна собівартість 1 Гігакалорії наданих послуг теплопостачання. Це збільшення було спричинено збільшенням частки постійних витрат у фактичній собівартості виробництва, відповідно у повній собівартості 1 Гігакалорії, та зменшенням кількісного показника наданої споживачам теплової енергії. Відповідно у місяці підвищеного відпуску тепла її повна собівартість була найменшою, оскільки на кожну вироблену Гігакалорію тепла припадала найменша вартість розподілених постійних витрат.

Таким чином, у ті місяці, коли зменшувався обсяг постачання тепла всім категоріям споживачів теплової енергії Підприємства, збільшувалася собівартість 1 гігакалорії тепла внаслідок збільшення частки постійних витрат, що припадала на одну Гігакалорію відпущеного тепла.

Як було зазначено вище, згідно чинного законодавства місяць є розрахунковим періодом визначення собівартості. Отже, розрахований за місяць на підставі первинних документів за цей період показник повної собівартості відпуску теплової енергії є фактичним показником собівартості відпуску теплової енергії за місяць. Відповідно, показник собівартості 1 Гкал, розрахований за 1 місяць на підставі фактичного показника собівартості всього обсягу відпуску теплової енергії та показника кількості відпущених Гкал. тепла є фактичним показником, розрахованим на підставі первинних документів за цей період.

Тотожність показників собівартості 1 Гкал тепла (без урахування вартості газу та послуг банку за прийом коштів у населення) означає, що всі витрати Підприємства на виробництво, транспортування та постачання тепла, що склалися за законодавчо встановлений розрахунковий період - місяць, розподілено по всіх споживачах рівномірно. Отже, на собівартість 1 Гкал тепла, відпущеної населенню більшої частини витрат не припадає.

Так як вказані у Розрахунку фактичної собівартості теплової енергії за 2012 рік та Розрахунку фактичної собівартості теплової енергії за 2011 рік показники повної собівартості відпуску теплової енергії за рік представляють собою підсумок відповідних показників Розрахунків фактичної собівартості теплової енергії по місяцях, які сформовані на підставі даних бухгалтерського обліку Підприємства, то показники повної собівартості відпуску теплової енергії за рік у Розрахунку фактичної собівартості теплової енергії за 2012 рік та Розрахунку фактичної собівартості теплової енергії за 2011 рік показники також є фактичними показниками собівартості відпуску теплової енергії за 2011 та 2012 роки.

Так як вказані у цьому розрахунку показник повної собівартості відпуску теплової енергії за рік по Підприємству дорівнює підсумку повної собівартості відпуску теплової енергії за рік по всіх категоріях споживачів, в їх складі - населення, то показник повної собівартості відпуску теплової енергії за рік такій категорії споживачів, як населення, також є саме фактичним показником собівартості відпуску теплової енергії за 2011 та 2012 роки населенню. Саме цей показник Розрахунку фактичної собівартості теплової енергії за 2012 рік та Розрахунку фактичної собівартості теплової енергії за 2011 рік вказано у Розрахунку обсягу заборгованості за 2012 рік та Розрахунку обсягу заборгованості за 2011 рік.

Також, у місяці значного зменшення відпуску тепла та відповідного збільшення його собівартості значно збільшувалася частка відпуску тепла такому споживачу, як населення. Відповідно, збільшувався розмір постійних витрат Підприємства, що припадав на повну собівартість реалізації послуг теплопостачання населенню, оскільки у цей період саме населення було основним споживачем послуг теплопостачання. Тобто, повна собівартість однієї реалізованої гігакалорії тепла по всьому періоду дослідження була вища, ніж в опалювальний сезон, коли споживачів тепла було більше та більшим був показник реалізації.

Отже, судом встановлено, що розрахована частка відпуску тепла населенню за травень, червень, серпень, вересень та жовтень 2012 року, перевищує коефіцієнт 0,88836, застосований для перерахунку в Акті ревізії. Розрахована частка відпуску тепла населенню за квітень, травень, червень, липень серпень, вересень та жовтень 2011 року, також перевищує коефіцієнт 0,8809, застосований для перерахунку в Акті ревізії. При цьому, у місяці перевищення показника частки кількості тепла, спожитого населенням його вартість була найвищою.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що Розрахунки фактичної собівартості теплової енергії за 2011 та 2012 рік складено по результатах діяльності, по якій визначається заборгованість з різниці в тарифах; за формою та алгоритмом розрахунку відповідають чинному законодавству; вказані в них дані відповідають даним бухгалтерського обліку та показникам статистичної звітності; є підсумком показників, розрахованих за передбачений чинним законодавством період; витрати, що склалися за період, розподілено між всіма групами споживачів рівномірно; показник повної собівартості відпуску теплової енергії населенню є складовою показника повної собівартості загального відпуску тепла по Підприємству.

Шляхом застосування в Акті ревізії коефіцієнту розподілу по гігакалоріях тепла, наданих населенню до загального показника гігакалорій вироблених підприємством за рік до показника повної собівартості теплової енергії перевіряючими встановлено показник середньої повної собівартості одиниці послуг за 2011 та 2012 роки, а не повної фактичної собівартості одиниці послуг за відповідні періоди, розрахованої по первинних документах та даних бухгалтерського обліку. А саме показник фактичних витрат передбачено у Розрахунках обсягу заборгованості за минулі роки з різниці в тарифах на послуги теплопостачання, що надана населенню, на підставі яких розраховується різниця у тарифах. Таким показником є показник, розрахований на підставі даних бухгалтерського обліку за передбачений чинним законодавством період - місяць.

Крім того, застосований в Акті ревізії порядок розрахунку чинним законодавством не передбачено.

Вказані у Розрахунку обсягу заборгованості за 2012 рік та Розрахунку обсягу заборгованості за 2011 рік показники фактичних витрат тотожні показникам повної собівартості загального відпуску тепла саме населенню у Розрахунку фактичної собівартості теплової енергії за 2012 рік та Розрахунку фактичної собівартості теплової енергії за 2011 рік. А відтак, саме ці показники є фактичними витратами на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії населенню.

Представлені суду Розрахунок фактичної собівартості теплової енергії за 2012 рік та Розрахунок фактичної собівартості теплової енергії за 2011 рік по формі та алгоритму розрахунку відповідають нормам чинного законодавства.

Крім того, при прийнятті рішення у даній справі судом враховано Висновок експертного економічного дослідження №65-01/16 від 05.02.2016, яким встановлено, що висновки Акту ревізії використання коштів передбаченими Мінрегіону на субвенцію з держаного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування Комунального підприємства Броварської міської ради "Броваритепловодоенергія" за період з 01.01.2014 по 31.07.2015 року та окремих питань за період з 01.01.2011 по 21.12.2013 року №06-20/069 від 30.10.2015 щодо зайво нарахованої різниці у тарифах на суму 709772,00 грн. у 2012 році та зайво нарахованої різниці у тарифах у 2011 році на суму 761,178 тис грн. документально та нормативно не підтверджуються.

Отже, враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що застосування коефіцієнту відпущення теплової енергії населенню, вказаного в Акті ревізії, є неправомірним, а тому висновок стосовно зайво нарахованої різниці у тарифах на суму 709772,00 грн. у 2012 році та зайво нарахованої різниці у тарифах у 2011 році на суму 761,178 тис. грн. є незаконним та таким, що не підтверджується матеріалами справи.

З приводу встановлених ревізією порушення щодо не підтвердження вартості виконаних робіт на суму 57580,21 грн., суд зазначає наступне.

Так, в Акті ревізії зазначено, що у ході ревізії встановлено, що КП БМР "Броваритепловодоенергія" в акті №1 ф.КБ-2в приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2012 року не обґрунтовано зазначено витрати на загальну суму 19245,67 грн. з ПДВ, а саме: "Розділ земляні роботи": заглиблення віброзанурювачем стальних шпунтових паль масою 1 м до 50 кг на глибину до 10 м загальним обсягом - 11,68 тон, вартістю (прямі витрати) - 24465,00 грн. (без ПДВ); завезення на об'єкт двотавра №30 на відстань 40 км загальним обсягом - 6,37728 тон, вартістю (прямі витрати) - 543,00 грн. (без ПДВ); двотаври з паралельними гранями полок, з гарячекатаного прокату з сталі вуглеводистої звичайної якості спокійної, №30 загальним обсягом - 1,79872 тон, вартістю (прямі витрати) - 14308,00 грн. (без ПДВ); вивезення металобрухту, що повертається на відстань 40 км загальним обсягом - 1,79872 тон, вартістю (прямі витрати) - 153,00 грн. (без ПДВ); металобрухт загальним обсягом - 1,79872 тон, вартістю (прямі витрати) - 3957,00 грн. (без ПДВ); витягання стальних шпунтових паль масою 1 м до 50 кг, довжиною до 10 м з ґрунту групи 2 загальним обсягом - 8,176 тон, вартістю (прямі витрати) - 20115,00 грн. (без ПДВ); вивезення з об'єкту листа стального, що повертається на відстань 40 км загальним обсягом - 6,37728 тон, вартістю (прямі витрати) - 543,00 грн. (без ПДВ).

При цьому, завищення вартості виконаних робіт було встановлено під час зустрічної звірки КП по будівництву інженерних мереж №6 шляхом звіряння обсягів виконаних робіт зазначених в акті №1 ф.КБ-2в приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2012 року із відомостями зазначеними у схемі кріплення траншеї та у проекті виконання робіт по капремонту каналізаційного колектора в м. Бровари.

Однак, суд не погоджується із таким висновком відповідача, з огляду на наступне.

Відповідно до "Загальних умов укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві", затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2005 №668, проектна документація - текстові та графічні матеріали, затверджені в установленому порядку, якими визначаються містобудівні, об'ємно-планувальні, архітектурні, конструктивні, технічні та технологічні рішення, а також кошториси об'єкта будівництва.

Договірна ціна - визначена на основі кошторису, узгоджена сторонами і обумовлена у договорі підряду ціна (вартість) робіт.

Згідно з п.3.3.1. ДБН Д. 1.1-1-2000 "Правила визначення вартості будівництва" при проведенні взаєморозрахунків використовується договірна ціна. Договірна ціна це кошторис вартості підрядних робіт, за яку підрядна організація, визначена виконавцем робіт, згодна виконати об'єкт замовлення.

Договірні ціни можуть встановлюватись твердими, динамічними та періодичними (п.3.3.3. ДБН Д. 1.1-1-2000).

Відповідно до п. 21 "Загальних умов укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві", затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2005 за №668, договірна ціна у договорі підряду визначається на основі кошторису як приблизна або тверда. Договірна ціна вважається твердою, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до п. п.3.3.3.2 ДБН Д. 1.1-1-2000 тверді договірні ціни встановлюються незмінними на весь обсяг будівництва і не уточнюються, за винятком випадків встановлених нормами цієї статті.

Судом встановлено, що капремонт каналізаційного колектора в м. Бровари по бульвару Незалежності, 53/1 здійснювався Колективним підприємством по будівництву інженерних мереж №6 (за договором Виконавець) згідно договору №45 на капремонт каналізаційного колектора в м. Бровари від 13.06.2012, укладеного з Комунальним підприємством Броварської міської ради Київської області "Броваритепловодоенергія" (за договором Замовник).

Так, відповідно до п. 1.1. договору №45 на капремонт каналізаційного колектора в м.Бровари від 13.06.2012, Виконавець зобов'язується за свій ризик за завданням Замовника власними силами виконати роботи з капітального ремонту каналізаційного колектора в м. Бровари по бульвару Незалежності, 53/1 та передати їх замовнику у встановлений договором строк, а Замовник зобов'язується надати Виконавцю об'єкт для проведення робіт, прийняти виконані роботи та повністю оплатити їх у порядку та розмірах, передбачених цим договором.

Згідно пункту 2.1 договору №45 від 13.06.2012 договірна ціна робіт, що доручена для виконання Виконавцю, є динамічною і попередньо на момент укладання договору складає - 791343,6 грн., в тому числі ПДВ - 131890,60 грн., що підтверджена кошторисом, який є невід'ємною частиною договору. Договірна ціна може бути переглянута сторонами за наступних умов: зміна обсягів і складу робіт; зупинка робіт за рішенням Замовника; суттєва відмінність фактичних умов будівництва запланованому, передбачити які при узгодженні договірної ціни Виконавець не міг. (п.2.2 Договору).

Зміна договірної ціни та інші зміни оформляються сторонами шляхом укладення додаткових угод (п.2.3 Договору).

Динамічна договірна ціна (п.3.3.3.2, п.3.3.3.3, п.3.3.4, п.3.3.5, п.3.3.6 ДБН Д.1.1-1- 2000) встановлюється відкритою і може уточнюватися протягом всього строку будівництва.

24 вересня 2012 року між сторонами договору №45 від 13.06.2012 було укладено додаткову угоду №1 про внесення змін та доповнень до договору №45 від 13.06.2012 на капремонт каналізаційного колектора в м. Бровари, відповідно до якої пункт 2.1. основного договору було викладено у редакції: договірна ціна робіт, що доручена для виконання Виконавцю становить 550895,45 грн., в тому числі ПДВ, що підтверджена кошторисом, який є невід'ємною частиною договору.

Відповідно до частини 1 статті 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зі змісту умов договору підряду №45 від 13.06.2012 вбачається умова щодо можливості внесення змін до договору (п. 2.3 Договору) та передбачено ряд положень, які дозволяють сторонам переглядати договірну ціну (п.2.1 Договору).

Відповідно до довідки про вартість виконаних робіт форми КБ-3 та акту ф. КБ -2 генпідрядником виконано робіт по об'єкту "капремонт каналізаційного колектора в м.Бровари" по договору № 45 від 13.06.2012 та додатковій угоді № 1 від 24 вересня 2012 року на загальну суму 535298,45 грн..

Враховуючи вищенаведене, при проведенні взаєморозрахунків між замовником і підрядником при виконанні договору підряду по об'єкту капремонт каналізаційного колектора в м. Бровари від № 45 від 13.06.2012 та додатковій угоді №1 від 24 вересня 2012 року вид договірної ціни слід вважати твердою.

Підписанні сторонами акти виконаних робіт свідчать про відсутність зауважень зі сторони замовника щодо виконаних підрядником робіт та є підставою для оплати їх вартості

Відповідно до п. 2.2 Методичних рекомендацій з проведення державною контрольно-ревізійною службою ревізій використання коштів на будівництво, затверджених наказом КРУ від 27.02.2009 №39, основними напрямами контролю є: обґрунтованість (наявність законних підстав) виділення коштів на проведення будівництва; дотримання вимог чинного законодавства при проведенні закупівлі товарів, робіт і послуг за державні кошти; дотримання вимог чинного законодавства при укладанні контрактів (договорів); забезпечення та наявність проектно-кошторисної та іншої технічної документації; стан розрахунків між замовником і підрядником та правильність відображення фінансово-господарських операцій, пов'язаних з будівництвом у бухгалтерському обліку та фінансовій звітності; правильність визначення вартості будівництва (вартість будівельно-монтажних робіт; правильність визначення розміру коштів на тримання служби замовника, організацію будівництва, авторський нагляд, виконання проектно-вишукувальних робіт; витрати, пов'язані пусконалагоджувальними роботами та комплектацією устаткуванням і матеріалами, тощо).

Розділом 8 Методичних рекомендацій передбачено, що до вартості будівництва належать витрати, передбачені зведеним кошторисним розрахунком. При перевірці вартості будівництва слід перевірити: правильність визначення розміру витрат на утримання служби замовника; авторський нагляд; виконання проектно-вишукувальних робіт; витрати, пов'язані з пусконалагоджувальними роботами та комплектацією устаткування; вартість виконання будівельно-монтажних робіт (розцінки, показники, вартість матеріалів).

З аналізу зазначених норм вбачається, що при проведенні ревізії посадові особи органів Державної фінансової інспекції перевіряють вартість виконаних будівельно-монтажних робіт на відповідність їх зведеному кошторисному розрахунку вартості будівництва.

Як встановлено судом, під час перевірки відповідачу був наданий експертний звіт (позитивний) від 09.08.2012 №10- 131007-12/П/КД філії ДП "Укрдержбудекспертиза" у Київській області, що стосується розгляду кошторисної частини документації "Капітальний ремонт каналізаційного колектора в м. Бровари Київської області".

Так, у вказаному Експертному звіті зазначено, що за результатами розгляду кошторисної документації і зняття зауважень встановлено, що зазначена кошторисна документація враховує обсяги робіт, передбачені дефектним актом, затвердженим КП Броварської міської ради Київської області "Броваритепловодоенергія", складена відповідно до вимог ДБН Д. 1.1-1-2000 "Правила визначення вартості будівництва". Загальна кошторисна вартість капітального ремонту, передбачена названою кошторисною документацією, в поточних цінах станом на 09.08.2012, складає 550,895 тис. грн., у тому числі будівельно-монтажні роботи - 443,809 тис. грн.; інші витрати - 107,086 тис. грн.

В той же час, суд вважає безпідставним посилання відповідача в Акті ревізії на наданий йому підрядником під час зустрічної перевірки проект виконання робіт та схеми кріплення траншеї, оскільки, як було встановлено судом, для отримання експертного звіту в ДП "Укрдержбудекспертиза" був наданий повний комплект документів, включаючи проект виробництва робіт та підтвердження цін на матеріали. На підставі наданих для перевірки документів був отриманий позитивний висновок і в подальшому роботи виконувалися згідно затверджених обсягів.

Також, в Акті ревізії зазначено, що КП БМР "Броваритепловодоенергія" в акті №1 ф.КБ-2в приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2012 року не обґрунтовано зазначено витрати на загальну суму 1930,84 грн. (з ПДВ), а саме: "Розділ земляні роботи": витрати на автомобілі бортові, вантажопідйомністю 3-5 тон загальною вартістю - 1913,94 грн. (з ПДВ); електроенергію загальною вартістю - 16,90 грн. (з ПДВ).

Однак, враховуючи те, що матеріали доставлялися на майданчик зі складу підрядника, а горизонтальне переміщення передбачене будівельними нормами, то використання бортових машин було обґрунтованим, що також було підтверджено позитивним висновком експертизи.

Крім того, в Акті ревізії зазначено, що КП БМР "Броваритепловодоенергія" в акті №1 ф.КБ-2в приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2012 року не обґрунтовано зазначено витрати на загальну суму 15892,71 грн. (з ПДВ) на роботу віброзанурювача для заглиблення шпунтів та паль.

Зазначений висновок зроблений перевіряючими в ході співставлення виду, вартості та кількості машино-годин будівельної техніки, зазначених в акті № 1 ф.КБ-2в приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2012 року №1 по договору від 13.06.2012 №45 з капітального ремонту каналізаційного колектору в м. Бровари з наданими до зустрічної перевірки КП БІМ №6 Актами звірки взаєморозрахунків КП БІМ №6 та орендодавцем віброзанурювача для заглиблення шпунтів та паль ПАТ "Мостобуд "Управління механізації".

Суд звертає увагу на те, що національним стандартом ДСТУ БД. 1.1-1:2013 установлено, що за динамічної договірної ціни вартість прямих витрат при взаєморозрахунках за обсяги виконаних робіт визначається на підставі нормативних витрат трудових і матеріально-технічних ресурсів, виходячи з фізичних обсягів виконаних робіт та уточнених цін ресурсів, передбачених в договірній ціні.

Як було встановлено судом, договором підряду по об'єкту капремонт каналізаційного колектора в м. Бровари від №45 від 13.06.2012 з врахуванням додаткової угоді №1 від 24 вересня 2012 року було встановлено тверду договірну ціну.

Відповідно до п. п.3.3.3.2 ДБН Д. 1.1-1-2000 тверді договірні ціни встановлюються незмінними на весь обсяг будівництва і не уточнюються.

Крім того, суд вважає, що позивач, як замовник робіт, не уповноважений втручатися в господарську діяльність виконавця робіт та вимагати відповідного ведення ним бухгалтерського обліку, обліку фактично відпрацьованого часу машинами і механізмами, нарахування заробітної плати, відрахувань до фондів, податків та інших витрат в розмірах відображених в актах виконаних робіт, оскільки відповідно до вимог ч. 1 ст. 320 Господарського кодексу України, замовник має право не втручаючись у господарську діяльність підрядника, здійснювати контроль і технічний нагляд за відповідністю обсягу, вартості і якості виконаних робіт проектам і кошторисам.

Окрім цього, суд вважає безпідставним посилання відповідача в Акті ревізії на п.3.2.7.7. ДБН Д. 1.1-1-2000 щодо необхідності змінення кошторисних норм в складі проектної документації, оскільки час роботи віброзанурювача для заглиблення шпунтів та паль по акту виконаних робіт не перевищував нормативний.

Також, відповідачем в ході ревізії встановлено, що КП БМР "Броваритепловодоенергія" в акті №1 ф.КБ-2в приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2012 року не обґрунтовано зазначено витрати на загальну суму 10878,47 грн. (з ПДВ), оскільки деякі матеріали, вироби та конструкції списані і відображені в регістрах бухгалтерського обліку КП БІМ №6 (оборотно-сальдова відомість) за ціною меншою ніж зазначено в акті приймання виконаних будівельних робіт.

Однак, суд вважає такий висновок відповідача безпідставним, з огляду на те, що нормами ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 , п.3.3.3.2 ДБН Д. 1.1-1- 2000 передбачено існування твердої договірної ціни.

З приводу зазначеного в Акті ревізії завищення вартості виконаних робіт по об'єкту "відновлення вулиці після капремонту каналізації по вул. Кірова в м. Бровари", то судом встановлено, що у ході ревізії встановлено, що КП БМР "Броваритепловодоенергія" в акті №1 ф.КБ-2в приймання виконаних будівельних робіт від 30.05.2014 до договору на відновлення вулиці після капремонту каналізації по вул. Кірова в м. Бровари від 19.05.2014 №121-14 не обґрунтовано зазначені витрати на автомобілі бортові вантажопідйомністю 5 тон загальною вартістю - 172,72 грн. (з ПДВ).

Однак, суд не погоджується з таким висновком відповідача з огляду на те, що використання бортових машин було обґрунтованим, оскільки матеріали доставлялися на майданчик зі складу підрядника, а горизонтальне переміщення передбачене будівельними нормами.

Так, бортові автомобілі вантажопідйомністю 3 і 5 тон застосовуються при роботі транспорту на внутрішньо-будинковому майданчику, але оскільки всі роботи виконуються безпосередньо на об'єктах міста, то даний транспорт використовувався для перевезення матеріалів зі складу підрядника на об'єкт. В зв'язку із стисненими умовами і з неможливістю складування матеріалів безпосередньо в місті виконання робіт, використовувались дані автомобілі, які здійснювали горизонтальне переміщення матеріалів.

Також, у ході ревізії відповідачем встановлено, що КП БМР "Броваритепловодоенергія" в акті №1 ф.КБ-2в приймання виконаних будівельних робіт від 30.01.2015 до договору капремонту каналізації по вул. М.Лагунової в м. Бровари від 05.01.2015 №5-2015 не обґрунтовано зазначені: витрати на знімання підвісок в розмірі 708,82 грн. (з ПДВ) (з врахуванням загальновиробничих, адміністративних витрат та прибутку); витрати на автомобілі бортові, вантажопідйомністю 3-5 тон в розмірі77,51 грн. (з ПДВ); витрати на деякі матеріали, вироби та конструкції списані і відображені в регістрах бухгалтерського обліку КП БІМ №6 (оборотно-сальдова відомість) за ціною меншою, ніж зазначено в акті приймання виконаних будівельних робіт на загальну суму - 8673,47 грн. (з ПДВ).

Однак, суд не погоджується із таким висновком відповідача, з огляду на наступне.

Капремонт капремонту каналізації по вул. М. Лагунової в м. Бровари здійснювався Колективним підприємством по будівництву інженерних мереж №6 (за договором Виконавець) згідно договору №5-2015 капремонту каналізації по вул. М. Лагунової в м.Бровари від 05.01.2015, укладеного з Комунальним підприємством Броварської міської ради Київської області "Броваритепловодоенергія" (за договором Замовник).

Так, відповідно до п.1.1. договору №5-2015 капремонту каналізації по вул.М.Лагунової в м. Бровари від 05.01.2015 Виконавець зобов'язується за свій ризик за завданням Замовника власними силами виконати роботи з капітального ремонту каналізаційного колектора по вул. М. Лагунової в м. Бровари та передати їх замовнику у встановлений договором строк, а Замовник зобов'язується надати Виконавцю об'єкт для проведення робіт, прийняти виконані роботи та повністю оплатити їх у порядку та розмірах, передбачених цим договором.

Згідно пункту 2.1 договору №5-2015 від 05.01.2015 договірна ціна робіт, що доручена для виконання Виконавцю, є динамічною і попередньо на момент укладання договору складає - 157771,68 грн., в тому числі ПДВ - 26295,28 грн., що підтверджена кошторисом, який є невід'ємною частиною договору.

Зі змісту даного договору вбачається, що договірна ціна може бути переглянута сторонами за наступних умов: зміна обсягів і складу робіт; зупинка робіт за рішенням Замовника; суттєва відмінність фактичних умов будівництва запланованому, передбачити які при узгодженні договірної ціни Виконавець не міг. (п.2.2 Договору). Зміна договірної ціни та інші зміни оформляються сторонами шляхом укладення додаткових угод (п.2.3 Договору).

30 січня 2015 року між сторонами договору №5-2015 від 05.01.2015 було укладено додаткову угоду №1 про внесення змін та доповнень до договору №5-2015 від 05.01.2015 на капремонт каналізації по вул. М.Лагунової в м. Бровари, відповідно до якої пункт 2.1. основного договору було викладено у редакції: договірна ціна робіт, що доручена для виконання Виконавцю становить 147501,25 грн., в тому числі ПДВ - 24583,54 грн., що підтверджена кошторисом, який є невід'ємною частиною договору.

Отже, враховуючи вищенаведене, при проведенні взаєморозрахунків між замовником і підрядником при виконанні договору підряду по №5-2015 капремонту каналізації по вул. М.Лагунової в м. Бровари від 05.01.2015 та додатковій угоді №1 від 30.01.2015 вид договірної ціни слід вважати твердою.

В той же час, враховуючи норми ДСТУ БД. 1.1-1:2013 , п.3.3.3.2 ДБН Д. 1.1-1-2000, суд вважає висновок відповідача про завищення витрат при виконанні договору підряду по №5-2015 капремонту каналізації по вул. М.Лагунової в м. Бровари від 05.01.2015 та додатковій угоді №1 від 30.01.2015 безпідставним, оскільки умовами договору визначено тверду договірну ціну.

З приводу посилання відповідача в Акті ревізії на встановлене під час зустрічної перевірки КП БІМ №6 факту списання і відображення в регістрах бухгалтерського обліку КП БІМ №6 (оборотно-сальдова відомість) витрат на деякі матеріали, вироби та конструкції за ціною меншою, ніж зазначено в акті приймання виконаних будівельних робіт на загальну суму 8673,47 грн. (з ПДВ), то слід зазначити, що в Правилах визначення вартості будівництва (ДБН Д. 1.1-1-2000) відсутня правова норма, яка б вимагала при проведенні взаєморозрахунків між замовником та генпідрядником порівнювати визначення прямих витрат та/або вартості робіт між генпідрядником та субпідрядником по підписаним між ними актам ф. № КБ-2в.

Крім того, суд погоджується із доводами позивача, що він, як замовник робіт, не уповноважений втручатися в господарську діяльність виконавця робіт та вимагати відповідного ведення ним бухгалтерського обліку, обліку фактично відпрацьованого часу машинами і механізмами, нарахування заробітної плати, відрахувань до фондів, податків та інших витрат в розмірах відображених в актах виконаних робіт, оскільки відповідно до вимог ч. 1 ст. 320 Господарського кодексу України, замовник має право не втручаючись у господарську діяльність підрядника, здійснювати контроль і технічний нагляд за відповідністю обсягу, вартості і якості виконаних робіт проектам і кошторисам.

Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що позивачем не понесені зайві витрати у сумі 57580,21 грн. по господарським операціям із Колективним підприємством по будівництву інженерних мереж №6.

Відтак, вимога від 04.12.2015 №10-06-14-14/9045 "Щодо усунення порушень законодавства" в оскаржуваній частині є протиправною, оскільки сформована на підставі хибних висновків щодо недотримання позивачем вимог законодавства при визначенні потреби в бюджетних коштах.

Крім того, при прийнятті рішення у даній справі, суд також вважає за необхідне зазначити наступне.

Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженим Указом Президента України від 23.04.2011 №499/2011 (далі - Положення №499), її визначено як центральний орган виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України та входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Частиною першою статті 2 Закону України від 26 січня 1993 року №2939-ХІІ "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" (далі - Закон №2939) встановлено, що головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.

Відповідно до п.п.4 п. 4 Положення №499 Держфінінспекція України відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших службових осіб підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Пункт 7 статті 10 Закону №2939 закріплює право пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Процедуру проведення інспектування в міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і у суб'єктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували в період, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у період, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), а на підставі рішення суду - в інших суб'єктів господарювання визначає Порядок проведення інспектування державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2006 №550.

За правилами пункту 2 зазначеного Порядку інспектування полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності об'єкта контролю і проводиться у формі ревізії, яка повинна забезпечувати виявлення фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб.

За змістом статті 2 Закону №2939 порядок проведення органом державного фінансового контролю державного фінансового аудиту, інспектування та перевірок державних закупівель установлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, за правилами пунктів 45, 46 Порядку проведення інспектування у міру виявлення ревізією порушень законодавства посадові особи контролюючого органу, не чекаючи закінчення ревізії, мають право усно рекомендувати керівникам об'єкта контролю невідкладно вжити заходів для їх усунення та запобігання у подальшому. Якщо вжитими в період ревізії заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, контролюючим органом у строк не пізніше ніж 10 робочих днів після реєстрації акта ревізії, а у разі надходження заперечень (зауважень) до нього - не пізніше ніж 3 робочих дні після надіслання висновків на такі заперечення (зауваження) надсилається об'єкту контролю письмова вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування.

Згідно з пунктом 50 цього Порядку за результатами проведеної ревізії у межах наданих прав контролюючі органи вживають заходів для забезпечення, зокрема, звернення до суду в інтересах держави щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а також стягнення у дохід держави коштів, одержаних за незаконними договорами, без встановлених законом підстав або з порушенням вимог законодавства.

На підставі наведеного суд вказує на наявність у органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання .

У справі, яка розглядається, Інспекція пред'явила вимогу, в якій зобов'язано позивача у встановленому законодавством порядку усунути виявлені порушення законодавства, що призвели до збитків.

Предметом заявленого у справі позову є оскарження зазначеної вимоги з підстав неправомірності висновку Інспекції про наявність самого порушення законодавства при визначенні потреби в бюджетних коштах. Сума збитків, що визначені Інспекцією та необхідність їх відшкодування за умови наявності самого порушення, позивачем не оспорюється.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень , крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового оскарження.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктами владних повноважень щодо оскарження його рішень, у тому числі правових актів індивідуальної дії.

Аналіз зазначених норм законодавства дає підстави дійти висновку, що обов'язкова до виконання вимога державної фінансової інспекції в частині встановлення порушень законодавства, виявлених ревізією та шляхів їх усунення, є правовим актом індивідуальної дії суб'єкта владних повноважень, а отже може бути оскаржена до суду.

При цьому, правильність обчислення збитків перевіряє суд, який розглядає позов органу державного фінансового контролю про їх стягнення.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 15 квітня та 13 травня 2013 року (справи №№ 21-40а14, 21-89а14 відповідно) та у поставної від 20 січня 2015 року у справі №21-603а14.

Відповідно до положень статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Враховуючи викладене, зважаючи на те, що позивачем вимога від 04.12.2015 №10-06-14-14/9045 "Щодо усунення порушень законодавства" оскаржується з мотивів хибності висновків акту ревізії щодо збитків на суму 709772,00 грн. (різниця в тарифах фактично відшкодована з державного бюджету), на суму 761178,00 грн. (різниця в тарифах фактичні відшкодована з державного бюджету) та на суму 57580,21 грн. в частині не підтвердження вартості виконаних робіт, здійснених КП БІМ №6., суд приходить до висновку щодо протиправності вимоги в оскаржуваній частині як такої, що сформована та надіслана позивачеві на підставі хибних висновків щодо недотримання позивачем вимог законодавства при визначенні потреби в бюджетних коштах.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За правилами частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Це покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

При цьому, суд відзначає, що відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, не надав суду жодних належних і допустимих доказів, які б спростовували викладену аргументацію, та не переконав суд у своїй правоті.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір. Доказів понесення інших судових витрат позивач суду не надав. Таким чином, судові витрати щодо сплати судового збору підлягають присудженню на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 11, 69-72, 94, 128, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов Комунального підприємства Броварської міської ради "Броваритепловодоенергія" - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати пункт 1 вимоги Державної фінансової інспекції в Київській області від 04.12.2015 №10-06-14-14/9045 "Щодо усунення порушень законодавства".

Визнати протиправним та скасувати пункт 2 вимоги Державної фінансової інспекції в Київській області від 04.12.2015 №10-06-14-14/9045 "Щодо усунення порушень законодавства" в частині не підтвердження вартості виконаних робіт, у тому числі порушень, пов'язаних із виконанням ремонтно-будівельних робіт по договору №45 на капремонт каналізаційного колектора в м. Бровари від 13.06.2012, договору на відновлення вулиці після капремонту каналізації по вул. Кірова в м. Бровари від 19.05.2014 №121-14, договору №5-2015 капремонту каналізації по вул. М.Лагунової в м. Бровари від 05.01.2015, які було укладено між Комунальним підприємством Броварської міської ради "Броваритепловодоенергія" та Колективним підприємством по будівництву інженерних мереж №6 в сумі 57580,21 грн.

Стягнути на користь Комунального підприємства Броварської міської ради "Броваритепловодоенергія" (ідентифікаційний код 13711949) судові витрати (платіжні доручення від 18.01.2016 на суму 160,00 грн., від 25.01.2016 №189 на суму 1378,00 грн. та квитанція від 28.01.2016 №QS91647301 на суму 1218,00 грн.) у сумі 2756 (дві тисячі сімсот п'ятдесят шість) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Державної фінансової інспекції в Київській області (ідентифікаційний код 21542171).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини постанови або прийняття постанови у письмовому провадженні - протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Балаклицький А. І.