Справа № 458/871/15-а 2-а/458/43/15
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2016-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2016 року Справа № 876/10193/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Носа С.П., Яворського І.О.,

з участю секретаря судових засідань Гелецького П.В.,

позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Собка В.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Турківського районного суду Львівської області від 21 вересня 2015 року у справі за його позовом до відділу Держгеокадастру у Турківському районі Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Ластківська сільська рада Турківського району Львівської області про визнання дій та висновку протиправними,

ВСТАНОВИВ :

У серпні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом, у якому після уточнення своїх вимог просив:

визнати протиправними дії відділу Держземагентства у Турківському районі Львівської області від 14 серпня 2015 року стосовно розгляду та погодження проектів землеустрою щодо зміни меж населених пунктів с. Ластівка, с. Свидник, с. Коритище Турківського району Львівської області;

визнати протиправним висновок відділу Держземагентства у Турківському районі Львівської області від 14 серпня 2015 року «Про погодження проекту землеустрою щодо встановлення (зміну) меж с. Ластівка Турківського району Львівської області»;

визнати протиправним висновок відділу Держземагентства у Турківському районі Львівської області від 14 серпня 2015 року «Про погодження проекту землеустрою щодо встановлення (зміну) меж с. Свидник Турківського району Львівської області»;

визнати протиправним висновок відділу Держземагентства у Турківському районі Львівської області від 14 серпня 2015 року «Про погодження проекту землеустрою щодо встановлення (зміну) меж с. Коритище Турківського району Львівської області».

У ході розгляду справи відповідача судом першої інстанції відділ Держземагентства у Турківському районі Львівської області було замінено на його правонаступника - відділ Держгеокадастру у Турківському районі Львівської області.

Постановою Турківського районного суду Львівської області від 21 вересня 2015 року у справі № 458/871/15-а у задоволенні позову було відмовлено.

Позивач ОСОБА_2 у апеляційній скарзі просив зазначену постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою задовольнити його позов у повному обсязі. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що суд першої інстанції передчасно розглянув даний публічно-правовий спір до вступу у законну силу постанови Турківського районного суду Львівської області у справі № 458/1588/14-а від 20 серпня 2015 року.

Окрім того, на переконання апелянта, суд першої інстанції неповно з'ясував обставини справи, а його висновки по суті спору зроблені без витребування належних доказів, які він зазначав у своїх клопотаннях.

Позивач ОСОБА_2 у ході апеляційного розгляду підтримав свої апеляційні вимоги, просив скасувати постанову суду першої інстанції та задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні апеляційного суду заперечив обґрунтованість доводів апелянта, просив залишити оскаржуване судове рішення без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Представник третьої особи в судове засідання апеляційного суду не з'явився, що не перешкоджає розгляду справи на підставі ч. 4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача та учасників процесу, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи апелянта, апеляційний суд приходить до переконання, що подана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких мотивів.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач діяв у межах наданих йому повноважень і оспорюваними діями чи рішеннями відповідача прав та свобод позивача порушено не було.

Даючи правову оцінку доводам апелянта та оскаржуваному судовому рішенню суду першої інстанції, апеляційний суд виходить із таких міркувань.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 року № 15, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем'єр-міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності та земельних відносин, а також у сфері Державного земельного кадастру.

Таким чином, відділ Держгеокадастру у Турківському районі Львівської області є територіальним органом центрального органу виконавчої влади.

За правилами пункту 1 частини 2 статті 18 КАС України окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи, однією зі сторін в яких є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, обласна рада, Київська, Севастопольська міська рада, їх посадова чи службова особа, крім випадків, передбачених цим Кодексом, та крім справ щодо їх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки та справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.

Згідно із пунктом 4 частини 1 статті 202 КАС України підставою для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є, серед іншого, розгляд і вирішення справи неповноважним судом.

Виходячи із наведеного, на переконання апеляційного суду, Турківський районний суд Львівської області є неповноважним судом щодо цього адміністративного спору, який повинен розглядатися відповідним окружним адміністративним судом, а отже оскаржувана постанова підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення.

Вирішуючи зазначений адміністративний спір по суті, суд апеляційної інстанції виходить із таких міркувань.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Положеннями пункту 6 частини 1 статті 3 КАС України передбачено, що адміністративним позовом є звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів або на виконання повноважень у публічно-правових відносинах.

При цьому за правилами пункту 8 частини 1 статті 3 КАС України позивачем є особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

Згідно із приписами частини 1 статті 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до наявної у матеріалах справи позовної заяви ОСОБА_2 (а.с. 4-9 т.1) він звернувся до суду з позовними вимогами до відділу Держземагентства у Турківському районі Львівської області, правонаступником якого судом першої інстанції визнано відділ Держгеокадастру у Турківському районі Львівської області, обґрунтовуючи їх підставність наявністю у нього на праві приватної власності земельної ділянки та будинку у с. Коритище Турківського району Львівської області.

Разом із тим, відповідно до приписів статті 317 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), якою визначено зміст права власності, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

За правилами статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

На переконання апеляційного суду, матеріали справи не містять будь-яких доказів того, що оспорювані позивачем рішення чи дії відповідача порушують його права чи охоронювані законом інтереси, як власника земельної ділянки або будинку, що розташовані у с. Коритище Турківського району Львівської області, на що вірно звернув увагу суд першої інстанції.

Окрім того, матеріали справи не містять жодних доказів про порушення прав позивача внаслідок погодження проекту землеустрою щодо встановлення (зміну) меж с. Ластівка та с. Свидник Турківського району Львівської області

При цьому відповідно до приписів статті 8 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) до повноважень обласних рад у галузі земельних відносин на території області належить, зокрема встановлення та зміна меж сіл, селищ, що не входять до складу відповідного району, або у разі, якщо районна рада не утворена.

Положеннями статті 10 ЗК України до повноважень районних рад у галузі земельних відносин на території району належить, зокрема, встановлення та зміна меж сіл, селищ, які входять до складу відповідного району.

Згідно із статтею 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, окрім іншого, внесення пропозицій до районної ради щодо встановлення і зміни меж сіл, селищ, міст.

Відповідно до приписів Закону України «Про землеустрій» проект землеустрою щодо встановлення (зміни) меж району розробляється за рішенням відповідної районної ради, а у разі якщо районна рада не утворена - обласної ради (ч. 7 ст. 46 Закону)

Проект землеустрою щодо встановлення (зміни) меж адміністративно-територіальної одиниці підлягає погодженню сільськими, селищними, міськими, районними радами, районними державними адміністраціями, за рахунок території яких планується здійснити розширення її меж. У разі розширення меж населеного пункту за рахунок території, яка не входить до складу відповідного району, або якщо районна рада не утворена, проект погоджується з Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласною державною адміністрацією (ч. 8 ст. 46 Закону).

На підставі наведеного, не вдаючись у правову оцінку правомірності оспорюваних позивачем дій та рішень відповідача, апеляційний суд приходить до переконання, що ОСОБА_2 не є учасником спірних правовідносин, оскаржувані ним дії відповідача по розгляду та погодженню проектів землеустрою щодо встановлення (зміни) меж населених пунктів с. Ластівка, с. Свидник, с. Коритище Турківського району Львівської області не порушують його прав чи охоронюваних законом інтересів, а отже позовні вимоги є безпідставними і не підлягають до задоволення.

З огляду на приписи статті 94 КАС України підстав для присудження на користь позивача ОСОБА_2 понесених ним судових витрат немає.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Скасувати постанову Турківського районного суду Львівської області від 21 вересня 2015 року у справі № 458/871/15-а та прийняти нову, якою у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді С.П.Нос

І.О.Яворський

Постанова у повному обсязі складена 03 березня 2016 року.