Справа № 804/163/16
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2016-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 лютого 2016 р. Справа № 804/163/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЗахарчук-Борисенко Н. В.
при секретаріТатаренко Ю.В.
представника позивача представника відповідача треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет споруБершадська Т.О. Резніков Ю.М. Берекет М.М. Драган С.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Метал Маркет" до Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Товариство з обмеженою відповідальністю «БудМонтаж ЗБВІК», Товариство з обмеженою відповідальністю «Євро-Інвест» про скасування податкового повідомлення-рішення, -
12 січня 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Метал Маркет» (далі - ТОВ «Метал Маркет», позивач) звернувся до адміністративного суду з позовом до Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (далі - Криворізька південна ОДПІ, відповідач), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Товариство з обмеженою відповідальністю «БудМонтаж ЗБВІК» (далі - ТОВ «БудМонтаж ЗБВІК»), Товариство з обмеженою відповідальністю «Євро-Інвест» (далі - ТОВ «Євро-Інвест») про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд позов задовольнити.
Представники третіх осіб позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили суд позов задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні пред'явлені позовні вимоги не визнав та зазначив, що у перевіряємий період позивач мав господарські відносини з ТОВ «Інтервенто», а за результатами дослідження наданих документів, перевіркою не підтверджено факт отримання товарів. А відсутність реально вчиненої господарської операції та, як наслідок, юридична дефектність відповідних первинних документів не дозволяє формувати дані податкового обліку.
Щодо взаємовідносин з ТОВ «Відродження-Дніпро», ТОВ «Метал Маркет» в ході перевірки не надані сертифікати відповідності чи свідоцтво про визнання відповідності на придбаний товар від ТОВ «Відродження Дніпро», поставлений товар повинен відповідати ГОСТам і технічним умовам, прийнятих на Україні на момент поставки, такі документи у ТОВ «Метал Маркет» відсутні, а відповідно не передавались від постачальника до покупця. За результатами дослідження наданих документів, перевіркою не підтверджено факт отримання експедиторських послуг. А відсутність реально вчиненої господарської операції та, як наслідок, юридична дефектність відповідних первинних документів не дозволяє формувати дані податкового обліку.
Щодо взаємовідносин з ТОВ «Укрконсалт-2012» та ТОВ «Арт Легіон», встановлено що наявність податкової інформації по ТОВ «Укрконсалт 2012» та ТОВ «Арт Легіон», що свідчить про залучення суб'єкта до схеми формування штучного податкового кредиту, а також дефектність товарно-транспортних накладних на перевезення ТМЦ, первинні документи, а саме видаткові накладні та податкові накладні, не мають юридичної сили первинних документів у зв'язку з зазначенням у них господарських операцій, які фактично не відбулись.
А відсутність реально вчиненої господарської операції та, як наслідок, юридична дефектність відповідних первинних документів не дозволяє формувати дані податкового обліку.
З огляду на вищенаведене, включення ТОВ «Укрконсалт 2012» до складу валових витрат на загальну суму витрат 253200 грн., ТОВ «Арт Легіон» - 202883,33 грн., є порушенням п.п. 139.1.9 п. 139.1 статті 139 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2757-УІ (зі змінами та доповненнями).
Щодо взаємовідносин з ТОВ «МЕТАЛООБРОБКА - 2», встановлено, що ТОВ «МЕТАЛООБРОБКА - 2» здійснював діяльність спрямовану на здійснення операцій пов'язаних з наданням податкової вигоди третіх осіб.
За період з 01.04.2012 по 31.12.2014 ТОВ "Метал Маркет" задекларовано податок на прибуток від діяльності у сумі 486948 грн.
За період з 01.04.2012 по 31.12.2014 рр. ТОВ «Метал Маркет» задекларовано податкового кредиту з податку на додану вартість у сумі 59066639грн.
Перевіркою повноти визначення податкового кредиту за період з 01.04.12 по 31.12.14 роки встановлено його завищення на загальну суму ПДВ 358041 грн.
Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що у період з 26.11.2015 року по 13.11.2015 року, посадовими особами Криворізької Південної ОДПІ було проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Метал Маркет» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2012 по 31.12.2014 року по 30.06.2013 року.
Порушення виявлені під час перевірки знайшли своє відображення в акті від 20.11.2015 року №232/22.02/37064740, а саме:
-пп.14.1.180 п. 14.1 от. 14, пп. 164.2.11,пп. 164.2.20 п. 164.2 ст.164, пп. 168.1.1 п.1б8 ст.168 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-УІ (із змінами та доповненнями) в частині не нарахування, не утримання та не сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб в розмірі 5595,40 грн. з доходу у вигляді готівкових коштів, отриманих директором підприємства ОСОБА_1 в банківських установах з розрахункових рахунків підприємства ТОВ «Метал Маркет», що не надійшли до каси підприємства та не оприбутковані, та у вигляді готівки одержаної з поточного рахунку із застосуванням корпоративного електронного платіжного засобу або особистого електронного платіжного засобу без надання звіту про , використання коштів, а також сума надміру витрачених коштів, отриманих платником податку під звіт та не повернутих у встановлені законодавством строки за період з січня 2014 року по серпень 2014 року;
-пп. 49.18.2 п. 49.18 ст. 49, п. 51.1 ст. 51, пп. "б" п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-УІ (із змінами та доповненнями) у результаті надання до інспекції, ТОВ «Метал Маркет» податкових розрахунків за 1ДФ за період з 2кв. 2012 р. по З кв. 2014 р. з недостовірними відомостями про суми утриманого податку з доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку фізичних осіб.
Разом з тим, згідно ст.102 п. 102.1 «Контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку ».
Таким чином не підлягає донарахуванню:
Відповідно до п.138.2. ст.138 Податкового кодексу України встановлено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкту оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку.
Згідно із п.п.14.1.27. п.14.1. ст.14 ПК України витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником)
В силу п.п.134.1.1. п.134.1. ст.134 ПК України об'єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.
Згідно з п.138.2. ст.138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.
Пунктом 185.1. ст.185 Податкового кодексу України визначено, що об'єктом оподаткування (податком на додану вартість) є операції платників податку з:
а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;
б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.
В силу п.44.1. ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.
Відповідно до п.187.1. ст.187 ПК України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:
а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;
б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.
Пунктом 198.1. ст.198 ПК України встановлено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:
а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;
б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);
в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;
г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
Згідно із п.198.2. ст.198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:
- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;
- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Відповідно до п.198.3. ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1. статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку:
- з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;
- з придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Згідно з п.198.6. ст.198 ПК України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11. статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Аналізуючи зазначені норми Податкового кодексу України суд приходить до висновку, що право на віднесення сум податку на додану вартість, сплачених при придбанні послуг, до податкового кредиту виникає у суб'єкта господарювання в разі фактичного здійснення оплачених послуг, наявності первинних документів та використання в господарській діяльності цих послуг.
Відповідно до ст.134 ПК України об'єктом оподаткування податком на прибуток є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135-137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138-143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу; дохід (прибуток) нерезидента, що підлягає оподаткуванню згідно зі статтею 160 цього Кодексу, з джерелом походження з України.
Судом встановлено, що у перевіряємому періоді позивач мав взаємовідносини з контрагентами: ТОВ «Відродження Дніпро», ТОВ «Метал Оптторг», ТОВ «Інтервенто».
Так, відповідно до Договору № 20130701 від 01.07.2013 на умовах СРТ здійснюється поставка від ТОВ «Відродження Дніпро» до ТОВ «Метал Маркет» комплектуючи вузли та деталі, які потім було продано та встановлено у ТОВ «Метал Оптторг», що підтверджено видатковими, податковими накладними, ТТН та Актом від 01.07.2013 про встановлення, наладку та запуск багатофункціонального станка машинного контактного зварювання; за Договором № 2013/1120 від 20.11.2013 на умовах FCA здійснюється поставка від ТОВ «Інтервенто» до ТОВ «Метал Маркет» бетонозмішувач, який потім було продано та встановлено ТОВ «Метал Оптторг», що підтверджено видатковими, податковими накладними, ТТН та Актом від 29.11.2013 про встановлення, наладку та запуск бетонозмішувача СБ-138Б; за Договором № 2013М220 від 20.12.2013 на умовах FCA здійснюється поставка від ТОВ «Інтервенто» до ТОВ «Метал Маркет» вальцовочного стану (3-х вальцовий), який потім було продано та встановлено ТОВ «Метал Оптторг», що підтверджено видатковими, податковими накладними, ТТН; до Договору № 2014/0117 від 17.01.2014 р на умовах FCA здійснюється поставка від ТОВ «Інтервенто» до ТОВ «Метал Маркет» сварочний трансформатор ТВК, який потім було продано ТОВ «Метал Оггпюрг», що підтверджено видатковими, податковими накладними, ТТН .
Так, суд критично ставиться до тверджень відповідача, щодо не визнання факту придбання цих товарів внаслідок відсутності сертифікатів відповідності, але будь які сертифікати не відображають змісту господарської операції, тому в сенсі вимог ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», вони не є бухгалтерськими документами на підставі яких відображаються дані у бухгалтерському та податковому обліку СПД, тобто їх наявність чи відсутність жодним чином не впливає на зміст податкового та бухгалтерського обліку та не є підставою для визнання угоди безтоварною.
В судовому засіданні було встановлено, що ці документи були у позивача, але за відсутності потреби у їх зберіганні, їх було передано покупцю при подальшій реалізації обладнання, про яке йдеться у договорах.
Таким чином, висновки контролюючого органу щодо відсутності реальної господарської операції з перевезення металопрокату від м. Кривий Ріг, Вінниця до м.Дніпропетровськ та Запоріжжя, Кривий Ріг та ін. є такими, що не відповідають дійсності, оскільки, не здійснено жодної зустрічної перевірки жодного з контрагентів, яких зазначено у податкових накладних та договорах. В ході перевірки не надавалося жодного завдання працівникам податкової міліції щодо встановлення обставин здійснення та перевірки реальності, товарної наповненості угод, які було визнано.
Так, Договір транспортного експедирування № 201302 від 01.02.2013 з ТОВ «Відродження-Дніпро», Договір транспортного експедирування № 20120801 від 01.08.2012р. з ТОВ «Укрконсалт-2012», Договір надання послуг транспортного експедирування №20140115 від 15.01.2014, заявки-замовлення транспорту, додаткові накладні за весь період що перевіряється, Акти виконаних робіт було вивчено перевіряючими у повному обсязі та не зроблено зауважень, щодо форми, змісту, кількості.
Суд також критично ставиться до висновку відповідача щодо нікчемності угод, які зроблені на підставі того, що контрагенти позивача, та він сам не має можливості реально здійснювати підприємницьку діяльність бо не має керівника та персоналу за юридичною адресою, що не відповідає дійсності.
Відповідно до ч.3 ст. 909 ЦКУ, лише ТТН підтверджує факт укладання та виконання умов договору перевезення вантажу.
Таким чином, ТТН є первинним документом, що підтверджує факт здійснення господарської операції з перевезення вантажу, тобто, відображає зміст господарської операції з перевезення, тому, «юридична дефектність» ТТН не може бути доказом нікчемності угод щодо придбання ТМЦ, а за наявності інших доказів реальності здійснення фактів придбання ТМЦ, неналежним чином оформлена ТТН не є доказом нікчемності угоди з купівлі-продажу.
Щодо належного чи неналежного оформлення ТТН, то, на відміну від податкової накладної, відносно ТТН жоден з нормативних законодавчих чи підзаконних актів України, не встановлює нікчемність угоди з перевезення як наслідок порушень у заповненні ТТН.
Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначено у ЗУ «Про автомобільний транспорт» № 2344-ІІІ від 05.04.2001 р із змінами та доповненнями станом на 30.06.2015. Стаття 48 глави 8 розділу III саме цього закону встановлює обов'язковість наявності ГТН серед інших документів, на підставі яких виконуються вантажні та пасажирські перевезення.
Відповідно до змісту перелічених документів, ТТН є одним єдиним первинним документом бухгалтерського обліку, що оформлюється в декілька етапів кількома учасниками під час здійснення перевезення, тобто кожен з учасників: замовник, водій, вантажоотримувач несе відповідальність за заповнення певного розділу ТТН.
В розділі 11 цього нормативного документу визначено Порядок оформлення документів на перевезення визначено як саме повинно оформлювати ТТН, при цьому п.11.3 зазначає, що оформлення ТТН здійснюється незалежно від умов оплати за роботу автомобіля.
У П.11.4 Правил, ТТН вантажовідправник повинен оформити в кількості не менш ніж в 4-х екземплярах, які затверджує своїм підписом, при цьому жоден з нормативних актів не встановлює, навіть обов'язкового засвідчення ТТН печаткою або штампом, при цьому, п.11.6 встановлює, що перший екземпляр ТТН залишається у вантажовідправника.
Таким чином, під час оформлення ТТН та відвантаження ТМЦ, вантажовідправник, який не є власником автомобіля чи роботодавцем водія, не є особою, що є обізнаною про тарифні домовленості між водієм та його роботодавцем, тому він не має змоги заповнити розділ ТТН «від перевезень», зазначеною Інструкцією не встановлено обмеження при заповненні реквізиту «Від перевезень» посиланням лише на визначення тарифного плану, а допускає визначення перевезень як централізовані, тощо.
Так само й відсутність заповнення цього реквізиту у екземплярі вантажовідправника не є помилкою яка є доказом відсутності факту здійснення перевезень.
Саме наявність цього «тощо» дає змогу стверджувати, що визначення перевезень як вантажні (грузові, помісту ...) не є помилкою , яка тягне за собою юридичну дефектність ТТН накладної, адже навіть загальноукраїнська бухгалтерська програма 1-С встановлює визначення цього реквізиту як «вантажний».
Отримуючи ТТН у вантажовідправника, водій, так само як і диспетчер вантажовідправника, не може визначити час перетину пунктів пропуску на територію за вантажем та з території ПАТ «АМКР» с вантажем, чи з іншого місту здійснення навантаження, тому розділи ТТН, які зазначено у Акті перевірки, як такі , що їх заповнено невідповідним чином, не є такими, що роблять ТТН недійсною, як що в ній є позначки вантажоодержувача щодо отримання ним товарів, обумовлених договором між вантажовідправником та вантажоотримувачем. Саме наявність таких позначок є доказом здійснення перевезень, оскільки вони вказують на те, що вантаж доставлено з пункту навантаження до пункту розвантаження.
Так, судом встановлено, що в ході перевірки як підставу для донарахування зазначених податків, відповідачем, використано Акти перевірок інших господарюючих суб'єктів які за своїм змістом не містять ніякої податкової інформації, адже в них було зазначено лише факт відсутності керівників юридичної особи за місцем реєстрації підприємства.
Акт перевірки будь-якого СПД ,окрім самого платника податків, не є підставою для внесення змін до бухгалтерського чи податкового обліку, а тим більш, для скасування певних документів, чи визнання їх та угод, зміст яких ними відображено, недійсними.
Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 20 Податкового кодексу України передбачено права, що їх надано податковим органам.
При цьому, перелік прав та повноважень, що їх викладено у зазначених нормах права, є вичерпним та таким , що не підлягає вільному тлумаченню.
З аналізу вище наведених норм права вбачається, що відповідачу відповідно до покладених на нього функцій та наданих повноважень, не надано право щодо встановлення висновків в актах перевірки про нікчемність правочинів, укладених чи неукладених суб'єктами господарювання при перевірці їх господарської діяльності.
Податковим органом в Акті перевірки, зроблено висновок про те що правочини з надання послуг та придбання товарів між ТОВ «Метал Маркет» та його контрагентами ТОВ «Інтервенто» (купівля-продаж), ТОВ «Відродження-Дніпро» (експедиторські послуги та закупівля ТМЦ), ТОВ «Альфа-Київбуд» (експедиторські послуги), ТОВ «Укрконсалт- 2012» (експедирування) мають ознаки нікчемності та безтоварності, що їх вчинено удавано, з метою ухилення від сплати податків, внаслідок того, що у них недостатня кількість працівників (від 1 до 12), що вони не мають власних основних засобів для здійснення торгівельної діяльності, не знаходяться за юридичною адресою, а до придбаних товарів не надано сертифікатів якості та відповідності, або їх придбано нами після обриву ланцюга постачання товарів та послуг .
Частинами 1 та 5 ст.203 ЦК України встановлено, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Стаття 204 ЦК України закріплює принцип правомірності правочину, якщо його недійсність прямо не встановлена законом , або якщо він не визнаний судом недійсним.
Таким чином, правові підстави для визнання угод та правочинів нікчемними відсутні, адже відповідно до вимог норм цивільного законодавства повинно попередньо визнати угоди недійсними у судовому засіданні відповідним рішенням суду, а лише на підставі рішення суду, що набрало чинності, здійснити корегування даних податкового обліку позивача.
Крім того, п. 140.2 ст. 140 Податкового Кодексу України зазначає , що перерахунок доходів та витрат, а відповідно й донарахування податкового зобов'язання податковим органом здійснюється лише у разі визнання угоди недійсною, тому корегування податкового зобов'язання та значення податкового кредиту без такого рішення самим податковим органом лише на підставі Акту перевірки не є безпідставним та протиправним.
Суд звертає увагу, що відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Податкового кодексу України, чинних станом на час укладання спірних угод , ведення податкового обліку покладено на кожного окремо платника додатку. Кожен платник несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення Задаткового обліку. Зазначена відповідальність не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі й його контрагентів.
У бухгалтерському та податковому обліку ТОВ «Метал Маркет» містяться всі документи, що к передбачено чинним законодавством для виникнення права платника податків на визначення розміру податкового кредиту з ПДВ та для віднесення до складу валових витрат коштів, що їх було витрачено на придбання послуг, що визначено у договорі транспортного експедирування між позивачем та його контрагентами. Порушень щодо порядку їх складання у Акті перевірки не зазначено, посилань на судові рішення про визнання угоди чи певних документів недійсними в Акті не надано, тобто, немає ні правових, ні фактичних підстав для виключення цих документів із складу документів бухгалтерського чи податкового обліку, позивача та збільшення його податкових зобов'язань.
Таким чином, дії податкового органу щодо збільшення податкового зобов'язання з податку на прибуток та податку на додану вартість за період, що перевірявся, є неправомірними, а винесені на підставі акту від 20.11.2015 року №232/22.02/37064740 податкові повідомлення-рішення щодо донарахування до сплати податку на прибуток та податку додану вартість та штрафних санкцій підлягають скасуванню.
В силу ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
У відповідності до ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Частиною 2 цієї статті визначено, що у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Суд, згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 69, 71, 94, 158 - 163, 167 КАС України, суд, -
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Метал Маркет» до Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Товариство з обмеженою відповідальністю «БудМонтаж ЗБВІК», Товариство з обмеженою відповідальністю «Євро-Інвест» про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст.254 КАС України та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та строки, передбачені ст.186 КАС України.

Повний текст постанови складено 19 лютого 2016 року.

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили станом на 19.02.2016 р. Суддя З оригіналом згідно Помічник судді Н.В. Захарчук-Борисенко Н.В. Захарчук-Борисенко В.В.Кухар