Справа № 817/3376/15
Суддя: Жуковська Л.А.
Дата ухвалення: 2016-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/3376/15

22 лютого 2016 року 12год. 30хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Жуковської Л.А. ,за участю секретаря судового засідання Сисун Н.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник Приходько Т.В.,

відповідача: представник не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

до Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області

про визнання протиправною та скасування вимоги

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (по тексту постанови - ФОП ОСОБА_3) звернулась з позовом до Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області (по тексту постанови - ДПІ у м. Рівному ) про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) за єдиним внеском на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 28.11.2014 року №Ф-63 в сумі 71404,38 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані наступними обставинами.

Так, позивач вказує , що відповідачем була проведена планова виїзна документальна перевірка ФОП ОСОБА_3 з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року, за результатами якої складено акт від 28.11.2014 року № 276//17-16-17-01-19.

З висновками акту позивач не погодилась, про що надала заперечення до акту, але останні до уваги не були взяті.

На підставі вказаного вище акта було прийнято вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 28.11.2014р. щодо сплати суму недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 71404,38 грн. та рішення № від 17.12.2014р. про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, згідно якого донараховано штрафні санкції на суму 4927,19 грн.

Вважає, що оскільки в рішенні № від 17.12.2014р. нараховано штрафні санкції: суму донарахованого єдиного соціального внеску, який вказано в вимозі про сплату боргу (недоїмки) від 28.11.2014р., то вважає, що вимога є протиправною та підлягає скасуванню.

Звертає увагу суду, що при розгляді справи № 817/4223/14 судами першої та апеляційної інстанцій було збільшено суму оподатковуваного доходу за 2013 рік, що вплинуло на безпідставне збільшено суму оподатковуваного доходу за 2013 рік, що вплинуло на безпідставне донарахування суми єдиного соціального внеску.

Крім того, на думку позивача, інспектором невірно визначено помісячно суму чистого доходу за даними перевірки, на який нараховується єдиний соціальний внесок, що також вплинуло на безпідставне донарахування сум єдиного соціального внеску.

Застосований в акті перевірки податковим органом метод визначення суми чистого доходу отриманого платником податку в кожному конкретному місяці 2011 та 2013 років із застосуванням показника середньомісячного оподатковуваного доходу, відображеного у Податкової декларації про майновий стан та доходи за 2011 та 2013 роки, не узгоджується із вимогами Закону України «Про збір та облік єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Вказує, що в порушення вимог чинного законодавства, відповідач самостійно здійснивши обчислення суми єдиного внеску платника, не перевірив при цьому жодних бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до Закону нараховується єдиний внесок.

Таким чином, донарахування сум єдиного внеску є таким, що суперечить вимогам законодавства, а тому оскаржувана вимога про сплату боргу (недоїмки) від 28.11.2014 прийнята з порушенням вказаних вище вимог законодавства.

У судовому засіданні 22.02.2016 представник позивача підтримав позовні вимоги повністю, з підстав викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити повністю.

Відповідач письмових заперечень на позов не подав, у судове засідання 22.02.2016 не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином.

Судом не визнавалася обов'язковою явка відповідача, а відтак, на підставі ч. 4 ст. 128 КАС України, проведення судового розгляду здійснюється за його відсутності.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з таких підстав.

Як встановлено судом, з 06.11.2014 року по 21.11.2014 року відповідно до направлення № 262/660/17-01 від 04.11.2014 року, наказу про проведення планової документальної перевірки № 869 від 21.10.2014 року та наказу на продовження терміну перевірки № 957 від 19.11.2014 року ДПІ у м. Рівному проведена планова виїзна документальна перевірка ФОП ОСОБА_3 з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року.

За результатами перевірки ФОП ОСОБА_3 складено акт від 28.11.2014 року № 276//17-16-17-01-19.

На підставі вказаного акта ДПІ у м. Рівному було прийнято вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 28.11.2014р. про зобов'язання сплатити суму недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 71404,38 грн. та рішення № від 17.12.2014 р. про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, згідно якого донараховано штрафні санкції на суму 4927,19 грн.

Однак, з даними висновками відповідача, які покладені в основу оскаржуваного рішення, суд не погоджується, з наступних підстав.

Згідно постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 22.09.2015 в адміністративній справі за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 17.12.2014 року за № , № та рішення № від 17.12.2014 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску визнано протиправним та скасовано рішення Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 17.12.2014 р.

В силу вимог ч.1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як встановлено судом, згідно рішення ДПІ у м. Рівному № від 17.12.2014р. нараховано штрафні санкції: суму донарахованого єдиного соціального внеску, який вказано в вимозі про сплату боргу (недоїмки) від 28.11.2014р.

Судовим рішенням в адміністративній справі №817/4223/14 встановлено збільшення суми оподатковуваного доходу за 2013 рік, що вплинуло на збільшення суму оподатковуваного доходу за 2013 рік, що в свою чергу вплинуло на донарахування суми єдиного соціального внеску.

Законом України "Про збір та облік єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" визначено правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

На думку суду, застосований в акті перевірки податковим органом метод визначення суми чистого доходу отриманого платником податку в кожному конкретному місяці 2011 та 2013 років із застосуванням показника середньомісячного оподатковуваного доходу, відображеного у Податкової декларації про майновий стан та доходи за 2011 та 2013 роки, не узгоджується із вимогами Закону України «Про збір та облік єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

У статтях 8, 9, 10 ПК України міститься вичерпний перелік податків і зборів, що справляються в Україні, і в цьому переліку немає Єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Тобто, сфера дії ПК України не поширюється на правовідносини пов'язані із нарахуванням та сплатою єдиного внеску.

Статтею 8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 року № 2464-VІ визначено, що єдиний внесок не входить до системи оподаткування, а порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, і лише в частині адміністрування - ПК України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відносно механізму визначення розміру середньомісячного річного оподатковуваного доходу, то такий визначається відповідно до порядку встановленого Наказом Міндоходів України від 11.12.2013 року № 793 та Інструкції щодо заповнення податкової декларації про майновий стан і доходи, і, відображається у додатку № 5 Податкової декларації про майновий стан та доходи.

Згідно з пунктом 164.1 статті 164 ПКУ чистий річний оподатковуваний дохід визначається відповідно до пункту 177.2 статті 177 ПКУ, а саме об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця, та пункту 178.3 статті 178 ПКУ, згідно з яким оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий дохід, тобто різниця між доходом і документально підтвердженими витратами, необхідними для провадження певного виду незалежної професійної діяльності.

Статтею 167.1 ПК України визначено, що розмір середньомісячного річного оподаткованого доходу розраховується як сума загальних місячних оподатковуваних доходів, зазначених в абзаці 1 цього пункту та поділена на кількість календарних місяців протягом яких платником податку було одержано такі доходи в податковому (звітному році) за який здійснюються декларування.

Водночас щомісячний чистий дохід, це величина яка, враховуючи положення Закону України "Про збір облік єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" вираховується платником податків самостійно, враховуючи при цьому щомісячні витати на придбання товару, витрати на здійснення підприємницької діяльності (оренда, податки придбання ТМЦ тощо) та доходів в ході реалізації робіт та послуг у кожному конкретному місяці на підставі первинних документів.

При цьому, відповідно до п. 4.1 Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 09.09.2013 року № 454, звіт формується на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до Закону нараховується єдиний внесок.

Підпунктом 4.5 пункту 4 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування встановлено, що обчислення і строки сплати єдиного внеску платниками, зазначеними у підпунктах 3 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 4 пункту 2.1 розділу II цієї Інструкції здійснюється на підставі даних річних податкових декларацій (річної звітності) та результатів перевірок діяльності таких осіб, що призвели до збільшення або зменшення розміру доходу, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб.

Проте, прив'язка порядку обчислення ЄСВ до даних річної декларації стосується лише суми чистого річного оподаткованого доходу, що узгоджується із нормами п.164.1 ст. 164 ПК України та п.177.2 ст. 177 ПК України.

Суд погоджується з доводами позивача, що механізм нарахування середньомісячного річного оподаткованого доходу та щомісячного чистого доходу із нарахування суми єдиного внеску є різним, а саме розмір середньомісячного річного оподатковуваного доходу розраховується математично, тоді як щомісячний чистий дохід вираховується на підставі бухгалтерських та інших первинних документів .

Враховуючи викладене, поняття отриманого середньомісячного річного доходу не є тотожним поняттю щомісячного чистого доходу отриманого позивачем у звітному періоді, як про це зазначає відповідач.

Суд констатує, що сума ЄСВ не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано прибуток.

Пунктом 3 статті 7 цього Закону передбачено, що нарахування єдиного внеску здійснюється в межах максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом, яка у 2011 році складала спочатку 15 (до жовтня 2011 року), потім 17 (з жовтня по грудень 2011 року) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Пунктом 2 статті 9 Закону № 2464-VI встановлено, що обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Отже, виходячи з вище наведених норм Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" у Звіті має бути помісячно визначений прибуток на підставі даних, які відображені в Книзі обліку доходів та витрат.

В порушення вказаних норм Закону відповідачем визначено середньомісячне значення чистого доходу за рік, яке взято як база для обчислення суми єдиного соціального внеску. Даний підхід є таким, що суперечить вимогам законодавства та призводить до визначення невірної суми внеску, оскільки на правильність визначення суми внеску за кожен місяць впливають наступні фактори, які наведені вище у відповідних нормах Закону:

Якщо чистий дохід за місяць складає 0 або підприємець має збитки, то ЄСВ становить 0;

Якщо чистий дохід за місяць складає від 0 до мінімальної заробітної плати, то ЄСВ дорівнює мінімальному страховому платежу, тобто розмір мінімальної заробітної плати за цей місяць помножуємо на 34, 7%;

Якщо чистий дохід за місяць дорівнює від розміру мінімальної заробітної плати до розміру максимальної величини бази нарахування, то ЄСБ розраховується як 34,7% від чистого доходу;

Якщо чистий дохід за місяць більше ніж максимальна величина бази нарахування, то ЄСВ складає 34,7% від розміру максимальної величину бази нарахування.

В порушення вимог законодавства, що регулює спірні правовідносини, відповідач самостійно здійснивши обчислення суми єдиного внеску платника, не перевірив при цьому жодних бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Таким чином, донарахування сум єдиного внеску є таким, що суперечить вимогам законодавства, а відтак вимога ДПІ у м. Рівному про сплату боргу (недоїмки) за №Ф-63 від 28.11.2014 прийнята з порушенням вказаних вище вимог законодавства.

За приписами статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

В силу вимог ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім того, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, а суд згідно ст. 86 зазначеного Кодексу оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, на момент розгляду справи, не надав суду заперечень, будь-яких доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтується оспорюване рішення. Натомість, факт наявності у позивача порушеного права знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду.

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, та такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, суд присуджує на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області судовий збір у розмірі 1218, 00 грн.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області про сплату боргу (недоїмки) від 28.11.2014 року №Ф-63.

Присудити на користь позивача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області судовий збір у розмірі 1218, 00 грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Жуковська Л.А.