Справа № 720/216/16-а
Суддя: Іщенко І. В.
Дата ухвалення: 2016-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 720/216/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.03.2016

Першотравневий районний суд м.Чернівців в складі:головуючого судді Іщенко І. В. при секретарі Берекеля О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Новоселицькому районі Чернівецької області про визнання відмови неправомірною, зобовязання призначити щомісячне грошове утримання судді у відставці,-

В С Т А Н О В И В

5 лютого 2016 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Новоселицькому районі Чернівецької області про визнання відмови неправомірною, зобовязання призначити йому щомісячне грошове утримання як судді у відставці , пославшись на те,що 1 грудня 2015 року він був звільнений з посади судді Новоселицького районного суду Чернівецької області на підставі постанови Верховної ОСОБА_2 України від 12 листопада 2015 року №788-У11 у звязку з поданням ним заяви про відставку. Його стаж роботи на посаді судді Новоселицького районного суду з 21 червня 1982 року до дня звільнення становить 33 років пять місяців і 10 днів, а стаж роботи на посаді голови Новоселицького районного суду становить 29 років.

25 січня 2016 року він звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Новоселицькому районі із заявою про призначення йому щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці в розмірі 90 відсотків заробітної плати судді , на підставі п.4 ст.43 Закону України « Про статус суддів « в редакції 1992 року ст..138 ч.3 Закону України «Про судоустрій і статус суддів « від 7 липня 2010 року , починаючи з 1 грудня 2015 року.

4 лютого 2016 року він отримав відповідь з Управління Пенсійного фонду України в Новоселицькому районі про відмову в призначенні йому щомісячного грошового утримання , оскільки на думку відповідача за заявою судді поданою після 1 червня 2015 року пенсії / щомісячне довічне грошове утримання відповідно до Закону України « Про судоустрій і статус суддів « не призначається..

Позивач просив визнати відмову неправомірною та такою,що порушує його законні права та інтереси , гарантії судді , суперечить Конституції України , виходячи з наступного.

Так , відповідно до п.4 ст.43 Закону України « Про статус суддів в редакції 1992 року , Указу Президента України від 10 липня 1995 року «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів « , постанови Кабінету ОСОБА_2 України від 3 вересня 2005 року № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» , йому як судді який мав право на відставку та продовжував працювати на посаді судді Новоселицького районного суду, наказом начальника управління Державної судової адміністрації в Чернівецької області від 3 січня 2007 року починаючи з 21 червня 2007 року було призначено щомісячне грошове утримання в розмірі 90 відсотків заробітної плати. Дану виплату він отримав до 31 грудня 2011 року. Вважає ,що право на отримання довічного щомісячного грошового отримання в розмірі 90 відсотків заробітної плати . він набув 21 червня 2007 року , а тому наступні зміни та доповнення до Закону України « Про статус суддів « та прийняттям нових законів , які значно звужено обсяг досягнутих гарантій судді , зокрема Закону України « Про внесення змін до деяких законодавчих актів України , щодо пенсійного забезпечення від 2 березня 2015 року №213 відносно нього не можуть бути застосовані, оскільки відповідно до частини першої ст..58 Конституції України закони та інші нормативно - правові акти не мають зворотної дії в часи, крім випадків коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи .

В судовому засіданні позивач позов підтримав повністю, надав пояснення аналогічні до викладених в адміністративному позові.

Представник відповідача позов не визнав , просив в задоволенні адміністративного позову відмовити, в своїх поясненнях та письмових запереченнях просив в позові відмовити.

Суд, вислухавши пояснення сторін , дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню .

При вирішення даного публічно-правового спору , суд керуються нормами Конституції України, рішеннями Конституційного суду України , висновками Верховного суду України, КАС України, Європейською хартією щодо Закону про статус суддів від 10 липня 1998 року , рекомендаціями Комітету ОСОБА_2 Європи державам - членом щодо суддів та Законів України «Про статус суддів « від 15 грудня 1992 року , з наступними змінами та «Про судоустрій і статус суддів « в редакції від 7 липня 2010 року Так, згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 8 КАС України, суд при вирішенні даної справи керується принципом верховенства права, з урахуванням практики Європейского суду з прав людини відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Конституція України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Судом встановлено, що позивач 1 грудня 2015 року був звільнений з посади судді Новоселицького районного суду Чернівецької області на підставі постанови Верховної ОСОБА_2 України від 12 листопада 2015 року №788-У11 у звязку з поданням ним заяви про відставку. Його стаж роботи на посаді судді Новоселицького районного суду з 21 червня 1982 року до дня звільнення становить 33 років пять місяців і 10 днів.

Відповідно до п.4 ст.43 Закону України « Про статус суддів в редакції 1992 року , Указу Президента України від 10 липня 1995 року «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів « , постанови Кабінету ОСОБА_2 України від 3 вересня 2005 року № 865» Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів «, позивачу як судді який мав право на відставку та продовжував працювати на посаді судді Новоселицького районного суду , наказом начальника управління Державної судової адміністрації в Чернівецької області від 3 січня 2007 року починаючи з 21 червня 2007 року було призначено щомісячне грошове утримання в розмірі 90 відсотків заробітної плати.

Відповідно до ст.138 ч.3 Закону України « Про судоустрій і статус суддів « від 7 липня 2010 року щомісячне грошове утримання в розмірі 90 % заробітної плати судді , позивачу було виплачено з 21 червня 2007 року по 31 грудня 2011 року, що підтверджується довідкою ТУ Державної судової адміністрації в Чернівецької області від 2 лютого 2016 року. 3 1 січня 2012 року дана виплата була призупинена.

Згідно ст..22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані . При прийняті нових законів або внесені змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод . Довічне грошове утримання судді є однією з гарантій незалежності суддів , які не можуть бути звужені чи скасовані під час прийняття нових законів та внесених змін до чинних.

Правові позиції з цього приводу щодо звуження прав та свобод суддів , їх гарантії незалежності висловив Верховний суд України у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 3 липня 2015 року №14 та своєму Конституційному подані від 8 липня 2015 року щодо відповідності ( конституційності ) положень частини третьої , абзац четвертої та речення першого абзацу шостої частини пять ст..141 Закону України « від 7 липня 2010 року №2453 У1 Про судоустрій і статус суддів» у взаємозвязку з положенням пункту 5 пункту 2, пункту 17 розділу 1, пункту 5 розділу 111 Закону України від 2 березня 2015 року №213-У111 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» стосовно звуження гарантій матеріального та соціального захисту суддів у відставці положенням ст..8, частини першої ст..21 частині першої, пунктів 2,9 частини пять ст..126 Конституції України , де вказано,що не можуть бути звужені чи скасовані під час прийняття нових законів і внесення змін до чинних, про що неодноразово було наголошено у правових позиціях Конституційного Суду України( зокрема у рішеннях від 3 червня 2013 року№3 рп/2013, від 22 травня 2008 року №10 рп 2008, від 11 жовтня 2005 року №8 рп 2005 року

Згідно висновку Верховного Суду України викладеного ним у постанові №2-630 а 14 від 10 лютого 2015 року зміст та обсяг досягнутих соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства , а правовідносин до пенсійного забезпечення виникають не на момент звернення на призначенням пенсії ,а на момент виникнення права на її призначення

Зазначена позиція узгоджується з Європейською хартією щодо Закону про статус суддів від 10 липня 1998 року , рекомендаціями Комітету ОСОБА_2 Європи державам членам щодо суддів: незалежність,ефективність та обовязки від 17 листопада 2010 №12 (2010) та додатку до неї

Згідноч.1 ст. 126 Конституції України незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцієюі Законами України.

Як слідує з офіційного тлумачення ч.1 ст. 126 Конституції України в Рішенні Конституційного суду №19-рп/2004 від 01.12.2004 положення ч.1 ст. 126 Конституції України «незалежність і недоторканість суддів гарантуються Конституцією України і законами України» у взаємозвязку з іншими положеннями розділу VIII Основного закону України треба розуміти так, що незалежність суддів забезпечується насамперед гарантуванням фінансування та належних умов для функціонування судів, їх правового і соціального захисту …

Відповідно до п. 8 ч.4ст. 47 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VIнезалежність судді забезпечується, зокрема, його належним матеріальним та соціальним забезпеченням.

Згідно з ч.3 ст.138 Закону України « Про судоустрій і статус суддів від 7 липня 2010 року №2453 У1 щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідної посаді понад 20 років. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на дві відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді , без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Суд , враховуючи те ,що позивач працював суддею в період дії спеціальних Законів України «Про статус суддів» від 15 грудня 1992 року , з наступними змінами та «Про судоустрій і статус суддів» в редакції від 7 липня 2010 року , право на відставку та отримання щомісячного грошового утримання в розмірі 90 % заробітної плати судді набув 21 червня 2007 року , а в частині виплати грошового утримання було реалізовано до 31 грудня 2011 року, приходить до висновку ,що наступні зміни та доповнення до Закону України « Про статус суддів» та прийняттям нових законів , які значно звужено обсяг досягнутих гарантій судді , зокрема Закону України « Про внесення змін до деяких законодавчих актів України , щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року №213 по даному спору не можуть бути застосовані . , оскільки відповідно до частини першої ст..58 Конституції України закони та інші нормативно - правові акти не мають зворотної дії в часи, крім випадків коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи .

У відповідності до ст..6.4 Європейської хартії про статус суддів, суддя ,що досяг встановленого законом віку для виходу у відставку з суддівської посади, яку займав протягом певного часу , повинен отримувати пенсію по виходу у відставку , рівень якої повинен бути як можна ближче до рівня основної заробітної плати в якості судді.

Конституційний Суд України в своєму рішенні «3рп 2013 року від 3 червня 2013 року зазначив, що щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації, як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

Таким чином конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв'язку з досягнення пенсійного віку (пенсії) чи внаслідок припинення повноважень чи набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання).

Згідно довідки ТУ Державної судової адміністрації України в Чернівецької області №1 від 21 січня 2016 року моя заробітна плата для обчислення щомісячного довічного грошового утримання у відставці становить 23426 грн.

Стаж роботи позивача який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання станом на 1 грудня 2015 року становить 33 років пять місяців і 10 днів. Щомісячне грошове утримання йому як судді у відставці повинно виплачуватись у розмірі 90 % від 23426 грн.

Посилання відповідача на те,що у разі звернення судді із заявою про призначення щомісячного грошового утримання (пенсії) після 1 червня 2015 року вона не підлягає задоволенню , оскільки він перебуває у різному правовому становищі порівняно із суддею , який звернувся із аналогічною заявою до 1 червня 2015 року суперечить Закону України « Про судоустрій і статус суддів.»

Судді в Україні є рівними, адже , здійснюючи правосуддя , мають відповідно до законодавства однаковий статус та гарантії незалежності, що включають і порядок призначення і визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання . Тому припинення виплати щомісячного довічного грошового утримання або зменшення його розміру за своєю природою є обмеження права , порушення принципів незалежності суддів .

Посилання відповідача на те,що позивач набув право на отримання щомісячного довічного грошового утримання після звільнення з посади тобто . після 1 грудня 2015 року є помилковим .

Згідно ст. 43 Закону « Про статус суддів» чинного на час призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання , кожний суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, мав право на відставку. За його вибором виплачується пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Після втрати Законом України «Про статус суддів»чинності на підставі Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №2453-VIаналогічні положення були передбачені ч. 3ст. 138 цього Закону, згідно з якими щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Право на відставку та на щомісячне грошове утримання судді позивач набув ще 21 червня 2002 року , оскільки його стаж роботи на посаді судді досяг 20 років. Позивач дане право реалізував, шляхом одержання поряд із заробітною платою щомісячного грошового утримання, яке йому виплачувалося в розмірі 90 відсотків починаючи з 21 червня 2007 року по 31 грудня 2011 року. тобто право на вказаний розмір грошового утримання позивач набув ще до внесення відповідних змін у законодавстві, зокрема, до прийняття положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213, на які посилається відповідач у своєму запереченні.

Факт звільнення з посади судді є лише доказом реалізації права на відставку.

Як вбачається із листа Пенсійного фонду України на адресу Державної судової адміністрації від 22.02.2014 №4859/02-20 відповідно до пункту 1.2 розділу І Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008р. №3-1 щомісячне довічне грошове утримання призначається з дня, наступного після відрахування судді зі штату суду згідно з наказом, виданим на підставі акта Верховної ОСОБА_2 України або Президента України про звільнення у звязку з поданням заяви про відставку, у тому числі у відставку за станом здоровя, що перешкоджає продовженню виконання обовязків, та припинення виплати щомісячного грошового утримання працюючому судді, якщо звернення за призначенням щомісячного довічного утримання відбулося не пізніше трьох місяців з дня відрахування судді зі штату цього суду.

Таким чином. виплата щомісячного довічного грошового утримання позивачу має бути призначена з 1 грудня .2015 року.

Відповідно до ч.1 ст.256 КАС України постанови суду про присудження виплати пенсій, інших платежів з Державного бюджету України або позабюджетних фондів у межах суми стягнення за один місяць підлягає негайному виконанню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст..ст.8,19, 22 ,126 Конституції України, ст..43 Закону України « Про статус суддів». ст..138. Закону України « Про судоустрій та статус суддів» , ст.ст. 8 9,10 11,98 158-163, 185, 186 256, 267 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Визнати дії управління Пенсійного фонду України в Новоселицькому районі Чернівецької області про відмову у призначенні ОСОБА_1 довічне щомісячне грошове утримання як судді у відставці противоправними

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Новоселицькому районі Чернівецуької області призначити., нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 - судді у відставці щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 90 % грошового утримання судді без обмежень максимального розміру, згідно довідки ТУ Державної судової адміністрації України в Чернівецької області №1 від 21 січня 2016 року , починаючи з 1 грудня 2015 року з врахуванням раніше виплачених сум.

Стягнути з державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 552 грн.

Допустити негайне виконання постанови суду в межах виплат за один місяць.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Першотравневий районний суд м.Чернівці протягом десяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя: Іщенко І.В.