Справа № 826/18443/15
Суддя: Парінов А.Б.
Дата ухвалення: 2016-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

25 лютого 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Грибан І.О., Губської О.А.,

при секретарях судового засідання Дзекан В.В., Герасимчук Н.А.

за участю представників сторін:

від позивача Плющ Я.В.,

від відповідача Гапон В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Дослідний завод зварювального устаткування Інституту електрозварювання ім.. Є.О. Патона» на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 18 листопада 2015 року у справі за позовом управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва до приватного акціонерного товариства «Дослідний завод зварювального устаткування Інституту електрозварювання ім. Є.О. Патона» про стягнення заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Дослідний завод зварювального устаткування Інституту електрозварювання ім. Є.О. Патона» (далі по тексту - відповідач) в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив стягнути з відповідача на користь управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва заборгованість з витрат на виплату та доставку пільгових пенсій у розмірі 101959,59 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 18 листопада 2015 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне встановлення обставин справи просить скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою відмовити в задоволенні вимог адміністративного позову.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що приватне акціонерне товариство «Дослідний завод зварювального устаткування Інституту електрозварювання ім. Є.О. Патона» перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва відповідно до ст. 1 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» від 26.06.1997 р. № 400/97-ВР (далі Закон № 400) та ст. 14 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. № 1058-ІV (далі Закон № 1058), та є платником внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем згідно направленого розрахунку визначено відповідачу до сплати розмір фактичних витрат на виплату та доставку пенсій за списком № 1 та списком № 2, призначених згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення» за липень 2015 року з розрахунку в загальній сумі 111934,10 грн., а саме: за списком № 1 в розмірі 13499,45 грн., з яких 11236,52 грн. - сума плати відповідача за попередній період 2013-2014 р.р. та місячний розмір фактичних витрат на виплату та доставку пенсій в розмірі 2262,93 грн.; за списком № 2 в розмірі 98434,65 грн., у тому числі плати відповідача за попередній період 2013-2014 р.р. в розмірі 91932,15 грн., та місячний розмір фактичних витрат - 6502,50 грн.

При цьому, позивачем зазначено, що відповідачем здійснено платіж у сумі 8765,43 грн., а також відповідачу враховано наявну у нього переплату.

Посилаючись на ту обставину, що оскільки заборгованість відповідачем у добровільному порядку у встановлені законодавством строки сплачена не була, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції, приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову, виходив з того, що, оскільки сума боргу нарахована відповідно до положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та не сплачена страхувальником добровільно, а тому борг підлягає стягненню в судовому порядку.

Судом встановлено, що заборгованість відповідачем сплачена не була у зв'язку з тим, що як зазначає підприємство у запереченнях на позовну заяву та в апеляційній скарзі, не зрозумілим є виникнення боргу підприємства за попередні періоди, зважаючи на те, що спірні витрати сплачувались підприємством за кожен місяць відповідно до отриманих розрахунків добровільно.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції на підставі доводів сторін, колегія суддів виходить з такого.

За змістом пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами Закону № 1058-IV в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом № 1788-XII . У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 Закону № 1058-IV. При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

На момент набрання чинності Законом № 1058-IV питання щодо відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-XII було врегульовано Законом України від 26 червня 1997 року № 400/97-ВР «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 400/97-ВР), відповідно до пунктів 1 та 2 статті 1 якого відповідач є платником збору на обов'язкове державне пенсійне забезпечення.

Згідно ж з абзацом четвертим пункту 1 статті 2 Закону № 400/97-ВР для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б» -«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Абзацом третім пункту 1 статті 4 Закону № 400/97-ВР встановлено ставку на обов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі 100 відсотків від об'єкта оподаткування, визначеного абзацом четвертим пункту 1 статті 2 цього Закону.

Ураховуючи наведене, обов'язок товариства відшкодувати управлінню ПФУ витрати на виплату і доставку пенсії, призначеної працівникам відповідача відповідно до пункту «б» частини першої статті 13 Закону № 1788-XII, ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права.

Згідно Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 року № 21-1 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 року за № 64/8663 (надалі - Інструкція) підприємства та організації із грошових коштів, передбачених на оплату праці, вносять у Пенсійний фонд плату, яка покриває фактичні витрати на виплату та доставку пільгових пенсій.

Відповідно до п. 2.1.1 платниками страхових внесків є, зокрема, страхувальники: роботодавці - підприємства, установи й організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання, об'єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування фіксований податок, єдиний податок та фіксований сільськогосподарський податок), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру.

Пунктами 6.4 та 6.8 Інструкції визначено, що розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами доходів органів Пенсійного фонду України щорічно в повідомленнях про розрахунок сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених пенсій.

Згідно з вимогами п. 6.8 Інструкції підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Матеріалами справи підтверджується направлення відповідачу річного розрахунку фактичних витрат на 2015 рік та щомісячних розрахунків.

Надані відповідачем докази перерахування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, що містяться в матеріалах справи, не спростовують наявності боргу, відображеного в особовій картці платника, оскільки, як вбачається з даних карток особового рахунку платника за спірний період станом на час розгляду справи, сума коштів, визначена у наданих відповідачем платіжних дорученнях була спрямована на погашення боргу відповідача за попередні періоди.

Відповідно до п. 1.3 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України № 21-1 від 19.12.2003 року (зареєстрована в Міністерстві юстиції України за №64/8663 від 16.01.2004 року) облік надходження сум платежів ведеться спеціалістами відділу обліку надходження платежів управлінь Пенсійного фонду України у районах, містах та районах у містах, а також у містах та районах. Проведення операцій з обліку сум платежів спеціалістом відділу обліку надходження платежів органів Пенсійного фонду здійснюється в автоматичному режимі в хронологічному порядку за датами здійснення операцій на підставі документів, які підтверджують правильність та своєчасність цих операцій.

Пунктом 5.4 вказаної Інструкції визначено, що операції здійснюються в картках особових рахунків платників у хронологічному порядку. Облік надходження сум платежів у картках особових рахунків платників здійснюється в порядку календарної черговості настання строків сплати відповідних сум платежів.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що суми, сплачені відповідачем 30.10.2014, правомірно були зараховані в рахунок відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за попередні періоди, борг по яких рахується за товариством, оскільки таке право надано вищенаведеними правовими нормами.

Необхідність відшкодування відповідачем позивачу фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, передбачена діючим законодавством, що свідчить про обов'язок відповідача відшкодовувати позивачу витрати на виплату і доставку пільгових пенсій за рахунок підприємства.

В порушення вищезазначених вимог законодавства, відповідачем заборгованість сплачено не було.

Станом на день розгляду справи в суді першої інстанції відповідач мав заборгованість перед позивачем по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах в розмірі 101959,59 грн.

Виходячи з викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги відповідача висновки суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з ст. ст. 198, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 41, 167, 183-2, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Дослідний завод зварювального устаткування Інституту електрозварювання ім. Є.О. Патона» залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 18 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.Б. Парінов
Судді І.О. Грибан
О.А. Губська

Ухвалу в повному обсязі виготовлено 25.02.2016

.

Головуючий суддя Парінов А.Б.

Судді: Губська О.А.

Грибан І.О.