Справа № 822/5971/15
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2016-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/5971/15

Головуючий у 1-й інстанції: Ніколайчук М. Є.

Суддя-доповідач: Граб Л.С.

25 лютого 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Сапальової Т.В. Боровицького О.А.

за участю:

секретаря судового засідання: Майданюк Я.Л.,

представника позивача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 09 листопада 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, державного реєстратора прав на нерухоме майно управління державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Філюка Сергія Петровича, Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України про визнання протиправним, скасування рішення та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до Хмельницького окружного адміністративного суду із позовом до Реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції, в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 24076736, № 24076717 від 01.09.2015 та зобов'язати відповідача зареєструвати договір № 272 оренди земельної ділянки водного фонду від 18.06.2007, укладений з Хмельницькою РДА, за ОСОБА_3.

Ухвалою суду від 28.10.2015 року залучено в якості другого відповідача: Департамент державної реєстрації Міністерства юстиції України.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 09 листопада 2015 року адміністративний позов задоволено частково: визнано протиправними та скасовано рішення Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 01.09.2015 №24076736 та № 24076717; зобов'язано Департамент державної реєстрації Міністерства юстиції України повторно розглянути заяву ОСОБА_3 про державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки водного фонду № 272 від 18.06.2007, а в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог повністю, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом при ухваленні рішення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 21.01.2016 року державного реєстратора прав на нерухоме майно управління державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Філюка Сергія Петровича залучено до участі і справі в якості відповідача.

В судовому засіданні представник позивачки заперечив стосовно задоволення апеляційної скарги та просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідачі, будучи належним чином повідомленими про час, дату та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явились.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, давши правову оцінку обставинам у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 09 листопада 2015 року - скасувати, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 18.06.2007 між ОСОБА_5 (чоловіком позивачки) та Хмельницькою районною державною адміністрацією укладено договір оренди земельної ділянки водного фонду за № 272, відповідно до якого орендодавець, на підставі розпорядження голови адміністрації від 24.05.2007 № 549/07-р. надає, а орендар приймає в строкове, платне користування земельну ділянку водного фонду із земель державної власності, розташованої за межами населених пунктів на території Печесківської сільської ради, Хмельницького району, Хмельницької області. Земельна ділянка передавалась в оренду для рибогосподарських потреб строком на 25 років. В оренду передавались: ділянка 1 площею 3,7442 га (із кадастровим номером НОМЕР_2) та ділянка 2 площею 3,0761 га (із кадастровим номером НОМЕР_3).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Довідкою Хмельницької районної державної нотаріальної контори №1112/01-16 від 15.05.2014 підтверджується, що ОСОБА_3 являється єдиним спадкоємцем ОСОБА_5.

Як пояснив представник позивачки, ОСОБА_3, як спадкоємець свого чоловіка, продовжувала виконувати умови договору оренди, утримувати вищевказані земельні ділянки, піклуватися про благоустрій об'єктів водного фонду, сплачувати орендну плату.

27.08.2014 департамент екології та природних ресурсів Хмельницької обласної державної адміністрації надав позивачці дозволи на спеціальне водокористування №№ 237, 238 видані на термін з 27.08.2014 до 27.08.2019, відповідно до яких орендарем являється ОСОБА_3. Цими дозволами передбачено, що вони є єдиним документом, на основі яких здійснюється водокористування.

14.08.2015 представник позивачки - ОСОБА_2 подав до реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області заяви про державну реєстрацію права оренди земельних ділянок №1 і №2 за ОСОБА_3.

Рішеннями державного реєстратора прав на нерухоме майно Філюка С. П. від 01.09.2015 року №24076736 та № 24076717 відмовлено у державній реєстрації права власності, форма власності: державна на земельну ділянку, що розташована: Хмельницька область, Хмельницький район, Печеськівська с/рада, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2, за суб'єктом: держава в особі Хмельницької обласної державної адміністрації, податковий номер 22985083 та державній реєстрації іншого речового права - право оренди земельної ділянки на земельну ділянку, що розташована: Хмельницька обл., Хмельницький район, Печеськівська с/рада, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2 за субєктом: ОСОБА_3, податковий номер НОМЕР_1.

Не погоджуючись з вказаними рішеннями ОСОБА_3 звернулась до суду в казаним позовом.

Суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, однак колегія суддів не погоджується з вказаним висновком Хмельницького окружного адміністративного суду, з таких підстав.

Так, рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №24076717 від 01.09.2015 обґрунтовано тим, що з поданих документів не можливо встановити особу, яка подала заяву про державну реєстрацію права власності, а також не подано рішення органу виконавчої влади чи місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у користування, яке є підставою для здійснення державної реєстрації права власності.

З рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №24076736 від 01.09.2015 вбачається, що підставою відмови слугував той факт, що відповідно до поданого договору оренди земельної ділянки від 17.06.2007 № 272, стороною даного договору є ОСОБА_5, однак суб'єктом права згідно з поданої заяви є ОСОБА_3

Колегія суддів вважає, що до даних спірних правовідносин слід застосовувати наступні норми чинного законодавства.

Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулює Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" №1952-IV від 01.07.2004 року (далі - Закон №1952-IV) та постанова Кабінету Міністрів України №868 від 17.10.2013 року "Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно" (далі - Порядок), в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

П. 2 ч.1 ст.4 Закону №1952-IV передбачено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме право постійного користування та право оренди земельної ділянки.

За приписами частини 1 статті 5 Закону України № 1952-IV у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди (їх окремі частини), квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Згідно частини 1 статті 15 Закону України № 1952-IV державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав

Відповідно до ч. 4 ст.15 Закону №1952-IV державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

За правилами частини першої статті 16 Закону України № 1952-IV заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень подається до органу державної реєстрації прав у паперовій або електронній формі у випадках, передбачених цим Законом.

Разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у паперовій формі подаються оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, їх копії, засвідчені в установленому порядку (частина 3 статті 16 Закону України № 1952-IV).

Наказом Міністерства юстиції від 17 квітня 2012 року №595/5 «Про впорядкування відносин, пов'язаних із державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», зареєстрованим в Міністерстві юстиції 20 квітня 2012 року за №590/20903, затверджено форму заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності), додатка до заяви та вимоги до заповнення заяв у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Згідно частини третьої статті 17 Закону України № 1952-IV документи, що встановлюють виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно та їх обтяжень і подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

За змістом статті 19 Закону України № 1952-IV, державна реєстрація прав проводиться на підставі: 1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом; 2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; 3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; 5) рішень судів, що набрали законної сили; 6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Відповідно до п. 15 Порядку, під час розгляду заяви і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема щодо: 1)обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у встановлених законом випадках); 2) повноважень заявника; 3) відомостей про нерухоме майно, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; 4) наявності обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до закону; 5) наявності факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Частиною 2 статті 9 Закону (у редакції, чинній на момент прийняття - оскаржуваних рішень) передбачено, що державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема відповідність повноважень особи, яка подає документи для проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень.

Згідно з положеннями частини 7 статті 15 Закону (у редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваних рішень) державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, іншого правонабувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ним особи або державного кадастрового реєстратора у випадках, передбачених цим Законом.

Частиною 5 ст. 31 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди припиняється в разі смерті фізичної особи-орендаря.

Відповідно до поданого договору оренди земельної ділянки від 17.06.2007 № 272, стороною даного договору є ОСОБА_5, однак суб'єктом права згідно з поданою заявою є ОСОБА_3, що суперечить договору оренди, а тому - наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно.

Колегія суддів не бере до уваги посилання представника позивачки на те, що остання є спадкоємцем після смерті ОСОБА_5, який значиться орендарем в договорі оренди, у зв'язку з чим, на його думку, має право на реєстрацію договору оренди за собою, оскільки позивачкою при поданні заяви до органу державної реєстрації не додано необхідних документів.

Так, державна реєстрація прав проводиться лише на підставі заяви власника, іншого правонабувача, сторони правочину, за якими виникло право або уповноваженої ним особи.

Зважаючи на те, що ОСОБА_6 належно не підтвердила право на реєстрацію договору оренди земельної ділянки, то і уповноважена особа позбавлена можливості звертатися з заявою про такі права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що державним реєстратором повністю враховано вимоги діючого законодавства у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, у тому числі щодо оформлення рішення, а тому рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 01.09.2015 року №№ 24076717, 24076736 прийняті державним реєстратором на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Крім того, колегія суддів додатково зазначає, що державний реєстратор прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Філюк С. П. як суб'єкт владних повноважень судом першої інстанції до участі у справі не залучався та фактично був позбавлений можливості доведення правомірності своїх дій при прийнятті спірного рішення.

Пунктом 2.15 Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженогонаказом Міністерства юстиції України № 3502/5 від 12 грудня 2011 року встановлено, що орган державної реєстрації прав або нотаріус у день прийняття заяви видає або надсилає рекомендованим листом з описом вкладення заявникові рішення щодо відмови у внесенні змін до записів, відмови у внесенні записів про скасування державної реєстрації прав або відмови у скасуванні записів Державного реєстру прав разом з документами, що подавалися заявником для внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав або скасування записів Державного реєстру прав.

Таким чином, зобов'язавши Департамент державної реєстрації Міністерства юстиції України повторно розглянути заяву ОСОБА_3 про державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки водного фонду № 272 від 18.06.2007, судом першої інстанції не враховано, що всі оригінальні примірники документів повертаються заявнику, що унеможливлює повторний розгляд заяви.

Проте, колегія суддів зазначає, що враховуючи частину 3 статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", якою передбачено, що відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, зазначених у пункті 4 частини першої цієї статті, не позбавляє ОСОБА_6 права повторно звернутися із заявою за умови усунення перешкод для державної реєстрації прав та їх обтяжень.

У відповідності із ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 3 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Згідно пп. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Зважаючи на те, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального права, неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи , що призвело до неправильного вирішення справи, постанову суду першої інстанції належить скасувати і прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України задовольнити повністю.

Постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 09 листопада 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, державного реєстратора прав на нерухоме майно управління державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Філюка Сергія Петровича, Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України про визнання протиправним, скасування рішення та зобов'язання вчинити дії скасувати.

Прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 01 березня 2016 року.

Головуючий Граб Л.С.

Судді Сапальова Т.В. Боровицький О.А.