Справа № 808/229/16
Суддя: Каракуша Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2016-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2016 року 15 год. 05 хв. Справа № 808/229/16 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Каракуші С.М.

за участю секретаря Рибакової М.В.

представника позивача Хамзіна Т.Р.

представника відповідача Терехової Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «КРОК Г.Т.»

до: Запорізької митниці ДФС

про: визнання протиправними та скасування рішень, визнання бездіяльності протиправною

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «КРОК Г.Т.» (далі - позивач або ТОВ «КРОК Г.Т.») звернулось з адміністративним позовом до Запорізької митниці ДФС (далі - відповідач) про: 1) скасування рішення про коригування митної вартості товарів № 1120000/2015/000367/2 від 27.10.2015 та картки відмови у митному оформленні (випуску) товарів № 112050000/2015/00702; 2) визнання протиправною бездіяльності щодо невизнання заявленої декларантом митної вартості, не скасування рішення про коригування заявленої митної вартості та неповернення фінансової гарантії після надання Товариством з обмеженою відповідальністю «КРОК Г.Т.» додаткових документів 21.12.2015.

Позивач вважає прийняті рішення та бездіяльність Запорізької митниці ДФС протиправними, зазначає, що до митного оформлення та на вимогу митниці ТОВ «КРОК Г.Т.» було подано всі необхідні документи, що давали змогу ідентифікувати товар, що поставлявся та підтверджували числові значення його митної вартості.

Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення в їх обґрунтування, аналогічні викладеним у позовній заяві.

Представник відповідача позов не визнала, просила у його задоволенні відмовити, вважає оскаржувані рішення обґрунтованими та підстав для їх скасування не вбачає. Крім того зазначає, що додаткові документи підприємством було подано не в повному обсязі, що не дало можливості Запорізькій митниці ДФС упевнитись в правильності визначення митної вартості, задекларованої декларантом.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

28.08.2015 між ТОВ «КРОК Г.Т.» (Покупець) та BESEL BASIM SAN. VE TIC. A.S. (Продавець) укладено Контракт № 28 відповідно до умов якого Продавець зобов'язався поставити, а Покупець купити товар в асортименті, кількості, цінах, умовах поставки та оплати, визначених в Контракті та Специфікаціях, які є невід'ємною частиною. Загальна кількість товару та умови поставки визначені в Специфікаціях. Ціна на кожний вид товару визначені в Специфікаціях. Орієнтовна вартість контракту складає 500000 доларів США. Фактична кількість товару та його вартість визначається в Специфікаціях (а.с. 20-21).

Згідно зі Специфікацією № 1 від 28.08.2015, товар, що поставлявся, - мідна фольга 0,06*30 мм, внутрішній діаметр котушки - 100 мм, зовнішній діаметр котушки - 450 мм, кількість - 3000 кг, ціна за кілограм - 7,40 доларів США, загальна вартість - 22200 доларів США. Умови поставки: FCA ISTANBUL; строк поставки: 25 календарних днів з дня надходження передплати на розрахунковий рахунок Продавця. Відступ від узгодженої в специфікації кількості допускається в межах +/- 10% по специфікації в цілому. Розрахунки при цьому проводяться по фактично поставленій вазі нетто. Умови поставки - 10% передплати від суми замовлення, та інші 90% по факту готовності товару до відвантаження (а.с. 22).

На поставлений товар, Продавцем було видано:

- проформу-інвойс BSL-273.02.09 від 02.09.2015: товар - Copper foil CU 0,06*30 mm, ID:100 mm, OD:450 mm, вартість - 7,40 доларів за кілограм; кількість - 3000 кілограм; загальна вартість - 22200 доларів США. Умови поставки: FCA Istanbul;

- проформу-інвойс BSL-273.02.09 від 05.10.2015: товар - Copper foil CU 0,06*30 mm, ID:100 mm, OD:450 mm, вартість - 7,40 доларів за кілограм; кількість - 3104 кілограм; загальна вартість - 22969,60 доларів США. Умови поставки: FCA Istanbul;

- комерційний інвойс № 865005 від 15.10.2015: товар - Copper foil CU 0,06*30 mm, ID:100 mm, OD:450 mm, вартість - 7,40 доларів за кілограм; кількість - 3104 кілограм; загальна вартість - 22969,60 доларів США. Умови поставки: FCA Istanbul (а.с. 25-27).

Для проведення митного оформлення поставленого за зазначеним контрактом товару згідно з вищевказаною Специфікацією, позивачем до митного органу 26.10.2015 подана електронна митна декларація № 112050000/2015/019102 (а.с. 17).

Відповідно до даної митної декларації митна вартість товару визначена позивачем за ціною договору 507576 грн. 67 коп.

До митного оформлення позивачем були подані наступні документи: Контракт № 28 від 28.08.2015; Специфікація № 1 від 28.08.2015; платіжне доручення № 27 від 03.09.2015 та № 34 від 06.10.2015; проформа інвойс BSL-273.02.09 від 02.09.2015 та BSL-273.02.09 від 05.10.2015; комерційний інвойс № 865005 від 15.10.2015; пакувальний лист; міжнародна товарно-транспортна накладна CMR 001085; довідка про транспортні витрати від 19.10.2015; сертифікат походження № 0113894, тощо (а.с. 20-30, 38-40).

В той же час, під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару, заявленого до митного оформлення за митною декларацією від 26.10.2015 № 112050000/2015/019102, орган доходів і зборів дійшов висновку, що документи, які надані до митного оформлення товару містять розбіжності, а саме: 1) подані до митного оформлення платіжні доручення від 03.09.2015 № 27, від 06.10.2015 № 34 в графі «призначення платежу» відсутнє посилання на інвойс від 15.10.2015 № 865005, специфікацію № 1 від 28.08.2015 до контракту від 28.08.2015 № 28, за якими здійснюється поставка товару; 2) копія експортної митної декларації країни відправника від 16.10.2015 № 015341200ЕХ276350 подана без перекладу на українську мову або офіційну мову митних союзів, членом яких є Україна, тому не можливо достовірно впевнитись в інформації, яку вона містить (стаття 254 Митного кодексу України); 3) поданий до митного оформлення інвойс від 15.10.2015 № 865005 не містить посилання на специфікацію № 1 від 28.08.2015 до контракту від 28.08.2015 № 28, за якою здійснюється поставка товару; 4) довідка про транспортні витрати б/н від 19.10.2015, що підтверджує таку складову митної вартості, як витрати на транспортування, видана ТОВ «ТЕК Перша столиця», а судячи з накладної CMR № 001085 від 17.10.2015, перевізником товару є Orion Logistics LTD (а.с. 11).

У зв'язку із виявленими розбіжностями, у позивача вимагалось надати (за наявності) додаткові документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару і обраний метод її визначення, а саме: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) каталоги, специфікації, прайс-листи виробника товару; 3) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

На повідомлення митного органу стосовно надання додаткових документів, декларантом були додатково подані: заявка на перевезення № З-13102015-2 від 13.10.2015; договір перевезення № Д-13102015-1 від 13.10.2015; лондонська біржа; комерційна пропозиція від 20.10.2015; договір перевезення № Д-16062014-2 від 16.06.2014 (а.с. 31-37).

Також декларантом зазначено, що інші документи надаватись не будуть (а.с. 11).

27.10.2015 Запорізькою митницею ДФС надано консультацію щодо митної вартості товару та прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів № 112050000/2015/000367/2, відповідно до якого митна вартість визначена за резервним методом (а.с. 12-13).

Зазначене рішення обґрунтовано тим, що незважаючи на подані підприємством додаткові документи, заявлена декларантом митна вартість товару не може бути визнана, оскільки: 1) подані договори на перевезення та заявка спрямовані на спростування та пояснення виявлених розбіжностей, а не на підтвердження складових митної вартості оцінюваного товару; 2) біржові котирування (LME) за період з 13.08.2015 по 20.08.215 стосуються вартості сировини (мідь). До митного оформлення не надано калькуляції на заявлений товар, тому інформація щодо вартості сировини не може бути використана для підтвердження заявленої митної вартості товару; 3) комерційна пропозиція датована 20.10.2015, натомість ціни узгоджуються додатком від 28.08.2015 № 1 до контракту від 28.08.2015 № 28, у зв'язку з чим зазначений документ не може бути використаний для підтвердження заявленої митної вартості товару.

У митниці наявна інформація щодо митної вартості аналогічного (подібного) товару на рівні 11,05 доларів США за кілограм товару, що призвело до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом.

Також зазначено, що метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів та подібних (аналогічних) товарів не може бути прийнятий у зв'язку з відсутністю інформації щодо вартості подібних (аналогічних) товарів відповідно до вимог статті 59, 60 Митного кодексу України. Методи визначення митної вартості на основі віднімання (додавання) вартості не можуть бути прийняті у зв'язку з відсутністю у декларанта та митниці інформації щодо складових митної вартості згідно вимог статей 62, 63 Митного кодексу України.

Митну вартість товару, що імпортується, визначено із застосуванням резервного методу, згідно наявної у органу доходів і зборів інформації, з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами й положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ).

Для визначення митної вартості товару, використана наявна в Запорізькій митниці ДФС інформація щодо раніше визнаних/визначених митних вартостей за основним та другорядними методами з розрахунку 11,05 доларів США за 1 кілограм товару (МД № 500060006/2015/007045 від 01.09.2015) (а.с. 12-13).

Також митним органом видано Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 112050000/2015/00702 за поданою митною декларацією № 112050000/2015/019102 (а.с. 15).

21.12.2015 ТОВ «КРОК Г.Т.» до Запорізької митниці ДФС подано заяву про подання додаткових документів: лист виробника від 20.08.2015 разом із електронним листуванням; експортна декларація з перекладом; висновок Запорізької торгово-промислової палати № ОИ-651 від 01.12.2015 щодо цінової експертизи; інформацію щодо цін на мідну фольгу турецького виробництва (а.с. 42-49).

Розглянувши подані документи, Запорізькою митницею ДФС листом від 25.12.2015 № 1535/11/08-70-66 було повідомлено позивача, що з висновку Запорізької торгово-промислової палати від 01.12.2015 № ОИ-651 вбачається, що ціни на поставлений товар можуть бути і вищими за заявлену ціну, та, крім того, у висновку не зазначено умови поставки подібних товарів, їх виробників, не зазначено до яких країн вони постачаються з країни експортеру, у зв'язку з чим відсутня можливість об'єктивного співставлення заявленої декларантом вартості товарів з вартісними показниками експертного висновку. Наданий лист б/н від 20.08.2015 вже було подано підприємством при митному оформленні та враховано органом доходів і зборів. В перекладі митної декларації країни відправлення, відомості, зазначені в графі 31, не відповідають даним копії митної декларації № 0564498, яка надавалась до митного оформлення за МД № 112050000/2015/019221 від 27.10.2015. Крім того, даний документ посилається на інвойс від 15.10.2015 № А86500, митне оформлення товару здійснювалось за інвойсом від 15.10.2015 № 86500. Витяг з сайту не містить інформації щодо експорту товару за кодом «741011» на митну територію України.

У зв'язку із встановленим, Запорізькою митницею ДФС Рішення про коригування митної вартості товарів від 27.10.2015 № 112050000/2015/000367/2 залишено без змін (а.с. 50-52).

Не погоджуючись із прийнятими Запорізькою митницею ДФС рішеннями, позивач звернувся із позовом до суду.

Статтею 88 Митного кодексу України визначено обов'язок декларанта здійснити декларування товарів і транспортних засобів відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; на вимогу митного органу пред'явити товари і транспортні засоби для митного контролю і митного оформлення; надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних процедур; сплатити податки і збори.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України митна вартість товарів - це вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частинами 4 та 5 статті 58 Митного кодексу України також передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Статтею 50 Митного кодексу України визначено, що відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов'язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Частиною 1 статті 51 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 52 Митного кодексу України декларант який заявляє митну вартість товару зобов'язаний подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Стаття 57 Митного кодексу України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

З наведеного вище випливає, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Однак, дискреційні повноваження митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема, належать процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов'язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості товарів.

Як вбачається з матеріалів справи, при декларуванні товару позивач визначив його митну вартість виходячи саме з ціни угоди, що підлягала сплаті згідно до умов контракту, інвойсів та інших документів постачальника.

Згідно з частиною 1 статті 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, згідно з частиною 2 зазначеної статті є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до частин 1, 2 статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Зокрема, статтею 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Відповідно до частин 1-3 статті 55 Митного кодексу України, Рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Форма рішення про коригування митної вартості товарів встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Також згідно з частиною 6 вищевказаної статті, декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, підставами для витребування додаткових документів стали наявні розбіжності в наданих до митного оформлення документах, але навіть за наявності додатково поданих ТОВ «КРОК Г.Т.» документів, відповідач дійшов до висновку, що подані документи не підтверджують заявлену декларантом митну вартість товару.

З аналізу положень Митного кодексу України вбачається, що митний орган має право зобов'язати декларанта подати додаткові документи для підтвердження митної вартості за наявності таких обставин: розбіжність між окремими документами; наявність ознак підробки певних документів; відсутність достатніх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Судом встановлено, що однією з підстав для витребування додаткових документів стала наявність розбіжностей серед поданих специфікації, інвойсах та платіжних дорученнях.

Так, згідно укладеного між сторонами Контракту № 28 від 28.08.2015, загальна кількість товару, строки та умови поставки, ціна товару визначено в специфікаціях, так само як і фактична кількість та вартість товару. Згідно наданої до митного оформлення Специфікації № 1 від 28.08.2015 кількість товару, що поставлялась становить 3000 кг, загальна вартість - 22200 доларів США, умови оплати - 10% передплати та 90% по факту готовності товару до відвантаження. Відповідно до поданих до митного оформлення проформи-інвойса № BSL-273.02.09 від 05.10.2015 та комерційного інвойсу № 865005 від 15.10.2015 кількість товару - 3104 кг, загальна вартість - 22969,60 доларів США. В той же час, з поданих платіжних доручень № 27 від 03.09.2015 та № 34 від 06.10.2015 вбачається, що 10% передплати сплачено у сумі 2220 доларів США, що не співпадає з вартістю поставленого товару згідно поданих проформи-інвойса № BSL-273.02.09 від 05.10.2015 та комерційного інвойсу № 865005 від 15.10.2015. Будь-яких позначень, які б давали змогу ідентифікувати подані платіжні доручення з вказаною поставкою, в платіжних дорученнях не визначено. Таким чином, суд приходить до висновку, що з вказаних документів не можливо встановити їх єдність щодо здійсненої поставки, дані документи є суперечними між собою та не відповідають умовам, визначеним в укладеному між сторонами Контракті.

Крім того, Запорізькою митницею було встановлено й інші розбіжності в поданих до митного оформлення документах, які навіть за наявності поданих додатково документів, не усунули розбіжностей, виявлених відповідачем.

Зокрема, в поданій позивачем до митного оформлення митний декларації зазначений товар - мідна фольга 0,06*30 мм вагою 3104 кг ID:100 mm, OD:450 mm, в експортній митній декларації, яка у перекладі подана після митного оформлення, - рулонна мідь марка 2 КАР вагою 3137 кг. (а.с. 16-17, 39, 47).

З урахуванням викладеного, суд, дослідивши документи, надані позивачем, що викликали сумніви у відповідача при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості, вважає обґрунтованими висновки Запорізької митниці ДФС щодо наявності зазначених вище розбіжностей.

Згідно з приписами статті 265 Митного кодексу України митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів згідно з положеннями цього Кодексу. Такий контроль може здійснюватися в установленому порядку із застосуванням різних форм, у тому числі відповідно до статей 60 і 69 цього Кодексу після закінчення операцій митного контролю, оформлення та пропуску через митний кордон України товарів і транспортних засобів. Порядок контролю правильності визначення митної вартості товарів після закінчення операції митного контролю, оформлення та пропуску через митний кордон України товарів і транспортних засобів та донарахування обов'язкових платежів визначається Кабінетом Міністрів України. Митний орган має право упевнитися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи декларації, поданої для цілей визначення митної вартості.

Відповідно до частини 6 статті 54 Митного кодексу України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Статтею 57 Митного кодексу України визначено, що у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

За змістом статті 57 Митного кодексу України, якщо митна вартість не може бути визначена за методом 1 згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, проводиться процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

В рішенні Запорізької митниці Міндоходів про коригування митної вартості товарів відповідачем було зазначено про послідовність застосування методів визначення митної вартості товарів та процедуру проведення консультацій з метою обґрунтування вибору методу визначення митної вартості.

Згідно Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року, за митними органами зберігається право перевіряти інформацію імпортерів щодо визначення митної вартості, з точки зору її повноти і правильності (стаття 17 та додаток III, параграф 6 Угоди).

Відповідно до статті VII ГАТТ, оцінка ввезеного товару для митних цілей, повинна ґрунтуватися на дійсній вартості ввезеного товару або вартості аналогічного товару.

Згідно з положеннями статті 337 Митного кодексу України, перевірка документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу подаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені цим Кодексом.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що неподання декларантом у повному обсязі документів, що підтверджують числове значення оцінюваного товару, наявність розбіжностей в наданих документах, надає митному органу право визначити митну вартість такого товару на підставі наявних у нього відомостей, оскільки заявлені позивачем відомості щодо митної вартості імпортованого товару й документи, подані декларантом до митного контролю та митного оформлення, ставлять під сумнів достовірність інформації про заявлену митну вартість товарів, з урахуванням чого суд вважає правомірним прийняття відповідачем Рішення про коригування митної вартості товарів № 112050000/2015/000367/2 від 27.10.2015 та Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 112050000/2015/00702 від 27.10.2015, у зв'язку з чим позовні вимоги ТОВ «КРОК Г.Т.» не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Керуючись статтями 2, 11, 71, 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя С.М. Каракуша