Справа № 127/28648/15-а
Суддя: Ан О. В.
Дата ухвалення: 2016-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/127/44/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2016 рокум. Вінниця

в складі: головуючого - судді Ан О.В.

при секретареві Тронт М.О.

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у м. Вінниці ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у м. Вінниці справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у м. Вінниці про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з адміністративним позовом до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в м.Вінниці про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії.

Адміністративний позов мотивований тим, що з 01 червня 2005 року позивач перебуває на обліку в ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в м.Вінниці та отримує пенсію за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Згідно довідки №18-28зн від 10.04.2015 року, виданої Генеральною прокуратурою України, заробітна плата позивача станом на 09.04.2015 року складається з основного окладу в розмірі 2635,00 грн., за класний чин - 135,00 грн., вислугу років 1108,00 грн., інших виплат, які передбачені чинним законодавством, всього 22263,84 грн. Оскільки у квітні 2015 року позивач звільнився, тому 14.04.2015 року він звернуся до відповідача про проведення перерахунку призначеної пенсії у розмірі 90% місячного заробітку. Перерахунок було проведено, але у розмірі 60% від заробітку, згідно Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» № 76 від 28 грудня 2014 року, який набув чинності з 01 січня 2015 року внесені зміни до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», пенсія прокурорам та слідчим призначається у розмірі 60% від суми їхньої місячної заробітної плати, що на думку позивача є протиправним, оскільки Закон України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", який набрав чинності з 01.10.2011 року, зворотної сили в часі не має. На підставі вищенаведеного позивач звернувся до суду за захистом своїх законних прав та інтересів.

Ухвалою суду відкрито скорочене провадження в межах строку позовної давності.

Заперечення на адміністративний позов надійшли до суду у встановлений законом строк, в яких відповідач просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог позивача і за результатами розгляду яких, суд дійшов висновку про необхідність вивчення матерілів пенсійної справи і неможливість ухвалення законного і обґрунтованого судового рішення без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі, тому справу було призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог, посилаючись на викладене в письмових запереченнях і просила суд відмовити в задоволенні адміністративного позову. Пояснила, що з 01.06.2015 року не здійснюється ні призначення, ні перерахунки пенсії відповідно до спеціального законодавства, зокрема Закону України «Про прокуратуру», оскільки норми, які регулювали питання пенсійного забезпечення цієї категорії осіб, скасовані. Просила відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 72 КАС України, обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом, якщо проти цього не заперечують сторони і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Судом встановлено, і сторонами визнаються ті обставини, з 01 червня 2005 року позивач перебуває на обліку в ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в м.Вінниці та отримує пенсію за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Згідно довідки №18-28зн від 10.04.2015 року, виданої Генеральною прокуратурою України, заробітна плата позивача станом на 09.04.2015 року складається з основного окладу в розмірі 2635,00 грн., за класний чин - 135,00 грн., вислугу років 1108,00 грн., інших виплат, які передбачені чинним законодавством, всього 22263,84 грн. Відповідно до листа № 85/К-1 від 07 квітня 2014 позивачу було відмовлено в проведенні перерахунку пенсії (а.с. 39).

14.04.2015 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив перерахувати призначену йому пенсію за вислугою років із 14.04.2015 року у розмірі 90% від середньомісячного заробітку, з врахуванням довідки прокуратури Вінницької області від 10.04.2015 року №18-28зн про заробітну плату, тобто 22263,84 грн.

Листами УПФ України в м. Вінниці від 19.10.2015 року, 30.11.2015 позивача було повідомлено про перерахунок його пенсії в межах Закону, оскільки згідно Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» № 76 від 28 грудня 2014 року, який набув чинності з 01 січня 2015 року внесені зміни до ст. 50-1 (в редакції 05 листопада 1991 року) Закону України «Про прокуратуру», пенсія прокурорам та слідчим призначається у розмірі 60% від суми їхньої місячної заробітної плати. Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. Рішення КМУ щодо проведення перерахунків пенсій працівникам прокуратури на 01 червня 2015 року не було прийняте. Відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 01 березня 2015 року № 213 з 01 червня 2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених вищезазначеним законом, не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються (а.с. 9-13).

Однак, вказані висновки суд вважає такими, що не ґрунтуються на вимогах закону та не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пенсійне забезпечення прокурорів і слідчих прокуратури, до яких законодавцем віднесено і позивача, встановлено приписами ст. 50-1 Закону № 1789-12.

Згідно з частиною першою статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ (у редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу тобто 01.06.2005 року ) прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Таким чином, саме з урахуванням цієї норми позивачу у 2005 році було призначено пенсію за вислугою років в розмірі 90% середньомісячного заробітку.

Законом № 3668-VІ, який набрав чинності з 01 жовтня 2011 року, внесено зміни до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, зокрема змінено у відсотках розмір пенсії за вислугу років, яка призначається прокурорам і слідчим у разі реалізації ними такого права.

Так, відповідно до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ у редакції Закону № 3668-VІ прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року-страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27 березня 2014 року № 1166-VII, внесено зміни до ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ і відповідно до цих змін пенсія прокурорам призначається в розмірі 70 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Отже, з 01 жовтня 2011 року положення частини першої статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ щодо призначення прокурорам і слідчим пенсії за вислугу років у розмірі не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку втратили чинність у зв'язку з внесенням змін до редакції цієї статті Законом № 3668-VІ, а з моменту вступу в законну силу Закону № 1166-VII втратили чинність положення ст.50-1 Закону № 1789-ХІІ, щодо призначення пенсії прокурорам в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено страхові внески.

Разом з тим підстави та порядок перерахунку пенсії прокурорам регулюють частини тринадцята та вісімнадцята статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, положення яких щодо перерахунку пенсії у зв'язку із прийняттям Законів № 3668-VІ та № 1166-VII не зазнали змін, змінилася лише нумерація частин цієї статті.

Так, відповідно до частини тринадцятої статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Згідно із частиною 18 статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а тому внесені Законом № 3668-VІ та Законом № 1166-VII зміни до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 10 грудня 2013 року у справі № 21-420а13.

В свою чергу, Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст. 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, ОСОБА_2 державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Зазначені висновки також узгоджуються з правовими позиціями Верховного Суду України, викладеними в постановах від 10 грудня 2013 року (справа №21-348а1) та від 17 грудня 2013 року (справа №21-445а13).

Крім того, вирішуючи питання про застосування наведеного Закону в часі, суд виходить з того, що згідно зі ст. 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Суд не бере до уваги посилання відповідача на внесені зміни до положень ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» щодо призначення пенсії, оскільки відповідачем було застосовано нові положення до правовідносин, які виникли до набрання ними чинності, що суперечить вимогам ч. 1 ст. 58 Конституції України, якою передбачено, що закони та нормативні акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 26 вересня 2013 року у справі № К/800/12309/13.

Як встановлено судом останнє підвищення заробітної плати працівників прокуратури відбулося згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 31 травня 2012 року «Про впорядкування структури та умов праці працівників органів прокуратури», а відтак з прийняттям вказаної постанови КМУ у позивача виникло право на перерахунок його пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача.

Згідно статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у разі виникнення права на підвищення пенсії - її розмір перераховується з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заява з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Крім того, відповідно до ч. 13 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 19, 22, 58 Конституції України, ст. 1-1 Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», ст. 45«Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ст. 50-1 Законом України «Про прокуратуру», Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 8 липня 2011 року №3668-VI ст.ст. 2, 6-11, 14, 72, 158 163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у м. Вінниці про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії управління Пенсійного Фонду України в м. Вінниці при визначенні основного розміру пенсії за вислугу років при проведенні перерахунку у квітні 2015 року.

Зобовязати управління Пенсійного Фонду України у м. Вінниці перерахувати ОСОБА_4 розмір пенсії із середнього місячного заробітку, зазначеного у довідці Генеральної прокуратури України від 10.04.2015 року № 18-2 відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції, що діяла на момент призначення пенсії тобто 01.06.2005 року, виходячи з розрахунку 90 % від середнього заробітку.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_4 понесені судові витрати 487 гр-ні 20 коп.

Постанову може бути оскаржено в апеляційному адміністративному суді Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 10 днів з моменту винесення.

Суддя: