Справа № 346/213/16-а
Суддя: Калинюк О. П.
Дата ухвалення: 2016-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 346/213/16-а
Провадження № 2-а/346/9/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2016 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді Калинюка О.П.

з участю секретаря Томин О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до відділу державної реєстрації актів цивільного стану по м.Коломия реєстраційної служби Коломийського міськрайонного управління юстиції в Івано-Франківській області про визнання неправомірною відмову відповідача у внесенні змін в актові записи про народження, шлюб, смерть та зобовязання відповідача внести вказані зміни,-

В С Т А Н О В И В:

в обгрунтування своїх вимог позивач зазначає, що його дід ОСОБА_2 народився 07.03.1923 року в м. Коломиї і був хрещений 10.04.1923 року по католицькому обряду, оскільки його батько (прадід позивача) ОСОБА_3 за національністю був поляком, про що свідчить навіть його імя. 01.11.1947 року вказаний дід позивача уклав шлюб з ОСОБА_4 (яка в звязку з одруженням змінила прізвище на «Гінцицька»), про що того дня складено актовий запис про шлюб № 297. За час шлюбу, а саме 17.12.1950 року, у них народився син ОСОБА_5 (батько позивача), про що 06.01.1951 року складений актовий запис про народження №11. 24.05.1975 року батько позивача ОСОБА_5 уклав шлюб з ОСОБА_6 (яка в звязку з одруженням змінила прізвище на «Гінцицька») ОСОБА_7, про що складено актовий запис про шлюб №170. 22.03.1976 року у них народився син ОСОБА_1 (тобто позивач), про що 16.04.1976 року складено актовий запис про народження №258. 12.01.1998 року виконавчим комітетом Великояблунівської сільської ради Смілянського району Черкаської області зареєстровано шлюб між позивачем та ОСОБА_8 (яка в звязку з одруженням змінила прізвище на «Гінцицька») ОСОБА_9, актовий запис №1.

Позивач також зазначає, що його дід та батько вважали себе поляками, в своїх сімях дотримувалися польських звичаїв і традицій, спілкувалися польською мовою, святкували релігійні свята по римо-католицькому календарю і обряду, одягалися в національний одяг поляків. Однак, орган реєстрації актів цивільного стану у вищезазначених актових записах помилково вказав національність діда і батька позивача «українець», адже фактично вони були поляками. Позивач також завжди вважав і вважає себе поляком, він з дитинства цікавився своїм родоводом, дотримувався польських традицій та обрядів, є прихожанином костелу, володіє польською мовою, підтримує тісні родинні відносини зі своїми родичами, які проживають в ОСОБА_10. Тому позивач вважає, що зазначення його національності у актовому записі про укладення ним шлюбу як «українець», а не «поляк» є також помилковим.

Позивач також зазначає, що 22.10.2015 року відповідач надав 3 висновки про відмову у внесенні змін у вищеназвані актові записи про виправлення національності позивача, його діда і батька з «українець» та «поляк», чим необгрунтовано обмежив права позивача обирати та відновлювати національність, та порушив Закон України Про національні меншини. Тому позивач просить визнати неправомірною відмову відповідача у внесенні вищевказаних змін в актові записи та зобовязати відповідача внести зміни (виправлення) записів національності з «українець» на «поляк»:

а) в графу «національність нареченого» актового запису № 297, складеного 01.11.1947 року, про шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4;

б) в графу «національність» актового запису № 189, складеного 10.12.1962 року, про смерть ОСОБА_2;

в) в графу «національність батька» актового запису №11, складеного 06.01.1951 року, про народження ОСОБА_5;

г) в графу «національність нареченого» актового запису № 170, складеного 24.05.1975 року, про шлюб ОСОБА_5 та ОСОБА_6;

д) в графу «національність чоловіка» актового запису № 68, складеного 24.04.1998 року, про розірвання шлюбу між ОСОБА_5 та ОСОБА_11;

ж) в графу «національність батька» актового запису №258, складеного 16.04.1976 року, про народження ОСОБА_12;

з) в графу «національність нареченого» актового запису №1, складеного 12.01.1998 року Великояблунівською сільською радою Смілянського району Черкаської області, про шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_8.

Позивач та його представник в судове засідання не прибули. Представник позивача - адвокат ОСОБА_13 подала до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи в її та позивача відсутності.

Представник відповідача в судове засідання також не прибув, про час і місце розгляду справи відповідач повідомлений належним чином, 27.01.2016 року керівництвом відповідача надіслано до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника відповідача.

Враховуючи наведене, суд у відповідності до правил ст.128 КАС України приходить до висновку про можливість розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами. В звязку з цим відповідно до правил ст.41 цього Кодексу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Вивчивши наявні в справі докази в їх взаємному зв'язку і сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач звертався до відповідача із заявами про внесення змін (виправлень) національності з «українець» та «поляк» у вищевказані актові записи.

За наслідками розгляду вказаних звернень відповідачем 22.10.2015 року дано три висновки, згідно з якими відповідачу відмовлено у внесенні вказаних змін в зазначені актові записи через відсутність документів, які можуть слугувати достатніми доказами при вирішенні даного питання (а.с.7-9).

Судом встановлено, що ОСОБА_2 вважається дідом позивача, а ОСОБА_5 - батьком, що підтверджується копіями актових записів № 11 від 06.01.1951 року про народження ОСОБА_5 та № 258 від 16.04.1976 року про народження позивача. В цих актових записах національність його діда і батька зазначено «українець» (а.с.42, 45).

Судом також встановлено, що така ж національність зазначена і в інших графах вказаних в описовій частині цієї постанови актових записах, яких стосуються позовні вимоги (а.с.40, 41, 43, 44).

Однак, у виданому повторно 15.03.1968 року Коломийським бюро ЗАГС Івано-Франківської області свідоцтві серії УІІ УР № 0735798 про народження ОСОБА_5 національність його батька (тобто ОСОБА_14) вказано «поляк» (а.с.13).

Польське походження ОСОБА_2 підтверджується також архівною довідкою від 14.05.2015 року, згідно з якою він народився 07.03.1923 року у м.Коломиї, хрещений 10.04.1923 року, актовий запис № 31 (а.с.10).

Отже, суд приходить до висновку, що дід та батько позивача за національністю - поляки.

Відповідно до ч.1 ст. 6 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження.

Згідно з положеннями ч.1 ст.22 цього Закону внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану регулюється Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5, зареєстрованими в цьому Міністерстві 14.01.2011 року за № 55/18793.

Пунктом 1.1. цих Правил визначено, що внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних управлінь юстиції у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку.

За приписами п.п. 1.7 та 1.15 Правил зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису.

Пунктом 2.13 зазначених Правил визначено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, постанова адміністративного суду.

Згідно з п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану" від 07.07.1995 року № 12 суд розглядає заяви про встановлення неправильності запису в акті громадянського стану як у випадках не виправлення органами реєстрації актів громадянського стану помилок, допущених при складанні актового запису, так і при відмові зазначених органів внести в ці записи передбачені законодавством зміни (прізвища, імені, по батькові тощо) і доповнення (наприклад, про національність і громадянство батьків).

Ст. 11 Конституції України проголошено, що держава сприяє розвитку етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх корінних народів і національних меншин.

Ст. 269 ЦК України встановлено, що особисті немайнові права належать кожній особі за народженням або за законом.

Згідно з положеннями ст.300 вказаного Кодексу фізична особа має право на індивідуальність, збереження своєї національності, культурної. релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.

Ст.4 Закону України „Про національні меншини в Україні визначено, що до національних меншин належать групи громадян, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою.

Відповідно до ст.11 цього Закону громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

Отже, позивач вправі собі вибрати національність його батька поляк.

Згідно з положеннями ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення, а ч.2 цієї статті передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, враховуючи викладений аналіз законодавчих норм та наданих позивачем доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджені належними і допустимими доказами. При цьому суд також бере до уваги, що відповідач не заперечив проти позову та не подав жодних доказів щодо правомірності своєї відмови у внесенні вищевказаних змін.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.71, 128, 158-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

позов задовольнити повністю.

Визнати неправомірною відмову відділу державної реєстрації актів цивільного стану по м.Коломия реєстраційної служби Коломийського міськрайонного управління юстиції в Івано-Франківській області у внесенні змін у нижчевказані актові записи щодо виправлення національності позивача ОСОБА_1, його батька - ОСОБА_5 та діда - ОСОБА_2 з «українець» та «поляк». Ця відмова оформлена трьома висновками, наданими відповідачем 22.10.2015 року.

Зобовязати відділ державної реєстрації актів цивільного стану по м.Коломия реєстраційної служби Коломийського міськрайонного управління юстиції в Івано-Франківській області внести зміни (виправлення) записів національності з «українець» на «поляк»:

а) в графу «національність нареченого» актового запису № 297, складеного 01.11.1947 року, про шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4;

б) в графу «національність» актового запису № 189, складеного 10.12.1962 року, про смерть ОСОБА_2;

в) в графу «національність батька» актового запису №11, складеного 06.01.1951 року, про народження ОСОБА_5;

г) в графу «національність нареченого» актового запису № 170, складеного 24.05.1975 року, про шлюб ОСОБА_5 та ОСОБА_6;

д) в графу «національність чоловіка» актового запису № 68, складеного 24.04.1998 року, про розірвання шлюбу між ОСОБА_5 та ОСОБА_11;

ж) в графу «національність батька» актового запису №258, складеного 16.04.1976 року, про народження ОСОБА_12;

з) в графу «національність нареченого» актового запису №1, складеного 12.01.1998 року Великояблунівською сільською радою Смілянського району Черкаської області, про шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_8.

Апеляційна скарга на постанову може бути до Львівського апеляційного адміністративного суду через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області протягом 10 днів з дня отримання копії постанови, складеної в повному обсязі.

Постанова в повному обсязі виготовлена 19 лютого 2016 року.

Суддя Калинюк О. П.