Справа № 817/3424/15
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2016-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Жуковська Л.А.
Суддя-доповідач:Капустинський М.М.
УХВАЛА

іменем України

"01" березня 2016 р. Справа № 817/3424/15

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Капустинського М.М.

суддів: Мацького Є.М.

Шидловського В.Б.,

розглянувши в письмовому провадженні в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "20" січня 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції про визнання постанови незаконною та її скасування,

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2015р. ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про визнання незаконним виконавчого провадження №49360670 за вимогою про сплату боргу від 09.09.2011 року №Ф 1251у та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 19.11.2015 року. Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_3 зазначив, що постановою державного виконавця від 19.11.2015 року відкрито провадження ВП №49360670 з виконання вимоги УПФУ в м.Рівне №Ф1251у від 09.09.2011 року. Скаржник зазначив, що станом на 01.01.2011 року право ПФУ надсилати боржникам вимоги про сплату недоїмки, які в разі їх невиконання боржником повинні були виконуватися державною виконавчою службою як виконавчий документ, було закріплено Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», а не Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а вимога про сплату боргу від 09.09.2011 року №Ф1251у винесена УПФУ в м.Рівне на підставі вже скасованої на час її винесення ст.106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Крім того, вказав, що з 11.08.2013 року повноваження УПФ України щодо складання вимог про сплату недоїмки і рішень про застосування штрафних санкцій припинено у зв'язку з проведенням адміністративної реформи. У зв'язку з цим вважає, що постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження є протиправною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 20.01.2016р. відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_3.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач звернувся до суду апеляційної інстанції зі скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив постанову суду від 20.01.2016р. скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову. На думку скаржника, винесена у 2011р. вимога про сплату боргу є незаконною, оскільки винесена на підставі скасованих та недіючих на момент її винесення норм законодавства. Посилаючись на п.3 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України в зв'язку з проведенням адміністративної реформи" від 04.07.2013р., позивач зазначає, що до 01.10.2013р. органи Пенсійного фонду повинні закінчити всі наявні станом на 11.08.2013р. процедури адміністрування єдиного внеску, у тому числі, по стягненню за виконавчими документами.

Відповідно до ст.197 КАС України справа судом апеляційної інстанції переглядається в порядку письмового провадження.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, дослідивши докази, зібрані в матеріалах справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задволення скарги з огляду на наступне.

Судом встановлено, що у відділі ДВС Рівненського міського управління юстиції на виконанні повторно перебуває вимога про сплату боргу №Ф1251у видана 09.09.2011 року УПФУ в м.Рівне про стягнення з ОСОБА_3 на користь УПФУ в м.Рівне заборгованості в сумі 1288,80 грн..

Матеріали справи свідчать, що 13.11.2015 року до відділу ДВС Рівненського міського управління юстиції надійшла заява про примусове виконання вимоги УПФУ в м.Рівне від 09.09.2011 року №Ф1251у про стягнення з ОСОБА_3 на користь УПФУ в м.Рівне заборгованості в сумі 1288,80 грн..

19.11.2015 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №49360670 з виконання вимоги УПФУ в м.Рівне від 09.09.2011 року №Ф1251у.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, регулюються Законом України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606.

Відповідно до статті 1 вищевказаного Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За правилами ч.1 ст.6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч.1 ст.11 вказаного Закону державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно статті 17 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи: 1) виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті; 2) ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних, кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; 3) судові накази; 4) виконавчі написи нотаріусів; 5) посвідчення комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій; 6) постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; 7) постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу; 8) рішення інших органів державної влади, якщо їх виконання за законом покладено на державну виконавчу службу; 9) рішення Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Відповідно до ч.1 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в ст.17 цього Закону: за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення; за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді; у разі якщо виконавчий лист надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в порядку, встановленому законом; в інших передбачених законом випадках.

Частиною 1 статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Відповідно до пункту 1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 01 березня 2001 року № 121/2001, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, що здійснює керівництво та управління солідарною системою загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та готує документи для їх виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, інших соціальних виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду України.

Згідно з частинами 1, 5, 15 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) рішення, прийняті органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов'язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами.

Вимога територіального органу Пенсійного фонду про сплату недоїмки або рішення суду щодо стягнення суми недоїмки виконується державною виконавчою службою в порядку, встановленому законом.

Рішення територіального органу Пенсійного фонду про нарахування пені та/або застосування штрафів, передбачених частинами одинадцятою і дванадцятою цієї статті, є виконавчим документом.

У разі якщо платник єдиного внеску не сплатив зазначені в рішенні суми протягом десяти робочих днів, а також не повідомив у цей строк територіальний орган Пенсійного фонду про оскарження рішення, таке рішення передається державній виконавчій службі в порядку, встановленому законом.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимога УПФУ в м.Рівне про сплату боргу від 09.09.2011 року №Ф1251у є виконавчим документом.

Статтею 26 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено вичерпний перелік підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження.

Оскільки докази того, що виконавчий документ (вимога про сплату боргу) не відповідає вимогам, передбаченим Законом України «Про виконавче провадження», відсутні, колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій, що оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження від 19.11.2015р. прийнята з дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження».

З огляду на викладене, правильним є висновок суу першої інстанції, що відповідач під час винесення оскаржуваної постанови у виконавчому провадженні діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

Доводи апеляційної скарги спростовуються вище наведеним та не дають підстав для висновку, що судом при розгляді справи допущені порушення норм матеріального та процесуального права.

Таким чином, колегія суддів перевіривши у межах апеляційної скарги правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, дійшла, висновку, що скаргу необхідно залишити без задоволення, а судове рішення від 20.01.2016р. - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "20" січня 2016 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя М.М. Капустинський

судді: Є.М. Мацький

В.Б. Шидловський

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам: Рівненський міський відділ державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції вул.Замкова,22а,м.Рівне,33000

- ,