Справа № 815/99/16
Суддя: Токмілова Л. М.
Дата ухвалення: 2016-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/99/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2016 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Токмілова Л.М., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дім медицини" до Інспекції з питань захисту прав споживачів в Одеській області про скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Дім медицини" (Надалі - ТОВ "Дім медицини" або позивач) до Інспекції з питань захисту прав споживачів в Одеській області (Надалі - Держспоживінспекції в Одеській області або відповідач), в якому позивач просить суд скасувати рішення Інспекції з питань захисту прав споживачів в Одеській області №44 від 04 грудня 2015 року про накладання штрафу на Товариство з обмеженою відповідальністю "Дім медицини" за порушення законодавства про рекламу. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що відповідачем, рішенням №44 від 04 грудня 2015 року, безпідставно накладено на підприємство штрафні санкції за порушення законодавства про рекламу, оскільки відповідач дійшов помилкових висновків про розміщення ТОВ "Дім медицини" на зображені реклами лікарських засобів, медичної техніки, методів профілактики, діагностики та лікування за адресою м. Одеса, пр-т Добровольського / вул. Заболотного.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити їх.

Представник Держспоживінспекції в Одеській області проти задоволення позову заперечувала з підстав викладених у письмових запереченнях, зазначивши зокрема, що рішення, яким до ТОВ "Дім медицини" застосовані штрафні санкції за порушення вимог п. 4 ст. 21 Закону України «Про рекламу» є обґрунтованим, оскільки посадовими особами Інспекції з питань захисту прав споживачів при перевірці реклами позивача, встановлено відсутність тексту попередження "Самолікування може бути шкідливим для вашого здоров'я". За таких обставин у задоволені адміністративного позову просила відмовити.

Встановивши відсутність необхідності виклику свідків чи експертів, судом поставлено на обговорення питання щодо продовження розгляду справи в письмовому провадженні.

Представник позивача та представник Держспоживінспекції в Одеській області проти продовження розгляду справи в письмовому провадженні не заперечували.

У відповідності до ч.1 ст.41 КАС України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відтак, судом ухвалено рішення щодо розгляду даної адміністративної справи в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ст.128 КАС України.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, надані сторонами докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Під час виконання повноважень по контролю за розповсюдженням та розміщенням реклами у місті Одесі та Одеській області фахівцями Держспоживінспекції в Одеській області здійснено огляд зовнішніх рекламних носіїв з таким сюжетом: "лікування катаракта, консультація невропатолога, кардіолога", розташованих за адресою: м. Одеса вул. Щорса, м. Одеса вул. Краснова, м. Одеса вул. Лейтенанта Шмідта, м. Одеса вул. Болгарська/ вул. Мечнікова, м. Татарбунари та інші, зокрема, встановлені ознаки порушень законодавства України про рекламу, а саме: відсутність тексту «Самолікування може бути шкідливим для вашого здоров'я», що займає менше 15% площі (тривалості) всієї реклами, у рекламі лікарських засобів, медичних виробів та методів профілактики, діагностики, лікування і реабілітації забороняється участь лікарів та інших професійних медичних працівників, а також осіб, зовнішній вигляд яких імітує зовнішній вигляд лікарів, що є порушенням ч.4, ч.7 ст. 21 Закону України «Про рекламу».

На підставі чого Держспоживінспекцією в Одеській області на адресу позивача направлено вимогу від 03.09.2015р. №2064/8, відповідно до якої зобов'язано ТОВ "Дім медицини" надати до Інпекції у триденний робочий строк, з дня отримання даного листа, наступні документи: письмову згоду від фізичної особи задіяної у рекламному сюжеті, виписку з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців, довідку ЄДРПОУ, свідоцтво платника податку, макет замовлення, письмові пояснення, договори на проведення рекламних компаній та адресну програму з вищезазначеними сюжетами, документальне підтвердження вартості розповсюдженої реклами з вищезазначеним сюжетом за період до 1 року з моменту отримання даної вимоги (договори, акти виконаних робіт, рахунки, платіжні доручення) (а.с.48-49).

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання вказаної вимоги, 23.09.2015р. позивачем надано до Держспоживінспекції в Одеській області наступні документи: письмові пояснення; копію свідоцтва про реєстрацію знаку для товарів та послуг; роздруківку макету реклами переданого розповсюджувачу та виробнику; копію виписки з ЄДРПОУ; копію ліцензії на провадження медичної практики; копію договору про проведення рекламної компанії; копії рахунків за надані послуги (а.с.51).

13.11.2015р. головним спеціалістом Держспоживінспекції в Одеській області Ващенко В.Г. складено протокол №56 про порушення законодавства, відповідно до якого встановлено наявні ознаки порушень позивачем порядку розповсюдження та розміщення зовнішньої реклами, а саме: при виконанні повноважень за розповсюдженням та розміщенням реклами у м. Одеса та Одеській області, спеціалістами інспекції здійснювався огляд зовнішніх рекламних носіїв з таким сюжетом: «лікування катаракта, все включено», розташованих за адресами: м. Одеса, проспект Добровольського / вул. Заболотного на якій встановлені ознаки порушень законодавства України про рекламу, а саме: реклама лікарських засобів, медичних виробів та методів профілактики, діагностики, лікування і реабілітації повинна містити текст попередження такого змісту: "Самолікування може бути шкідливим для вашого здоров'я", що займає не менше 15 відсотків площі (тривалості) всієї реклами, що є порушенням ч. 4, ст. 21 Закону України „Про рекламу" (а.с.52).

16.11.2015р. Рішенням Держспоживінспекції в Одеській області №56 вирішено розпочати розгляд справи про порушення вимог ч.4 ст.21 Закону України "Про рекламу" відносно замовника реклами - ТОВ "Дім медицини", у відповідності до вимог п.11 Постанови Кабінету Міністрів України "Про порядок накладання штрафів за порушення законодавства України про рекламу" від 26.05.2004р. №693 (а.с.53).

18.11.2015р. позивача повідомлено про вказане вище засідання стосовно справи про порушення законодавства про рекламу та проінформовано, що рекламодавці, виробники та розповсюджувачі реклами під час розгляду питання про порушення Закону України „Про рекламу" мають право: бути присутніми на засіданні органу державної влади під час розгляду питання про порушення ними Закону України „Про рекламу", подавати необхідні документи, давати пояснення; отримувати копію протоколу засідання та рішення органу державної влади, прийнятого щодо них, оскаржувати дії чи бездіяльність зазначеного органу державної влади та його посадових осіб до суду (а.с.54).

За результатом розгляду справи встановлено, що при виконанні повноважень за розповсюдженням та розміщенням реклами у м. Одеса та Одеській області, спеціалістами інспекції здійснювався огляд зовнішнього рекламного носія з таким сюжетом: «лікування катаракта, все включено», розташованих за адресами: м. Одеса, пр-т Добровольського / вул. Заболотного. на якому встановлено ознаки порушень законодавства України про рекламу, а саме: реклама лікарських засобів, медичних виробів та методів профілактики, діагностики, лікування і реабілітації повинна містити текст попередження такого змісту: "Самолікування може бути шкідливим для вашого здоров'я", що займає не менше 15 відсотків площі (тривалості) всієї реклами, що є порушенням ч.4, ст.21 Закону України «Про рекламу», що оформлено Протоколом №56/1 від 30.11.2015р. (а.с.55).

На підставі протоколу засідання від 30.11.2015р. Інспекцією з питань захисту прав споживачів прийнято рішення від 04.12.2015р. №44, яким за недотримання встановлених вимог щодо змісту реклами, відповідно до п.4 ст.21 Закону України "Про реклама", а саме: розповсюдження реклами без тексту попередження "Самолікування може бути шкідливим для вашого здоров'я" до ТОВ "Дім медицини" застосовано штраф у розмірі 5000,00 грн. (а.с.57).

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач звернувся до суду.

Оцінюючи обґрунтованість позовних вимог, суд зазначає, що відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і постачальниками послуг різних форм власності, встановлення прав споживачів, а також визначення механізму їх захисту та основ реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів врегульовані Законом України "Про захист прав споживачів" від 12.05.1991 № 1023-XII (далі - Закон).

Згідно з частини 1 статті 5 Закону держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров'я і життєдіяльності.

Згідно з частини 1 статті 27 Закону №270 особи, винні у порушенні законодавства про рекламу, несуть дисциплінарну, цивільно-правову, адміністративну та кримінальну відповідальність відповідно до закону.

Частиною 3 статті 5 Закону встановлено, що захист прав споживачів здійснюють спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів та його територіальні органи, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, органи і установи, що здійснюють державний санітарно-епідеміологічний нагляд, інші органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування згідно із законодавством, а також суди.

Відповідно до статті 26 Закону спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів та його територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі здійснюють державний контроль за додержанням законодавства про захист прав споживачів, забезпечують реалізацію державної політики щодо захисту прав споживачів і мають право, у тому числі: перевіряти у суб'єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, якість продукції, додержання обов'язкових вимог щодо безпеки продукції, а також додержання правил торгівлі та надання послуг; безперешкодно відвідувати та обстежувати відповідно до законодавства будь-які виробничі, складські, торговельні та інші приміщення цих суб'єктів; подавати до суду позови щодо захисту прав споживачів; накладати на суб'єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, стягнення, передбачені статтею 23 цього Закону, в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Порядок проведення перевірок визначається спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів.

Результати перевірок суб'єктів господарювання службовими особами спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів та його територіальних органів оформлюються відповідними актами.

Контроль за дотриманням законодавства України про рекламу здійснюють у межах своїх повноважень відповідно до частини 1 статті 26 Закону України "Про рекламу": спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів щодо захисту прав споживачів реклами; Антимонопольний комітет України щодо дотримання законодавства про захист економічної конкуренції; Національна рада України з питань телебачення і радіомовлення щодо телерадіоорганізацій усіх форм власності; Міністерство фінансів України щодо реклами державних цінних паперів; Державна комісія з цінних паперів та фондового ринку щодо реклами на фондовому ринку.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пункту 1 Положення про Державну інспекцію України з питань захисту прав споживачів, затвердженого Указом Президента України від 13 квітня 2011 року №465/2011, Державна інспекція України з питань захисту прав споживачів (Держспоживінспекція України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра економічного розвитку і торгівлі України.

Держспоживінспекція України входить до системи органів виконавчої влади і реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів.

Держспоживінспекція України є спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів.

Згідно з пункту 7 вказаного Положення Держспоживінспекція України здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі.

Наказом Міністра економічного розвитку і торгівлі України від 09.11.2011 р. №206, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 листопада 2011р. за №1337/20075 затверджено Положення про інспекції з питань захисту прав споживачів в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (надалі Положення).

Згідно підпункту 4.1. пункту 4 Положення Інспекції відповідно до покладених на них завдань: здійснюють державний контроль за додержанням законодавства про захист прав споживачів (крім Держспоживінспекції в Автономній Республіці Крим), рекламу в цій сфері та державний ринковий нагляд.

Відповідно до підпункту 6.1.12. підпункту. 6.1. пункту 6 Положення Інспекції у сфері захисту прав споживачів мають право вимагати від рекламодавців, виробників та розповсюджувачів реклами надання документів, усних чи письмових пояснень, відео- та звукозаписів, іншої інформації, необхідної для здійснення інспекціями повноважень щодо контролю за додержанням законодавства про рекламу.

При цьому одержувати в установленому порядку інформацію, документи і матеріали від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності та їх посадових осіб ( пп.6.8. п.6 Положення).

Таким чином, виходячи з аналізу наведених норм законодавства, контроль за дотриманням законодавства про рекламу відноситься до повноважень Держспоживінспекції України та її територіальних органів на місцях.

Тобто на відповідача законодавством покладений обов'язок здійснення контролю за дотриманням Закону України "Про рекламу" суб'єктами господарювання.

Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу встановлено постановою Кабінету Міністрів України №693 від 26.05.2004р. (далі Порядок).

Відповідно до пункту 1 Порядку цей Порядок регулює питання накладення уповноваженими особами Держспоживстандарту і його територіальних органів в Автономній Республіці Крим, областях, м. Києві та м. Севастополі (далі - територіальні органи) штрафів на рекламодавців, виробників і розповсюджувачів реклами за порушення законодавства про рекламу (крім штрафів, накладення яких належить виключно до компетенції Антимонопольного комітету і регулюється законодавством з питань авторського права та суміжних прав).

Згідно з абзацом 11 підпункту 2 пункту 4 Порядку штрафи накладаються на рекламодавців, якщо реклама розповсюджується ними самостійно, і на розповсюджувачів реклами, винних у таких порушеннях порядку розповсюдження та розміщення реклами, зокрема, за розміщення реклами тютюнових виробів, знаків для товарів і послуг, інших об'єктів права інтелектуальної власності, під якими вони випускаються, на транспорті, а також реклами алкогольних напоїв, знаків для товарів і послуг, інших об'єктів права інтелектуальної власності, під якими випускаються алкогольні напої, на зовнішніх та внутрішніх поверхнях транспортних засобів загального користування та метрополітену.

Пунктом 8 зазначеного Порядку передбачено, що накладати штрафи на рекламодавців, виробників та розповсюджувачів реклами мають право Голова Держспоживінспекції, його заступники, начальники територіальних органів Держспоживінспекції та їх заступники.

Рішення про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу в розмірі 300 і більше неоподатковуваних мінімумів доходів громадян приймається виключно уповноваженою посадовою особою Держспоживінспекції.

Підставою для розгляду справи про порушення законодавства про рекламу (далі - справа) є відповідний протокол, складений уповноваженою посадовою особою Антимонопольного комітету, Національної ради з питань телебачення і радіомовлення, Мінфіну, НКЦПФР або Держспоживінспекції та її територіальних органів.

Протокол про порушення законодавства про рекламу подається Держспоживінспекції або її територіальним органам за місцем вчинення порушення, зазначений Протокол розглядається у місячний строк.

Засади рекламної діяльності в Україні, регулювання відносини, що виникають у процесі виробництва, розповсюдження та споживання реклами визначає Закон України "Про рекламу" від 03.07.1996, №270/96-ВР.

Статтею 1 Закону України «Про рекламу» передбачено, що реклама - інформація про особу чи товар, розповсюджена в будь-якій формі та в будь-який спосіб і призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо таких особи чи товару.

Відповідно до абзацу 5 статті 1 Закону України «Про рекламу» зовнішня реклама - реклама, що розміщується на спеціальних тимчасових і стаціонарних конструкціях, розташованих на відкритій місцевості, а також на зовнішніх поверхнях будинків, споруд, на елементах вуличного обладнання, над проїжджою частиною вулиць і доріг.

Відповідно до ч.4 ст.21 Закону України «Про рекламу», реклама лікарських засобів, медичних виробів, методів профілактики, діагностики, лікування і реабілітації повинна містити, крім іншого, текст попередження такого змісту: "Самолікування може бути шкідливим для вашого здоров'я", що займає не менше 15 відсотків площі (тривалості) всієї реклами.

У силу положень частини 1 статті 27 Закону України «Про захист прав споживачів» особи, винні у порушенні законодавства про рекламу, несуть дисциплінарну, цивільно-правову, адміністративну та кримінальну відповідальність відповідно до закону.

Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що відповідальність за порушення законодавства про рекламу несуть рекламодавці, винні: у замовленні реклами продукції, виробництво та/або обіг якої заборонено законом; у наданні недостовірної інформації виробнику реклами, необхідної для виробництва реклами; у замовленні розповсюдження реклами, забороненої законом; у недотриманні встановлених законом вимог щодо змісту реклами; у порушенні порядку розповсюдження реклами, якщо реклама розповсюджується ними самостійно.

З аналізу зазначеного вбачається, що вказаним законом встановлено виключний перелік засобів, виробів та методів, в рекламі яких суб'єкти господарювання зобов'язані розміщувати текст попередження із словами: "Самолікування може бути шкідливим для вашого здоров'я", а саме при рекламуванні лікарських засобів, медичних виробів, методів профілактики, діагностики, лікування і реабілітації.

Водночас реклама, яка не охоплює перелік виробів, засобів та методів, наведених у частині 4 статті 21 Закону України «Про рекламу» не зобов'язує суб'єкта господарювання наносити на рекламу текст будь-яких попереджень щодо можливих наслідків самолікування.

Як вбачається з матеріалів справи посадовими особами відповідача встановлено наявність рекламного носія - зовнішньої реклами позивача на перехресті проспекту Добровольського та вул. Заболотного у місті Одеса.

Судом встановлено, що на вказаному рекламному носієві розміщено рекламу, що являє собою графічне зображення особи з текстом «Лікування катаракти, все включено, 10500,00 грн.», а також відповідні посилання на засоби зв'язку (номер телефону) та місцезнаходження закладу лікування (а.с.10).

Відповідно до статті 2 Закону України «Про лікарські засоби» від 4 квітня 1996 року, №123/96-ВР, лікарський засіб - будь-яка речовина або комбінація речовин (одного або декількох АФІ та допоміжних речовин), що має властивості та призначена для лікування або профілактики захворювань у людей, чи будь-яка речовина або комбінація речовин (одного або декількох АФІ та допоміжних речовин), яка може бути призначена для запобігання вагітності, відновлення, корекції чи зміни фізіологічних функцій у людини шляхом здійснення фармакологічної, імунологічної або метаболічної дії або для встановлення медичного діагнозу.

Згідно з Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку державної реєстрації медичної техніки та виробів медичного призначення» від 9 листопада 2004 р. №1497, медичні вироби - прилади, комплекси, системи, обладнання, апарати, інструменти, пристрої, імпланти, приладдя, матеріали або інші вироби, в тому числі інвазивні медичні вироби; медичні вироби для діагностики in vitro; медичні вироби, що не досягають основної передбачуваної мети в організмі людини або на ньому за допомогою фармакологічних, імунобіологічних або метаболічних засобів, але функціям яких такі вироби можуть сприяти; медичні вироби, які використовуються як окремо, так і в поєднанні між собою, включаючи програмні засоби, необхідні для їх належного використання, з метою забезпечення: профілактики, діагностики, лікування, спостереження або полегшення стану пацієнта у разі захворювання, травми, каліцтва або їх компенсації; дослідження, заміни або видозмінювання структури (анатомії) органів, тканин чи фізіологічних процесів; контролю процесу запліднення.

Щодо методів профілактики, діагностики, лікування то зазначені поняття передбачають наявність у зображенні реклами засобів, знарядь, способів або процесу, за допомогою яких здійснюється постановка діагнозу, лікування та попередження хвороб, тощо.

Зміст долученого до матеріалу справи зразка рекламного носія ТОВ «Дім медицини» являє собою рекламу закладу охорони здоров'я - юридичної особи, основним завданням якої є діяльність лікарняних закладів, загальна медична практика, спеціалізована медична практика, стоматологічна практика та інша діяльність у сфері охорони здоров'я, згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.61-68).

Таким чином, суд дійшов висновку, що рекламне зображення на перехресті проспекту Добровольського та вул. Заболотного у місті Одеса жодним чином не містить будь-яких посилань на лікарські засоби, медичну техніку, методи профілактики, діагностики, лікування і реабілітації, натомість містить найменування та місцезнаходження закладу, де за попередньою згодою та консультацією медичних працівників, надаються послуги з охорони здоров'я.

З огляду на викладене, судом не встановлено порушень позивачем вимог частини 4 статті 21 Закону України «Про рекламу» при розповсюдженні реклами на перехресті проспекту Добровольського та вул. Заболотного у місті Одеса.

Відтак, рішення Інспекції з питань захисту прав споживачів в Одеській області №44 від 04 грудня 2015 року про накладання штрафу на Товариство з обмеженою відповідальністю "Дім медицини" за порушення законодавства про рекламу є протиправним і підлягає скасуванню.

В силу п.1 ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що чинні на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв'язок доказів у їх сукупності, та враховуючи, що відповідачем не доведено законність та обґрунтованість свого рішення, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Частиною 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ст.8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визначаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.69 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Згідно зі ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судові витрати розподілити відповідно до приписів ст.94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 6, 9, 69-71, 86, 158-163, 167, 256 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Дім медицини" до Інспекції з питань захисту прав споживачів в Одеській області про скасування рішення,- задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Інспекції з питань захисту прав споживачів в Одеській області №44 від 04 грудня 2015 року про накладання штрафу на Товариство з обмеженою відповідальністю "Дім медицини" за порушення законодавства про рекламу в сумі 5000,00 грн. (п'ять тисяч гривень).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Л.М. Токмілова