Справа № 808/3929/15
Суддя: Шара Інна Вячеславівна
Дата ухвалення: 2016-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2016 року о 11 год. 05 хв.Справа № 808/3929/15 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Шари І.В.

за участю секретаря судового засідання Панасенка О.О.

представників сторін:

позивача - Шингур І.В., Соловйова О.В.

відповідача - Волжиної Т.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу

за позовом Приватного підприємства "Трида", м. Запоріжжя

до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень

ВСТАНОВИВ:

20 липня 2015 року до Запорізького окружного адміністративного суду (далі - суд) надійшов адміністративний позов від Приватного підприємства "Трида" (далі - позивач) до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог (вх.№5178 від 15.02.2016), просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення № від 16.03.2015 та № 000051701 від 18.03.2015.

В обґрунтування позовних вимог посилається на безпідставність висновків податкового органу, яких він дійшов за результатами планової виїзної перевірки ПП «Трида» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2011 по 31.12.2013 валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2011 по 31.12.2013. Зазначає, що не погоджується з висновками щодо невірного заповнення податкових декларацій з податку на прибуток підприємства, а також щодо необхідності вести окремий облік доходів і витрат по патентованій та непатентованій діяльності. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача проти позову заперечує, з підстав зазначених у письмових запереченнях (вх. № 48165 від 28.10.2015) зокрема зазначає, що позивачем за період з 01.10.2011 по 31.12.2013 окрім доходу від патентованої діяльності отримано дохід від діяльності, що не підлягає патентуванню, а саме від: оренди нежитлових приміщень; оренди дитячих гральних автоматів; надання маркетингових послуг; реалізації основних засобів; отриманої безповоротної фінансової допомоги; оприбуткування надлишків ТМЦ за результатами проведеної інвентаризації; відсотків банку; списання кредиторської заборгованості. Проте, позивачем безпідставно включено такий дохід до доходів від діяльності, що підлягає патентуванню. Крім того, встановлено надання позивачем розрахунку формою 1-ДФ з неповними відомостями. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що Приватне підприємство «Трида» зареєстроване 08.10.1997 року, як юридична особа за адресою: 69071, м.Запоріжжя, вул. Чарівна, буд. 82, кв. 17, та взято на податковий облік в органах державної фіскальної служби 29.11.1997 р.

На підставі направлень від 02.02.2015 №73, №74, №75, №76, №77, №78, №79 виданих ДПІ у Шевченківському районі м.Запоріжжя, фахівцями відповідача, згідно із п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.75.1 ст.75, п.77.1, п.77.4 статті 77 Податкового Кодексу України, наказу ДПІ у Шевченківському районі м.Запоріжжя від 22.01.2015 №34 проведена планова виїзна перевірка ПП «Трида» () з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2011 по 31.12.2013, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2011 по 31.12.2013.

Перевірка проводилась з 02 лютого 2015 року по 13 лютого 2015 року за результатами якої складено акт №27/22-01/25218361 від 27.02.2015.

У висновках Акту перевірки зазначено про порушення позивачем вимог:

- п.п. 135.5.11, п.135.5 ст. 135, п.146.13 ст. 146, п.п.138.1.1 п. 138.1 ст. 138, п.п.138.10.1, п.п.138.10.2, п.п.138.10.3, п.п. 138.10.4 п.138.10 ст.138, п.150.1 ст.150, п.152.2 ст. 152 Податкового кодексу України, ПП «Трида» занижено податок на прибуток на загальну суму 354962,00 грн., в т.ч. по періодам: 2-4 квартали 2011 року на суму 70604,00 грн., 1 квартал 2012 року завищено на суму 24501,00 грн., півріччя 2012 року завищено на суму 38992,00 грн., 3 квартали 2012 року завищено на суму 25616,00 грн., 2012 рік занижено на суму 161337,00 грн., 2013 рік занижено на суму 123021,00 грн.

- пп.163.1.1 п. 163.1 ст. 163 (абзац г), пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, пп.168.1.1 п. 168.1 ст. 168 (абзац а), п.171.2 ст. 171, п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України у результаті чого визначено суму податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб при виплаті платникам податків доходів за період, що перевірявся, на суму 1388,23 грн., в тому числі по звітних періодах: 4 кв. 2011 р. - 178,55 грн., 2012 р. на суму 625,91 грн., 2013 р. на суму 583,78 грн.

- п.1.2, п.3.2, п.3.3, п.3.4, п.3.5 Порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом ДПА України від 24.12.2010 №1020 підприємством в звіті за формою 1-ДФ за IV кв. 2011р., І кв., ІІ кв., ІІ кв., IV кв. 2013 р. не відображено суму нарахованого (сплаченого) доходу на користь фізичних осіб і сум утриманого з них податку за ознакою 126 «Дохід, отриманий платником податку як додаткове благо», за IV кв. 2011 р. не відображено нарахування та виплату доходу за 157 ознакою «дохід виплачений само зайнятій особі» ПП ОСОБА_3 (р.н.о.к. НОМЕР_2).

На підставі акту перевірки №27/22-01/25218361 від 27.02.2015 податковим органом прийняті податкові повідомлення - рішення:

- № від 16.03.2015, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств на загальну суму 355447,50 грн., в т.ч. за основним платежем 284358,00 грн. та 71089,50 грн. за штрафними санкціями.

- №000051701 від 18.03.2015, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 2283,54 грн., в т.ч. за основним платежем 1050,14 грн. та 1233,40 грн. за штрафними санкціями.

Позивач скористався правом на адміністративне оскарження податкових повідомлень-рішень, проте, рішенням Головного управління ДФС у Запорізькій області від 21.05.2015 №3536/7/08-01-10-04-13 (а.с.44-53) та рішеннями ДФС України від 12.06.2015 №12263/6/99-99-10-01-03-15 (а.с. 74-84) та від 18.06.2015 №12675/6/99-99-10-01-01-25 (а.с. 78-84), податкові повідомлення рішення залишено без змін, а скарги без задоволення.

Позивач, не погодившись з прийнятими податковими повідомленнями - рішеннями, звернувся з позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходить з такого.

Судом встановлено, що основною діяльністю підприємства ПП «Трида» є роздрібна торгівля алкогольними напоями та тютюновими виробами, яка підлягає патентуванню.

Згідно зі ст. 3 Господарського кодексу України господарська діяльність - діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Підпунктом 14.1.27. пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України передбачено, що витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Відповідно до п.138.1. ст.138 Податкового кодексу України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із:

витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті:

інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу;

крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Відповідно до п. 138.2 ст. 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Частиною 1 ст. 9 вказаного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Згідно із ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до ч. 1 ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Отже, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За період з 01.10.2011 по 31.12.2013 позивачем отримано дохід від надання в оренду нежитлових приміщень, гральних апаратів та надання маркетингових послуг у сумі 2003928,14 грн. (без ПДВ).

Судом встановлено, що позивачем (орендодавцем) на підставі укладених договорів передано в оренду нежитлові приміщення наступним орендарям:

- б/н від 01.01.2012 з ПП ОСОБА_4, об'єкт - нежитлове приміщення, площею 42,3 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1;

- б/н від 01.03.2012 з ПП ОСОБА_5, об'єкт - нежитлове приміщення, площею 238,7 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2;

- додаткова угола від 01.06.2014 з ПП ОСОБА_5, об'єкт - нежитлове приміщення, площею 211,9 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2;

- №01/12 від 01.01.2012 з ТОВ «ФК Контрактовий дім», об'єкт - частина приміщення, за адресою: АДРЕСА_2;

- б/н від 01.06.2013 з ФОП ОСОБА_6, об'єкт - нежитлове приміщення, площею 26,8 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3;

- б/н від 01.07.2011 з ФОП ОСОБА_6, об'єкт - частина цегляної нежитлової будівлі літ.В-2, площею 157,2 кв.м., за адресою: АДРЕСА_4;

- договір суборенди №01/03 від 01.03.2012 з ФОП ОСОБА_14, об'єкт - кіоск №24, площею 8,00 кв.м., за адресою: АДРЕСА_5.

Встановлено також, що протягом перевіряємого періоду, позивачем укладено з ФОП ОСОБА_7 договори про надання в оренду гральних апаратів б/н від 01.11.2011 та б/н від 01.10.2012.

Надання маркетингових послуг з просування й стимулювання збуту товарів торговельних марок, послуг з надання інформації щодо обсягів продажу сигарет цигарок здійснювалось також на підставі укладених договорів, виконання яких підтверджено актами виконаних робіт.

Також, в перевіряємому періоді підприємством ПП «Трида» було отримано безповоротну фінансову допомогу від ОСОБА_8 всього на суму 900 000,00 грн., перелік договорів, на підставі яких було отримано фінансову допомогу наведено у додатку 2.3 до акту перевірки.

Окрім того, підприємство ПП «Трида» за період з 01.10.2011 по 31.12.2013 здійснило реалізацію основних засобів (гральних автоматів) наступним суб'єктам господарювання: ФОП ОСОБА_7 на загальну суму 319083,33 грн. за видатковими накладними: від 01.02.2013 №ЛНА-000006, від 01.02.2013 №ЛНА-000004, від 29.01.2013 №ЛНА-000004, від 25.01.2013 №ЛНА-000003, ФОП ОСОБА_9 на загальну суму 274567,50 грн. за видатковими накладними від 01.02.2013 №ЛНА-000007, від 01.03.2013 №ЛНА-00009, ФОП ОСОБА_10 на загальну суму 378 993,73 грн. за видатковими накладними від 01.02.2013 №ЛНА-000008, від 01.03.2013 №ЛНА-00011.

При перевірці повноти відображення фінансового результату при реалізації основних засобів встановлено, що підприємством невірно визначена залишкова вартість основних засобів, що призвело до заниження доходів на суму 58088,00 грн.

Також, перевіркою встановлено, що підприємством за результатами проведеної інвентаризації були оприбутковані надлишки товарів всього на суму 252183,61 грн. В податковому обліку вказана сума відображена по рядку 03ІД «Інші доходи» Декларації з податку на прибуток за 2013 рік.

Крім цього, перевіркою було встановлено включення позивачем до доходу від патентованої діяльності сум дотацій на створення додаткового робочого місця для працевлаштування безробітного ОСОБА_11 у розмірі витрат на заробітну плату від Шевченківського центру зайнятості.

Таким чином, відповідач вважає, що підприємство ПП «Трида» за період з 01.10.2011 по 31.12.2013 окрім доходу від патентованої діяльності отримувало доход від діяльності, що не підлягає патентуванню, у зв'язку з чим такі доходи повинні враховуватись як доходи, отримані від непатентованої діяльності.

Відповідно до пп.14.1.108. п.14.1 ст.14 маркетингові послуги (маркетинг) - послуги, що забезпечують функціонування діяльності платника податків у сфері вивчання ринку, стимулювання збуту продукції (робіт, послуг), політики цін, організації та управлінні руху продукції (робіт, послуг) до споживача та післяпродажного обслуговування споживача в межах господарської діяльності такого платника податків.

Підпунктом 138.10.3. пункту 138.10 статті 138 ПК України передбачено, що до складу інших витрат включаються: витрати на збут, які включають витрати, пов'язані з реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг: витрати на рекламу та дослідження ринку (маркетинг), на передпродажну підготовку товарів.

Відповідно до пп.14.1.185. п.14.1 ст.14 ПК України постачання послуг - будь-яка операція, що не є постачанням товарів, чи інша операція з передачі права на об'єкти права інтелектуальної власності та інші нематеріальні активи чи надання інших майнових прав стосовно таких об'єктів права інтелектуальної власності, а також надання послуг, що споживаються в процесі вчинення певної дії або провадження певної діяльності.

Маркетинг та рекламна діяльність в розумінні Податкового кодексу України та Цивільного кодексу України є послугою.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Враховуючи вищезазначене, звіт про надані послуги у відповідності до чинного законодавства України з питань бухгалтерського обліку не передбачений як обов'язків первинний документ, який фіксує факти здійснення господарських операцій. Таким документом є акт приймання-передачі наданих та отриманих послуг, які у позивача оформлені належним чином.

Таким чином, враховуючи вимоги ст.138 ПК України до витрат, що враховуються при обчислені об'єкта оподаткування, включаються витрати на оплату маркетингових та рекламних послуг, зокрема, послуг з визначення обсягів продажів продукції; визначення залишків продукції; визначення відносної динаміки продажів продукції; визначення середньоденних продажів продукції, в т.ч. щодо продукції платника, яка випускається під торговими марками, що належать та/або використовуються їм, і що вже передана (продана) дистрибуцій ним мережам на дату надання платнику таких послуг.

Згідно із п. 198.1 ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно із п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до п. 152.11 ст. 152 ПКУ платники податку, дохід (прибуток) яких повністю та/або частково звільнено від оподаткуванням цим податком, а також ті, що проводять діяльність, яка підлягає патентуванню, ведуть окремий облік доходу (прибутку), який звільняється від оподаткування згідно з нормами цього Кодексу, або доходу, отриманого від діяльності, що підлягає патентуванню. При цьому до складу витрат таких платників податку, пов'язаних з отриманням доходу (прибутку), що не звільняється від оподаткування, не включаються витрати, пов'язані з отриманням такого звільненого доходу (прибутку); сума амортизаційних відрахувань, нарахованих на основні засоби, що використовуються для отримання такого звільненого доходу (прибутку), не враховується у витратах, пов'язаних з отриманням доходу (прибутку), що не звільняється від оподаткування.

У разі якщо основні засоби використовуються для отримання звільненого доходу (прибутку) та інших доходів (прибутків), які підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом на загальних підставах, витрати платника податку підлягають збільшенню на частку загальної суми нарахованих амортизаційних відрахувань, яка так відноситься до загальної суми нарахованих амортизаційних відрахувань звітного періоду, як сума доходів (прибутків), що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом на загальних підставах, відноситься до загальної суми доходів (прибутків) з урахуванням звільнених.

В свою чергу, ст. 152 ПК України, на порушення якої вказує відповідач, покликана визначити порядок обчислення податку на прибуток. У той же час, зазначена стаття не містить спеціальних правил, які повинні застосовуватись платниками податку, що здійснюють поряд з непатентованою діяльністю також діяльність, що підлягає патентуванню, у випадках, якщо результатом здійснення ними патентованої діяльності є збиток.

Водночас, ПК України не пояснює методики застосування розподілу витрат у випадку одночасного здійснення платником податків діяльності, яка підлягає патентуванню, та інших видів діяльності.

Розподіл доходів і витрат підприємство розраховує самостійно. В розрахунках відображено, якщо валові витрати використовуються як для діяльності, що підлягає патентуванню, так і для іншої діяльності, то з метою визначення об'єкта оподаткування застосовується метод пропорційного розподілу суми валових витрат залежно від питомої ваги доходів, що припадають на кожен вид діяльності, а якщо витрати стосуються одного виду діяльності, то вони відносяться повністю - без розподілу.

Крім того, порядку чи методики розподілу витрат та доходів від патентованої та непатентованої діяльності, ані податковим законодавством України, ані законодавством України про бухгалтерський облік не передбачено.

Таким чином, у випадку одночасного здійснення платником податків діяльності, яка підлягає патентуванню, та інших видів діяльності і при неможливості здійснити пряме розмежування між ними суми амортизаційних відрахувань та витрат для визначення їх розміру застосовується коефіцієнт, визначений по співвідношенню суми прибутку від діяльності, що не підлягає патентуванню, до загальної суми прибутку з урахуванням діяльності, що підлягає патентуванню.

За таких обставин суд дійшов висновку, що розподіл витрат обґрунтований і всі документи для перевірки надані.

Що стосується порушення щодо надання позивачем податкового розрахунку формою 1-ДФ з неповними відомостями, а саме за IV кв. 2011 р., І - IV кв. 2012 р., І кв. - IV кв. 2013 р. не відображено суму нарахованого (сплаченого) доходу на користь фізичних осіб і сум утриманого з них податку за ознакою 126 «Дохід, отриманий платником податку як додаткове благо»; за IV кв. 2011 р. не відображено нарахування та виплату доходу ПП ОСОБА_3 за ознакою 157 «Дохід виплачений самозайнятій особі» слід зазначити наступне.

Так, при перевірці встановлено, що до авансових звітів підзвітними особами надано чеки від ПП ОСОБА_12 та "ФФФФ ЖЖ" з однаковими реквізитами РРО фіскальний номер НОМЕР_3, згідно бази даних реєстратор розрахункових операцій належав Комунальному підприємству «Ринок «Південий» за знятий з реєстрації 09.08.2011; також в чеках отриманих від ПП «ОСОБА_13 зазначено неіснуючий фіскальний номер та згідно бази даних фізична особа - підприємець не має зареєстрованих РРО. Крім цього, позивачем не відображено нарахування та виплату доходу самозайнятій особі ПП ОСОБА_3, якій відповідно до звіту про використання коштів сплачені кошти у розмірі 199,98 грн. за придбаний бензин А-92.

Згідно з п.6 ст. 9 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» , РРО та розрахункові книжки не застосовуються, зокрема при продажу товарів (надання послуг) фізичними особами - підприємцями які відносяться відповідно до Податкового кодексу України до груп платників єдиного податку, що не застосовують РРО.

Згідно звітів про використання коштів ПП «Трида», наданих на відрядження або під звіт встановлено, що працівники підприємства під звіт отримали готівкою кошти на оплату ринкового збору, компенсації електроенергії на загальну суму 9254,86 грн., які сплачувалися на території ринку м.Василівка.

В свою чергу працівниками були сплачені готівкові кошти та отримані фіскальні касові чеки на товари (послуги) від ПП ОСОБА_12, КП «Ринок «Південий», ПП Мезенцев, які підтверджують готівкові розрахунки та обґрунтовано додані до авансових звітів працівників.

До обов'язків покупця товару (отримувача послуг) не входить з'ясування правомірності видачі фіскального касового чеку продавцем (виконавцем послуг), наявність/відсутність зареєстрованого та опломбованого реєстратора розрахункових операцій, з'ясування фіскальних номерів тощо.

Досліджені перевіркою фіскальні касові чеки, отримані працівниками ПП «Трида», містили всі необхідні реквізити, передбачені Положенням про форму та зміст розрахункових документів, затвердженого наказом ДПА України від 01.12.2000 №614.

Відповідно до п.п. 2.1, п.п. 2.2 п. 2 Положення про форму та зміст розрахункових документів, затвердженого наказом ДПА України від 01.12.2000 №614 встановленні в даному положенні вимоги до змісту розрахункових документів визначають обов'язкові реквізити розрахункових документів. У разі відсутності хоча б одного з обов'язкових реквізитів, а також недотримання сфери призначення, документ не є розрахунковим. У наведених у додатках 1-8 Положення формах розрахункових документів взаєморозміщення написів та даних на полі є рекомендованим.

Згідно пп.3.1 п. 3 цього Положення, фіскальний касовий чек на товари (послуги) - це розрахунковий документ, надрукований РРО при проведенні розрахунків за продані товари (надані послуги).

Враховуючи, що отримання послуг оформлено первинними бухгалтерськими та розрахунковими документами, які були в наявності під час перевірки, відповідачем безпідставно включено до місячного оподаткування доходу працівників підприємства готівкові кошти надані під звіт.

Як наслідок, податковим органом необґрунтовано визначено грошове зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб та застосовано штрафні (фінансові) санкції.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідачем не доведено правомірність свого рішення.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій, бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, серед іншого, чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення. При розгляді справи встановлено, що при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення - рішення відповідач діяв необґрунтовано, тобто без врахування всіх обставин, які мають значення при прийнятті рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних Приватного підприємства "Трида".

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

У судовому засіданні, відповідно до ст.160 КАС України, сторонам проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Керуючись ст.ст. 86, 158, 160-163,167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Приватного підприємства "Трида" - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати винесені Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області податкові повідомлення рішення від 16.03.2015 № та від 18.03.2015 року №000051701.

Судові витрати в сумі 487,20 грн. присудити на користь Приватного підприємства "Трида" за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Запоріжжя Головного Управління ДФС у Запорізькій області.

Постанова набирає законної сили відповідно до частини першої статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя І.В.Шара