Справа № 479/128/16-а
Суддя: Микитей Л. Л.
Дата ухвалення: 2016-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 479/128/16-а
У Х В А Л А

24 лютого 2016 року смт. Криве Озеро

Суддя Кривоозерського районного суду Миколаївської області Микитей Л.Л., при вирішенні питання про відкриття провадження у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Кривоозерського районного управління юстиції про визнання неправомірною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

22.02.2016 року позивач звернувся до Кривоозерського районного суду Миколаївської області з адміністративним позовом до відповідача в якому просив: визнати неправомірними та скасувати постанову державного виконавця відділу ДВС Кривоозерського районного управління юстиції про поновлення виконавчого провадження від 04.02.2016 року; постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 04.02.2016 року; постанову про стягнення виконавчого збору від 04.02.2016 року; постанову про арешт коштів боржника від 05.02.2016 року.

З позовної заяви та доданих до неї матеріалів вбачається, що позивач оскаржує постанови начальника відділу державної виконавчої служби Кривоозерського районного управління юстиції , прийняті у виконавчому провадженні ВП № 48421040 щодо примусового виконання виконавчого документу - постанови, виданої т.в.о. начальника Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності. Позивач у вказаному виконавчому провадження є стороною - боржником.

Положеннями частини четвертої статті 82 Закону України "Про виконавче провадження" встановлюються правила визначення юрисдикції судів щодо вирішення справ з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, а саме критеріями розмежування юрисдикцій є суд, який видав виконавчий документ, та статус суб'єкта звернення у виконавчому провадженні.

Відповідно до частини п'ятої статті 82 Закону "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб) можуть бути оскаржені до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Предметну підсудність таких справ визначають положення статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України. Відповідно до пункту 5 частини першої статті 18 КАС України до підсудності місцевих загальних судів як адміністративних судів віднесено адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень цих судів, тобто рішень, ухвалених у справах, які визначені пунктами 1-4 частини першої цієї статті.

Щодо інших адміністративних справ, у яких цими судами видано виконавчі листи, рішення, дії чи бездіяльнгість органів державної виконавчої служби до цих судів можуть оскаржити лише сторони виконавчого провадження, їхні представники та прокурор. Іншим учасникам виконавчого провадження чи особам, які залучаються до проведення виконавчих дій, із відповідними позовними заявами необхідно звертатися до окружного адміністративного суду.

Справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності посадової особи органу державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб) незалежно від заявника, також предметно підсудні окружним адміністративним судам.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі "Zand v. Austria" вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, виключно з <...> питаннями, що належиать до юрисдикції певних категорій судів <...>. З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Отже, в даному випадку Кривоозерський районний суд , як адміністративний суд, не є "судом, встановленим законом", тому з позовною заявою необхідно звернутися до окружного адміністративного суду.

Крім того, позивачем недотримані вимоги ст. 106 КАС України, а саме не надано доказів про сплату судового збору , який повинен бути сплочений як за подання адміністративного позову майнового характеру, оскільки позивач просить визнати неправомірною постанову начальника відділу державної виконавчої служби про стягнення виконавчого збору, безпосереднім наслідком якої є зміна складу майна позивача.

За такого, позовна заява підлягає поверненню для подання до належного суду.

Керуючись п. 6 ч. 3 ст. 108 КАС України, суддя, -

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Кривоозерського районного управління юстиції про визнання неправомірною та скасування постанови, - повернути.

Роз'яснити позивачу про його право на звернення із вказаними вимогами до Миколаївського окружного адміністративного суду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Кривоозерський районний суд протягом п'яти днів із дня отримання копії ухвали.

СУДДЯ: ( підпис )

З оригіналом згідно: ОСОБА_2

Суддя Кривоозерського районного суду

Витяг про процесуальні права та обовязки сторін відповідно до ст.. ст.. 49, 51 КАС України.

Стаття 49. Права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі

1. Особи, які беруть участь у справі, мають рівні процесуальні права і обов'язки.

2. Особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

3. Особи, які беруть участь у справі, мають право:

1) знати про дату, час і місце судового розгляду справи, про всі судові рішення, які ухвалюються у справі та стосуються їхніх інтересів;

2) знайомитися з матеріалами справи;

3) заявляти клопотання і відводи;

4) давати усні та письмові пояснення, доводи та заперечення;

5) подавати докази, брати участь у дослідженні доказів;

6) висловлювати свою думку з питань, які виникають під час розгляду справи, задавати питання іншим особам, які беруть участь у справі, свідкам, експертам, спеціалістам, перекладачам;

7) подавати заперечення проти клопотань, доводів і міркувань інших осіб;

8) знайомитися з технічним записом, журналом судового засідання, протоколом про вчинення окремої процесуальної дії і подавати письмові зауваження до них; Пункт 8 частини третьої статті 49 в редакції Закону N 2453-VI ( 2453-17 ) від 07.07.2010 - щодо набрання чинності зміни див. п.1 розділу XII "Прикінцеві положення" Закону N 2453-VI від 07.07.2010 \

9) робити із матеріалів справи виписки, знімати копії з матеріалів справи, одержувати копії судових рішень;

10) оскаржувати судові рішення у частині, що стосується їхніх інтересів;

11) користуватися іншими процесуальними правами, наданими їм цим Кодексом.

4. Особи, які беруть участь у справі, можуть за власний рахунок додатково замовити та отримати в суді засвідчені копії документів і витяги з них.

Стаття 51. Права та обов'язки сторін

1. Крім прав та обов'язків, визначених у статті 49 цього Кодексу, позивач має право в будь-який час до закінчення судового розгляду збільшити або зменшити розмір позовних вимог або відмовитися від адміністративного позову. Позивач має право відмовитися від адміністративного позову у суді апеляційної чи касаційної інстанції до закінчення відповідно апеляційного чи

касаційного розгляду. Позивач має право до початку судового розгляду справи по суті змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Частина перша статті 51 в редакції Закону N 2453-VI ( 2453-17 ) від 07.07.2010 - щодо набрання чинності зміни див. п.1 розділу XII "Прикінцеві положення" Закону N 2453-VI від 07.07.2010 \

2. Крім прав та обов'язків, визначених у статті 49 цього Кодексу, відповідач має право визнати адміністративний позов повністю або частково, подати заперечення проти адміністративного позову.

3. Сторони можуть досягнути примирення на будь-якій стадії адміністративного процесу, що є підставою для закриття провадження в адміністративній справі.

4. Суд не приймає відмови позивача від адміністративного позову, визнання адміністративного позову відповідачем і не визнає умов примирення сторін, якщо ці дії суперечать закону або порушують чиї-небудь права, свободи чи інтереси.