Справа № 802/3121/13-а
Суддя: Крапівницька Н. Л.
Дата ухвалення: 2016-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Вінниця

15 лютого 2016 р. Справа № 802/3121/13-а

ОСОБА_1 окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Крапівницької Н.Л.,

секретаря судового засідання: Шевченка Р. В.

за участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3

відповідача: Спиней Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Вінниці адміністративну справу за позовом

ОСОБА_2

до Гайсинської районної державної адміністрації Вінницької області

про визнання розпорядження незаконним, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_2 до Гайсинської районної державної адміністрації Вінницької області про визнання розпорядження незаконним, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

В позовній заяві позивач просить визнати розпорядження Гайсинської районної державної адміністрації Вінницької області №57-к від 13.06.2013 про його звільнення незаконним та зобов'язати поновити на посаді начальника відділу освіти Гайсинської РДА, а також стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 13.06.2013 по даний час в сумі 53080,56 грн. і відшкодувати моральну шкоду в розмірі 20000грн.; постанову допустити до негайного виконання.

Позовні вимоги мотивовані тим, що станом на момент звернення до суду з позовом, ОСОБА_2, відповідно до розпорядження №57-рк від 13.06.2013(а.с.11), звільнено із займаної посади за систематичне невиконання посадових обов'язків, передбачених трудовим договором згідно з п.3 ст.40 Кодексу законів про працю України.

Позивач та представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Відповідач проти позову заперечував, просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

З матеріалів справи вбачається, що у період з 18.03.2013 по 12.06.2013 позивачу оголошено шість доган. Так, розпорядженням Гайсинської РДА №49 від 18.03.2013 (а.с.12) "Про застосування дисциплінарного стягнення до начальника відділу освіти ОСОБА_2", розглянувши письмове пояснення позивача з приводу конфліктної ситуації між учнем 8 класу ОСОБА_5 та вчителем фізики ОСОБА_6 в СЗОШ 1-2 ступенів с. Митків, враховуючи неналежне реагування на ситуацію та не притягнення винних осіб до відповідальності, керуючись статтями 147, 1471 КЗпП України - оголошено догану начальнику відділу освіти Гайсинської районної державної адміністрації ОСОБА_2 за порушення трудової дисципліни.

29.04.2013 розпорядженням Гайсинської РДА №83 (а.с.13) "Про застосування дисциплінарного стягнення до начальника відділу освіти ОСОБА_2", розглянувши лист відділу освіти районної державної адміністрації за підписом начальника відділу ОСОБА_2 від 27.03.2013 року №01-05/295 стосовно фактів викладених у поданні прокурора Гайсинського району від 06.03.2013 року №68-810 "Про усунення порушень законодавства про освіту, забезпечення безпечних та нешкідливих умов навчання, виховання", доповідних записок першого заступника голови райдержадміністрації щодо неналежного виконання обов'язків, передбачених посадовою інструкцією із забезпечення охорони життя, та здоров'я учасників навчально-виховного процесу, контролю за організацією харчування дітей, контролю по дотриманню санітарного режиму у навчальних закладах, враховуючи бездіяльність та невикористання наданих ОСОБА_2 повноважень по здійсненню перевірок організацій, підприємств, установ згідно з чинним законодавством, відповідно до пункту 2 цього подання, керуючись статтями 147, 1471 КЗпП України - оголошено позивачу за неналежне виконання посадових обов'язків.

Розпорядженням Гайсинської РДА №90 від 16.05.2013(а.с.14) "Про застосування дисциплінарного стягнення до начальника відділу освіти ОСОБА_2", керуючись п.9 ч.5 ст.22 Бюджетного кодексу статями 147, 1471 Кодексу законів про працю України, враховуючи допущення порушення бюджетного законодавства, розглянувши лист відділу районної державної адміністрації за підписом начальника відділу ОСОБА_2 від 24.04.2013 року №01-05/432 стосовно призупинення операцій з бюджетними коштами НВК: Гайсинська середня загальноосвітня школа-інтернат І-ІІІ ступенів-гімназія та доповідну записку першого заступника голови райдержадміністрації щодо неналежного виконання обов'язків, передбачених Бюджетним кодексом України для головних розпорядників коштів щодо здійснення внутрішнього контролю за взяття бюджетних зобов'язань розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня: оголошено догану начальнику відділу освіти Гайсинської районної державної адміністрації ОСОБА_2 за неналежне виконання посадових обов'язків.

05.06.2013 розпорядженням Гайсинської РДА №102 (а.с.15) "Про застосування дисциплінарного стягнення до начальника відділу освіти ОСОБА_2", керуючись ст.ст 147, 1471 Кодексу законів про працю України, враховуючи доповідну записку першого заступника голови райдержадміністрації від 04.06.2013 щодо невиконання листа від 07.05.2013 №02-18-1373 про здійснення оплати послуг за рахунок асигнувань, передбачених по КФК 070201 "Загальні школи" за КЕКВ 2240 "Оплата послуг" для забезпечення оформлення документів про освіту для випускників 9-11 класів шкіл району та створення загрозливої ситуації в забезпеченні випускників документами про освіту та відзнаками, а також доповідну записку начальника фінансового управління від 28.05.2013 року №223, листи відділу освіти від 29.05.2013 року №01-05/582 та від 30.05.2013 року №01-05/595: оголошено догану начальнику відділу освіти Гайсинської районної державної адміністрації ОСОБА_2 за неналежне виконання посадових обов'язків.

11.06.2013 розпорядженням Гайсинської РДА № 104( а.с.16) "Про застосування дисциплінарного стягнення до начальника відділу освіти ОСОБА_2", розглянувши листи управління Служби безпеки України у Вінницькій області від 19.04.2013 №53/8-1147 "Щодо неефективного використання бюджетних коштів" та від 07.06.2013 року №53/8-2087 "Щодо порушень при організації регулярних спеціальних перевезень", а також, листи відділу освіти від 18.05.2013 року №01-05/507 та від 10.06.2013 року №01-05/654, враховуючи порушення чинного законодавства, що має наслідком неефективне використання бюджетних коштів та недійсність паспортів спеціальних перевезень: оголошено догану начальнику відділу освіти Гайсинської районної державної адміністрації ОСОБА_2 за неналежне виконання посадових обов'язків.

12.06.2013 розпорядженням Гайсинської РДА №106 (а.с.17) "Про застосування дисциплінарного стягнення до начальника відділу освіти ОСОБА_2", керуючись ст.ст. 147, 1471 Кодексу законів про працю України, розглянувши накази начальника відділу освіти від 18.04.2013 №129 "Про підсумки перевірки якості отриманих освітніх послуг учням СЗОШ I-II ступенів с. Ладижинські Хутори", а також лист відділу освіти 06.06.2013 року №01-05/637 про неналежне виконання посадових обов'язків, що призвело до незадовільного рівня знань учнів сіл Митків та Ладижинські Хутори: оголошено догану начальнику відділу освіти Гайсинської районної державної адміністрації ОСОБА_2 за неналежне виконання посадових обов'язків.

Із жодним розпорядженням про накладення дисциплінарних стягнень у вигляді доган ОСОБА_2 не погоджувався, вважаючи зазначені розпорядження незаконними і такими, що підлягають скасуванню, так як є винесеними всупереч вимогам ст. 147, ст. 149 КЗпП України. Всі догани було оскаржені в судовому порядку.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 16.07.2013 по справі №802/2773/15-а адміністративний позов задоволено повністю(а.с.141-144) - визнано протиправною та скасовано розпорядження Гайсинської районної державної адміністрації Вінницької області від 05.06.2013 №102 "Про застосування дисциплінарного стягнення до начальника відділу освіти ОСОБА_2".

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Гайсинською районною державною адміністрацією Вінницької області подано апеляційну скаргу, якою просили скасувати постанову від 16.07.2013 по справі №802/2773/13-а. Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу Гайсинської районної державної адміністрації Вінницької області - залишено без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду у справі №802/2773/13-а від 16.07.2013 - залишено без змін (а.с.145-148).

Не погоджуючись з рішеннями суду першої та апеляційної інстанції, Гайсинською районною державною адміністрацією Вінницької області подано касаційну скаргу з вимогою про скасування рішень судів попередніх інстанцій. Касаційну скаргу Гайсинської районної державної адміністрації Вінницької області, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 20.03.2014, залишено без задоволення, а ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 24.10.2013 року та постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 16.07.2013 року у справі № 802/2773/13-а - без змін (а.с.149-152).

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 09.08.2013 по справі №802/3119/13-а адміністративний позов задоволено повністю (а.с.153-157) - визнано протиправною та скасовано розпорядження Гайсинської районної державної адміністрації Вінницької області від 12.06.2013 №106 "Про застосування дисциплінарного стягнення до начальника відділу освіти ОСОБА_2".

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Гайсинською районною державною адміністрацією Вінницької області подано апеляційну скаргу, якою просили скасувати постанову від 09.08.2013 по справі №802/3119/13-а. Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу Гайсинської районної державної адміністрації Вінницької області - залишено без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду у справі №802/3119/13-а від 09.08.2013 - залишено без змін(а.с.158-161). Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 03.02.2015, залишено без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 09.08.2013 та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 20.11.2013 - без змін (а.с.162-165).

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 02.09.2013 по справі №802/3120/13-а адміністративний позов задоволено повністю (а.с.166-174) - визнано протиправною та скасовано розпорядження Гайсинської районної державної адміністрації Вінницької області від 11.06.2013 №104 "Про застосування дисциплінарного стягнення до начальника відділу освіти ОСОБА_2".

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Гайсинською районною державною адміністрацією Вінницької області подано апеляційну скаргу, якою просили скасувати постанову від 02.09.2013 по справі №802/3120/135-а. Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду апеляційну від 28.11.2013 скаргу Гайсинської районної державної адміністрації Вінницької області - задоволено повністю, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду у справі №802/3120/13-а від 02.09.2013 - скасовано (а.с.175-178).

Не погоджуючись з рішеннями суду апеляційної інстанції, ОСОБА_2 подав касаційну скаргу з вимогою про скасування рішення суду апеляційної інстанції. Касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено постановою Вищого адміністративного суду України від 26.11.2015, постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 02.09.2013 залишити в силі, а постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 11.06.2013 - скасовано (а.с.162-165).

Згідно з даними системи "Діловодство спеціалізованого суду" позивачем, в порядку адміністративного судочинства, оскаржено розпорядження Гайсинської районної державної адміністрації Вінницької області від 16.05.2013 №90 "Про застосування дисциплінарного стягнення до начальника відділу освіти ОСОБА_2", що знайшло своє відображення в постанові Вінницького окружного адміністративного суду від 16.07.2013 у справі №802/2607/13-а. Даний адміністративний позов задоволено повністю - визнано протиправною та скасовано розпорядження Гайсинської районної державної адміністрації Вінницької області від 16.05.2013 №90 "Про застосування дисциплінарного стягнення до начальника відділу освіти ОСОБА_2".

Постанова по справі №802/2607/13-а була оскаржена Гайсинською районною державною адміністрацією Вінницької області. Апеляційну скаргу Гайсинської районної державної адміністрації Вінницької області, - залишено без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 16.07.2013 року - без змін.

Розпорядження Гайсинської районної державної адміністрації Вінницької області від 18.03.2013 №49 "Про застосування дисциплінарного стягнення до начальника відділу освіти ОСОБА_2" було оскаржено в судовому порядку. Постановою у справі №802/1482/13-а від 29.04.2013 в задоволенні позовних вимог про визнання розпорядження №49 від 18.03.2013 незаконним відмовлено.

ОСОБА_2, не погоджуючись з прийнятим рішенням, оскаржив постанову по справі №802/1482/13-а від 29.04.2013 до суду апеляційної інстанції. Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено повністю. Постанову ВОАС по справі №802/1482/13-а від 29.04.2013 - скасовано, ухвалено нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_2 - задоволено. Визнано протиправним і скасовано розпорядження Гайсинської державної адміністрації від 18.03.2013 №49 "Про застосування дисциплінарного стягнення до начальника відділу ОСОБА_2.

Розпорядження Гайсинської РДА №83 від 29.04.2013 "Про застосування дисциплінарного стягнення до начальника відділу освіти ОСОБА_2" оскаржено ОСОБА_2 в порядку адміністративного судочинства. За наслідками розгляду справи №802/2310/13-а про визнання протиправним та скасування розпорядження №83 судом прийнято постанову від 06.06.2013 про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Постанова по справі №802/2310/13-а була оскаржена ОСОБА_2, за наслідками розгляду апеляційної скарги прийнято нову постанову від 23.07.2013, якою адміністративний позов задоволено, визнано протиправним та скасовано розпорядження Гайсинської районної державної адміністрації від 29.04.2013 року за №83 "Про застосування дисциплінарного стягнення до начальника відділу освіти ОСОБА_2". Постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 06.06.2013 скасовано.

Скориставшись правом на касаційне оскарження, Гайсинською районною державною адміністрацією подано касаційну скаргу. За результатами розгляду скарги прийнято ухвалу від 24.10.2013, якою скасовано постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 23.07.2013, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду залишено в силі.

Відповідно до встановлених обставин, розпорядження: №49 від 18.03.2013 (а.с.12), №90 від 16.05.2013(а.с.14), №102 від 05.06.2013 (а.с.15), №104 від 11.06.2013 (а.с.16), №106 від 12.06.2013 (а.с.17) - визнано протиправними та скасовано.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про державну службу" №3723-XII від 16.12.1993 року з наступними змінами і доповненнями, де державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів.

Основні обов'язки державних службовців визначено статтею 10 вищевказаного Закону.

Так, державний службовець повинен дотримуватись Конституції України та інших актів законодавства України; забезпечувати ефективну роботу та виконання завдань державних органів відповідно до їх компетенції; не допускати порушень прав і свобод людини та громадянина; безпосередньо виконувати покладені на нього службові обов'язки, своєчасно і точно виконувати рішення державних органів чи посадових осіб, розпорядження і вказівки своїх керівників; зберігати державну таємницю, інформацію про громадян, що стала йому відома під час виконання обов'язків державної служби, а також іншу інформацію, яка згідно з законодавством не підлягає розголошенню; постійно вдосконалювати організацію своєї роботи і підвищувати професійну кваліфікацію; сумлінно виконувати свої службові обов'язки, ініціатива і творчість в роботі. Державний службовець повинен діяти в межах своїх повноважень. У разі одержання доручення, яке суперечить чинному законодавству, державний службовець зобов'язаний невідкладно в письмовій формі доповісти про це посадовій особі, яка дала доручення, а у разі наполягання на його виконанні - повідомити вищу за посадою особу.

В силу вимог ст. 147 Кодексу законів про працю України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Статтею 14 Закону України "Про держану службу" встановлено особливості дисциплінарної відповідальності державних службовців, зокрема, що дисциплінарні стягнення застосовуються до державного службовця за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків, перевищення своїх повноважень, порушення обмежень, пов'язаних з проходженням державної служби, а також за вчинок, який порочить його як державного службовця або дискредитує державний орган, в якому він працює. До службовців, крім дисциплінарних стягнень, передбачених чинним законодавством про працю України, можуть застосовуватися такі заходи дисциплінарного впливу: попередження про неповну службову відповідність, затримка до одного року у присвоєнні чергового рангу або у призначенні на вищу посаду.

Згідно п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором, або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Отже, зазначена правова норма надає роботодавцю (власникові) право розірвати трудовий договір у разі систематичного невиконання працівником, без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до нього раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. При звільненні працівника з цих підстав враховується, що на працівника покладаються обов'язки, які складають зміст його трудової функції, а також обов'язок додержуватись внутрішнього трудового розпорядку, який встановлено законодавством та локальними нормативними актами.

Підставою для розірвання трудового договору за п. 3 ч.1 ст. 40 КЗпП України є систематичне невиконання працівником трудових обов'язків.

Такими, що систематично порушують трудову дисципліну, визнаються працівники, які мають дисциплінарне або громадське стягнення за порушення трудової дисципліни та порушили її знову протягом року з дня застосування стягнення за перше порушення.

Виходячи з цього, при звільненні працівника за п.3 ст.40 КЗпП України організація повинна навести конкретні факти допущеного ним невиконання вказаних обов'язків, зазначити, коли саме вони мали місце, які і коли проступки вчинив працівник після застосування до нього стягнень.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться в пункті 22 постанови від 6 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясовувати, у чому конкретно проявилося порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за п. п. 3, 4, 7, 8 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

У справі про звільнення за п. 3 ст. 40 КЗпП України суд повинен з'ясовувати, чи передував безпосередньо звільненню дисциплінарний проступок, за який не застосовувалися інші заходи дисциплінарного чи громадського стягнення, та чи можна вважати його вчинення систематичним невиконанням працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Відповідно до пункту 23 зазначеної постанови за передбаченими п.3 ч. 1 ст.40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок, вчинений після застосування до нього дисциплінарного чи громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках ураховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або не зняті достроково (ст. 151 КЗпП України), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни відповідно до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення не минуло більше одного року.

Підставою звільнення може бути лише безпосереднє порушення трудової дисципліни чи невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, за наявності застосованого й не втраченого юридичної сили за давністю або не знятого заходу дисциплінарного чи громадського стягнення, а не фактична наявність сукупності застосованих заходів дисциплінарного стягнення.

Відповідно до ст.11 Закону України "Про місцеві державні адміністрації", в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, Керівники структурних підрозділів місцевих державних адміністрацій очолюють відповідні підрозділи і несуть персональну відповідальність перед головами відповідних державних адміністрацій за виконання покладених на ці підрозділи завдань. Керівники структурних підрозділів місцевих державних адміністрацій призначаються на посаду та звільняються з посади головами відповідних державних адміністрацій за погодженням з органами виконавчої влади вищого рівня в порядку ( 1374-99-п ), що визначається Кабінетом Міністрів України.

В той же час, згідно з розпорядженням №57-рк від 13.06.2013 про звільнення ОСОБА_2 (а.с.11), в якому зазначено: відповідно до ст.11 Закону України "Про місцеві державні адміністрації " за погодженням із Вінницькою обласною державною адміністрацією, звільнити ОСОБА_2 з посади начальника відділу освіти Гайсинської районної державної адміністрації з 13 червня 2013 року за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених трудовим договором згідно з п.3 ст.40 Кодексу законів про працю України. Підставою для прийняття розпорядження став Лист Вінницької обласної державної адміністрації від 11.06.2013 №01-1-41/3531.

Відповідно до встановлених обставин розпорядження: №49 від 18.03.2013(а.с.12), №90 від 16.05.2013(а.с.14), №102 від 05.06.2013 (а.с.15), № 104 від 11.06.2013 (а.с.16), №106 від 12.06.2013 (а.с.17) - визнано протиправними та скасовано. Зважаючи на те, що обставини які стали основою для прийняття оскарженого позивачем розпорядження відпали, у зв'язку із скасуванням в судовому порядку розпоряджень, якими начальнику відділу освіти Гайсинської районної державної адміністрації ОСОБА_2, за неналежне виконання посадових обов'язків, оголошено догани.

Ч.1 ст. 72 КАС України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких бере участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, з метою захисту порушених прав та інтересів ОСОБА_2, суд приходить до висновку про наявність обставин для визнання не чинним та скасування розпорядження Гайсинської районної державної адміністрації Вінницької області №57-рк від 13 червня 2013 року "Про звільнення ОСОБА_2", та вважає необхідним поновити його на тій посаді, з якої він був незаконно звільнений, тобто, на посаді начальнику відділу освіти Гайсинської районної державної адміністрації, починаючи з дати припинення державної служби, а саме, з 14 червня 2013 року.

При цьому, рішення суду в цій частині відповідно до ч. 5 ст. 235 КЗпП України та п. 3 ч. 1 ст. 256 КАС України підлягає негайному виконанню.

Частиною 2 статті 235 КЗпП України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України "Про оплату праці" порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, згідно з абз. "з" п. 1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року (далі - Порядок), цей Порядок застосовується у випадку вимушеного прогулу.

Пунктом 2 Порядку передбачено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.

Відповідно до п. 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Надаючи оцінку вимозі позивача про стягнення з Гайсинської районної державної адміністрації середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за період з 13.06.2013 по день ухвалення рішення суду із розрахунку середньоденної заробітної плати, відповідно до довідки про обчислення середньої заробітної плати з ПКМУ від 08 лютого 1995 року №100 "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати". Для розрахунку враховані два останні місяці перед звільненням. Згідно довідки середня заробітна плата складає 84,76 грн.(а.с.236).

При обчисленні даної суми, суд виходив з наступного: ОСОБА_2 звільнено з посади 13.06.2013, до моменту поновлення його на посаді та прийняття відповідної постанови, якою позовні вимоги позивача задоволено, пройшло 670 робочих днів (тобто 84,76 *670=56789,2 ). З перерахунку вказаної суми по місяцям виходить, що:

· за червень 2013 року, в якому було 9 робочих днів слід виплатити 762,84 грн.;

· за липень 2013 року, в якому було 23 робочих днів слід виплатити 1949,48 грн.;

· за серпень 2013 року, в якому було 21 робочих днів слід виплатити 1779,96 грн.;

· за вересень 2013 року, в якому було 21 робочих днів слід виплатити 1779,96 грн.;

· за жовтень 2013 року, в якому було 23 робочих днів слід виплатити 1949,48грн.;

· за листопад 2013 року, в якому було 21 робочих днів слід виплатити 1779,96 грн.;

· за грудень 2013 року, в якому було 22 робочих днів слід виплатити 1864,72 грн. ;

· за січень 2014 року, в якому було 20 робочих днів слід виплатити 1695,2грн.;

· за лютий 2014 року, в якому було 21 робочих днів слід виплатити 1779,96 грн.;

· за березень 2014 року, в якому було 20 робочих днів слід виплатити 1695,2 грн.;

· за квітень 2014 року, в якому було 21 робочих днів слід виплатити 1779,96 грн.;

· за травень 2014 року, в якому було 19 робочих днів слід виплатити 1610,44 грн.;

· за червень 2014 року, в якому було 19 робочих днів слід виплатити 1610,44 грн.;

· за липень 2014 року, в якому було 23 робочих днів слід виплатити 1949,48грн.;

· за серпень 2014 року, в якому було 20 робочих днів слід виплатити 1695,2грн.;

· за вересень 2014 року, в якому було 22 робочих днів слід виплатити 1864,72грн.;

· за жовтень 2014 року, в якому було 23 робочих днів слід виплатити 1949,48грн.;

· за листопад 2014 року, в якому було 20 робочих днів слід виплатити 1695,2грн.;

· за грудень 2014 року, в якому було 23 робочих днів слід виплатити 1949,48грн.;

· за січень 2015 року, в якому було 19 робочих днів слід виплатити 1610,44 грн.;

· за лютий 2015 року, в якому було 21 робочих днів слід виплатити 1779,96 грн.;

· за березень 2015 року, в якому було 21 робочих днів слід виплатити 1779,96 грн.;

· за квітень 2015 року, в якому було 21 робочих днів слід виплатити 1779,96 грн.;

· за травень 2015 року, в якому було 18 робочих днів слід виплатити 1525,68 грн.;

· за червень 2015 року, в якому було 20 робочих днів слід виплатити 1695,2грн.;

· за липень 2015 року, в якому було 23 робочих днів слід виплатити 1949,48 грн.;

· за серпень 2015 року, в якому було 20 робочих днів слід виплатити 1695,2грн.;

· за вересень 2015 року, в якому було 22 робочих днів слід виплатити 1864,72грн.;

· за жовтень 2015 року, в якому було 21 робочих днів слід виплатити 1779,96 грн.;

· за листопад 2015 року, в якому було 21 робочих днів слід виплатити 1779,96 грн.;

· за грудень 2015 року, в якому було 23 робочих днів слід виплатити 1949,48грн.;

· за січень 2016 року, в якому було 19 робочих днів слід виплатити 1610,44грн.;

· за лютий 2016 року, в якому було 11 робочих днів слід виплатити 932,36 грн.;

З урахуванням наведених обставин та встановленого розміру середньоденної заробітної плати судом встановлено, що з моменту звільнення позивача із займаної посади до моменту поновлення його на посаді слід було б стягнути 56789,2 грн..

Однак, суд звертає увагу на те, що відповідно до абзацу другого пункту 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року №9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" при присудженні оплати за час вимушеного прогулу зараховується заробіток за місцем нової роботи (одержана допомога по тимчасовій непрацездатності, вихідна допомога, середній заробіток на період працевлаштування, допомога по безробіттю), який працівник мав в цей час.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем за час вимушеного прогулу було отримано доходи відповідно до довідок про доходи (а.с.229-231).

Таким чином суд при розрахунку суми яка підлягає сплаті позивачу за час вимушеного прогулу, з урахуванням норм абзацу другого пункту 32 Постанови, зазначає наступне: відповідно до довідки про доходи №36 від 28.01.2016 (а.с.229) - позивачем отримано дохід 7295,40грн.; відповідно до довідки про доходи №12 від 01.02.2016(а.с.230) - позивачем отримано дохід 12280,8грн.; відповідно до довідки про доходи №13 від 01.02.2016(а.с.231) - позивачем отримано дохід 55673,89грн.. За час вимушеного прогулу позивач має отримати суму, яка є різницею між сумою коштів: які мав би отримати позивач з моменту звільнення із займаної посади до моменту його поновлення та коштами отриманими за місцем нової роботи (тобто різницю між сумами: 56789,2грн - 7295,40грн - 12280,8грн - 55673,89грн. (всього за місцем роботи - 18460,89грн.). З огляду на ту обставину, що позивачем отримано значно більшу суму за місцем нової роботи ніж та, що підлягала стягненню - суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення коштів з відповідача на користь позивача.

Щодо вимоги ОСОБА_2 про стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 20000 грн., суд зазначає, що відповідно до абзацу 2 пункту 5 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправними діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіянні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Наявність моральної шкоди доводить потерпіла особа, зазначаючи у позовній заяві, які негативні наслідки мають місце, у чому саме полягають моральні втрати, чим обґрунтовано розмір їх відшкодування. Письмовими доказами на ствердження наявності моральної шкоди можуть бути, зокрема, медичні довідки про виникнення захворювання чи інше погіршення стану здоров'я у зв'язку з хвилюваннями, спричиненими посяганням на права потерпілого; висновки лікарів чи медичних комісій про ступінь втрати працездатності, про необхідність проведення хірургічної операції; довідки про відрахування з вузу тощо.

У документі медичного характеру має бути зазначено, коли виникло захворювання, в результаті чого, чи могло воно стати наслідком психічних переживань через порушення конкретного права, мало місце погіршення загального стану чи сталося загострення хронічної хвороби у визначений період часу тощо.

Факт завдання моральної шкоди може бути підтверджений також показаннями свідків, зокрема, про важкий душевний стан потерпілого, спричинений правопорушенням, його переживання, хвилювання, зміни в самопочутті, загальному душевному настрої тощо, стані здоров'я, способі життя, спілкування, звичках, працездатності.

Верховний суд України в своїй Постанові Пленуму від 31.03.1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (п.4) зазначає, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Оскільки, позивачем не надано жодних доказів щодо заподіяння йому моральної шкоди, суд позбавлений можливості задовольнити вказану вимогу.

Таким чином, розглядаючи всі звернення позивача, відповідачі діяли на підставі та з дотриманням встановленого законами України порядку, використавши свої повноваження, з метою, з якою такі повноваження надані.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати не чинним та скасувати розпорядження Гайсинської районної державної адміністрації Вінницької області №57-рк від 13 червня 2013 року "Про звільнення ОСОБА_2".

Зобов'язати Гайсинську районну державну адміністрацію Вінницької області поновити ОСОБА_2 на посаді начальника відділу освіти Гайсинської районної державної адміністрації Вінницької області.

Постанову в частині поновлення на посаді допустити до негайного виконання.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя /підпис/ Крапівницька Н. Л.

Згідно з оригіналом Суддя

Секретар