Справа № 804/492/16
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2016-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 лютого 2016 р. Справа № 804/492/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЗахарчук-Борисенко Н. В.
при секретаріТатаренко Ю.В.
представників позивача представника відповідача Бутін С.В., Хоменко І.В., Крутовських С.В. Горобець К.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діксі-Д» до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що зазначені податкові повідомлення-рішення є незаконними та підлягають скасуванню, оскільки вони не ґрунтуються на законі та прийняті податковим органом без достатніх на те правових підстав.
Представники позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити.
Представник відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, просив в задоволенні позову відмовити. Надав письмові заперечення проти позову.
Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
Повноваження, компетенція контролюючих органів, обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюється Податковим кодексом України. Державні податкові інспекції є контролюючими органами щодо податків, які справляються до бюджетів та державних цільових фондів.
У відповідності до пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Актом перевірки №4017/22-02/3 3 611675 було встановлено порушення позивачем п. 138.2, 138.8 ст. 138, п. 153.1.3 п. 153.1 ст. 153, п. 198.1, п. 198.1, 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України (далі - ПКУ).
У судовому засіданні представник позивача зазначив, що у період 2013 -2014 роки позивач придбавав металопродукцію у контрагентів ТОВ «Александров Б.А», ТОВ «КАЛЛОТТА», ТОВ «АСТ-Консалтінг», ПП «АЛКІОНА», ТОВ «Мастербілд», ТОВ «РТІ-Київ», ТОВ «ПТР-Ресурс», ТОВ «Енікс-Україна», та шлак гранульований та відвальний у контрагентів ТОВ«ЛЕО-Модус», ТОВ «Керамвтормет», ТОВ «Мет-сплав» та реалізовував її кінцевим покупцям.
Взаємовідносин між ТОВ «Діксі - Д» та ТОВ «Александров Б.А», ТОВ «КАЛЛОТТА», ТОВ «АСТ-Консалтінг», ПП «АЛКІОНА», ТОВ «Мастербілд», ТОВ «РТІ-Київ», ТОВ «ПТР-Ресурс», ТОВ «Енікс-Україна», ТОВ «ЛЕО-Модус», ТОВ «Керамвтормет», ТОВ «Мет-сплав» які ставить під сумнів податковий орган, підтверджуються наданою в судове засідання первинною документацією.
16.01.2013 між ТОВ «Діксі - Д» та ПП «АЛКІОНА» був укладений договір на придбання металопродукції (рейки Р-50, підкладка Д-50, Накладка Р-50, Рейки Р-38, ) на загальну суму 296226,05 грн.
Згідно договору купівлі-продажу №ДА160113, постачання відбувалося шляхом доставки на склад Покупця (позивача). Металопродукція придбана у ПП «АЛКІОНА» доставлялися останнім на склад позивача за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Криворізька, 39. Рейки Р-50, підкладка Д-50, накладка Р-50 були реалізовані позивачем Підприємство з II в формі ЗAT «Запорізький залізорудний комбінат». Рейки Р-38 були реалізовані позивачем ПАТ «Дружківський машзавод».
15.04.2013 між ТОВ «Діксі - Д» та ТОВ «Александров Б.А» був укладений договір на придбання металопродукції (рейки Р-43, Р-18) на загальну суму 584975,40 грн.
Згідно з договором поставки №ДА1504133, п. 2.1 постачання здійснюється на умовах відвантаження товару на транспортний засіб Покупця зі складу Продавця або шляхом доставки на склад Покупця (Позивача).
Вказані рейки Р-43, Р-18 доставлялися ТОВ «Александров Б.А» на склад Позивача: м. Дніпропетровськ, вул. Криворізька, 39, а в деяких випадках вивозилися Позивачем само вивозом.
З матеріалів справи вбачається, що металопродукція придбана у ТОВ «Александров Б.А» була реалізована Позивачем наступним підприємствам: ТОВ «Промсистеми», ТОВ «Технологічні системи і машини», ПАТ «Криворіжаглобуд», ПАТ «ЕВРАЗ ДНІПРОДЗЕРЖИНСЬКИЙ ХІМІЧНИЙ ЗАВОД», ТОВ «ІПРІС-ПРОФІЛЬ», ТОВ «НВО Фастівський завод хімічного машинобудування «Червоний Жовтень», ВІРА-СЕРВІС ІНТЕРМАШ ТОВ ЗПТУ, ВАТ «ПівдГЗК», ТОВ «ТЕХНОМАШ».
04.06.2013 між ТОВ «Діксі - Д» та ТОВ «ЕНІКС-УКРАЇНА» був укладений договір про придбання металопродукції (квадратна заготовка 150x150 ст. 3, рейки рудникові Р-34, Рейки Р-38) на загальну суму 118816,00 грн.
Згідно з договором купівлі-продажу №ДЕ040613 , постачання шляхом доставки на склад Покупця (позивача).
Металопродукція придбана у ТОВ «ЕНІКС-УКРАЇНА» доставлялась останнім на склад позивача за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Криворізька, 39. Шахтна стойка СВП-22, рейки рудникові Р-34 були реалізовані позивачем підприємство «Стройнерго».
Рейки Р-38 були реалізовані позивачем ТОВ «НАУКОВА ВИРОБНИЧО КОМЕРЦІЙНА ФІРМА «ВЕСТ-ПРОМ».
06.08.2013 між ТОВ «Діксі - Д» та ТОВ «АСТ-КОНСАЛТІНГ» був укладений
договір на придбання металопродукції (рейки кранові КР-80, рейки Р-50, труби діаметром 168x12 мм) на загальну суму 493628,53 грн.
Згідно з договором поставки №ДА060813, постачання здійснювалося шляхом доставки на склад Покупця (позивача). Металопродукція придбана у ТОВ «КАЛЛОТА» доставлялися останнім на склад позивача за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Криворізька, 39.
Рейки кранові КР-80 були реалізовані позивачем ВАТ № «ПІвдГЗК», ПАТ «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО».
23.01.2014 між ТОВ «Діксі - Д» та ТОВ «КАЛЛОТА» був укладений договір на
придбання металопродукції (рейки кранові КР-100, рейки Р-50, підкладна КБ-50, Рулон х/к 1,44x550 ст 08ПС, лист г/к 5 мм ст. З ) на загальну суму 740780,00 грн.
Згідно з договором поставки №ДК230114, постачання здійснювалося на умовах відвантаження товару на транспортний засіб Покупця зі складу Продавця або шляхом доставки на склад Покупця (позивача). Металопродукція придбана у ТОВ «КАЛЛОТА» доставлялися останнім на склад Позивача за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Криворізька, 39. Рейки кранові КР-100 були реалізовані позивачем ТОВ «СВ РАИС» та ТОВ «ПРОГРЕС-ГРУП». Рулон х/к 1,44x550 ст. 08ПС, лист г/к 5 мм ст. 3 були реалізовані позивачем ТОВ «ПРОГРЕС-ГРУП».
13.05.2014 між ТОВ «Діксі - Д» та ТОВ «РТІ-КИЇВ» був укладений договір на придбання металопродукції (рейки Р-50, підкладка Д-50, Накладка Р-50, Рейки Р-38, ) на загальну суму 170551,20 грн.
Згідно з договором купівлі-продажу №ДР130514, постачання шляхом доставки на склад Покупця (позивача). Металопродукція придбана у ТОВ «РТІ-КИЇВ» доставлялися останнім на склад позивача за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Криворізька, 39.
05.06.2014 між ТОВ «Діксі - Д» та ТОВ «МАСТЕРБІЛД» був укладений договір на придбання металопродукції (рейки Р-50, підкладка Д-50, Накладка Р-50, Рейки Р-38, ) на загальну суму 196181,52 грн.
Згідно з договором купівлі-продажу №ДМ050614, постачання шляхом доставки на склад Покупця (позивача). Металопродукція придбана у ТОВ «МАСТЕРБІЛД» доставлялися останнім на склад позивача за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Криворізька, 39.
10.07.2013 між ТОВ «Діксі - Д» та ТОВ «ПТР-РЕСУРС» був укладений договір на придбання металопродукції (рейки Р-43, рейки рудникові Р-34, шахтна стойка СВП-27, шахтна стойка СВП-22 ) на загальну суму 151350,00 грн.
Згідно з договором купівлі-продажу №ДП100713, постачання шляхом доставки на склад Покупця (позивача).
Металопродукція придбана у ТОВ «ПТР-РЕСУРС» доставлялися останнім на склад позивача за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Криворізька, 39. Рейки рудникові рейки Р-43, Р-34, шахтна стойка СВП-27 були реалізовані позивачем ТОВ«Метбудзабезпечення», ПАТ «Луганський завод гірничого машинобудування», мале підприємство «Стройнерго», ТОВ «ФОРТЕКС».
28.09.2012 між ТОВ «Діксі - Д» та ТОВ «ЛЕО-МОДУС» був укладений договір на
придбання шлаку відвального та гранульованого на загальну суму 191819,27 грн.
Згідно з договором купівлі-продажу №280919, місце поставки склад ПАТ «Евраз-ДМЗ ім. Петровського». Шлак відвальний та гранульований реалізовувався позивачем ТОВ «Експрес-Плюс», КП Дніпропетровський виробничий центр «Зодчий», ТОВ «Привольнянське хлібозаготовільне підприємство», ТОВ «Стіль-буд ІК», МКП «Дніпропетровський електротранспорт», ДП «Конструкторське Бюро «Південне ім. М.К. Янгеля», ТОВ «Деніс», ПП «Комерційна фірма «Альянс ЛТД», ЧП «Ансі», ТОВ «Алком», ПРАТ «Аеробуд» філія «Аеробуд-Дніпро», ТОВ «Строй експрес», ПАТ «ДТЕК ДНІПРОБЛЕНЕРГО», ПАТ «ДНІПРОЕКСКОЛАЦІЯ», КП «Дніпроуніверсал», ПАТ «АГРО-СОЮЗ».
07.05.2013 між ТОВ «Діксі - Д» та ТОВ «МЕТ-СПЛАВ» був укладений договір на
03.06.2013 між ТОВ «Діксі - Д» та ТОВ «КЕРАМВТОРМЕТ» був укладений договір на придбання шлаку відвального та гранульованого на загальну суму 170152,86 грн.
На підставі викладеного, вбачається, що позивач не є кінцевим покупцем металопродукції, що підтверджується вказаним рухом товару (металопродукції) та шлаку, отриманої від контрагентів-продавців кінцевим споживачів-покупців, а є лише посередником з продажу металопродукції кінцевим покупцям.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Водночас статтею 1 Закону України від 16.07.1999 № 996-ХІV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена пп. 1.2 п. 1, пп. 2.1 п. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 р. № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.95 р. за № 168/704, первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення. статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.99 р. № 996-ХІV, із змінами та доповненнями, встановлені вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку.
Згідно з даною нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Дія контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Статтею 201 Податкового кодексу України встановлено вимоги до оформлення податкових накладних.
Згідно з пунктом 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 р. № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.95 р. за № 168/704 первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити; назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа. Відповідно до пунктів 2.15, п.2.16 вищевказаного Положення забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим та нормативним актам.
Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.
Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.
З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.
Відповідно до статті 1 Закону України від 16.07.1999 № 996-ХІV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.
Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Суд звертає увагу, що зміст Акту перевірки №4017/22-02/336/1675 не містить посилань на недоліки або зауваження щодо оформлення договорів, видаткових/податкових накладних, акту здачі-приймання робіт, фактів оплати та отримання товарів/послуг позивачем.
Як вбачається з установлених судом обставин справи, факт отримання товарів/послуг позивачем підтверджується наведеними вище первинними документами, які були досліджені судом під час судового розгляду справи.
Згідно з пунктом 138.2 статті 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.
Згідно підпунктами 139.1.1, 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не пов'язані з провадженням господарської діяльності та не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.
Відповідно до пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:
- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;
- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Згідно з пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:
а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;
б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);
в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;
г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу (п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України).
Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.
Таким чином, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.
Водночас за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі, якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.
В матеріалах справи відсутні докази того, що під час перевірки податковий орган встановив обставини, які б свідчили про умисел позивача на укладення договору з контрагентом (та їх умислу) без наміру створити наслідки, які передбачені договором.
Навпаки, документально доведено виконання зобов'язань щодо отримання та оплати товару/послуг.
Зазначені обставини залишились не спростованими в ході судового розгляду справи.
У зв'язку з цим слід зазначити, що одним з основних завдань державної податкової інспекції є здійснення контролю дотримання податкового законодавства і надання роз'яснень законодавства з питань оподаткування платникам податків.
Висновки, які зроблені податковим органом на підставі програмного забезпечення судом до уваги не беруться, оскільки програмне забезпечення (інформаційні бази ДПІ) до первинних або інших документів, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку платника податків не відноситься. Такі дані не є належним доказом відсутності фактів здійснення господарських операцій безпосередньо платника податків - позивача, та доказом несплати ним податку, якщо спірний період податковим органом перевірено з урахуванням всіх первинних документів та документів податкової звітності.
Не є підставою для відмови у праві на податковий кредит та бюджетне відшкодування з податку на додану вартість порушення податкової дисципліни, вчинені контрагентом платника податку. Слід враховувати, що, якщо контрагент не виконав свого зобов'язання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на віднесення сплачених ним у ціні товару відповідних сум податку на додану вартість до податкового кредиту, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо цього та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.
Платник податків не може нести відповідальність за дії контрагентів при відсутності вини, інакше порушуються основні конституційні засади: дотримання принципу справедливості як елемента верховенства права (ст. 8 Конституції України), індивідуалізації відповідальності (ст. 61 Конституції України), забезпечення доведеності вини (ст. 129 Конституції України).
Таким чином, позивачем отримані вказані податкові накладні у зв'язку з придбанням товарів з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності.
Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» віл 23 лютого 2006 року № 3477-VI, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. А відповідно до частини 2 статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
На сьогоднішній день, судами України при вирішенні спорів з податковими органами застосовані три основні рішення Європейського суду з прав людини у справах: «Інтерсплав» проти України (2007 рік, заява № 803/02), «Булвес АД» проти Болгарії (2009 рік, заява № 3991/03) і «Бізнес Супорт Центр» проти Болгарії (2010 рік, заява № 6689/03).
Рішення Європейського суду з прав людини у податкових спорах не дозволяють поставити публічний інтерес (наповнення бюджету) вище приватного (свобода господарської діяльності та захист права власності).

За інших обставин платник податку не має нести відповідальність за порушення законодавства своїми контрагентами.

Під час судового розгляду справи позивачем надано первинну документацію підприємства, що підтверджує реальність господарських відносин ТОВ «Діксі - Д» з ТОВ «Александров Б.А», ТОВ «КАЛЛОТТА», ТОВ «АСТ-Консалтінг», ПП «АЛКІОНА», ТОВ «Мастербілд», ТОВ «РТІ-Київ», ТОВ «ПТР-Ресурс», ТОВ «Енікс-Україна», ТОВ«ЛЕО-Модус», ТОВ «Керамвтормет», ТОВ «Мет-сплав».

Дослідження первинних документів, що опосередковують господарські відносини між позивачем та ТОВ «Александров Б.А», ТОВ «КАЛЛОТТА», ТОВ «АСТ-Консалтінг», ПП «АЛКІОНА», ТОВ «Мастербілд», ТОВ «РТІ-Київ», ТОВ «ПТР-Ресурс», ТОВ «Енікс-Україна», ТОВ«ЛЕО-Модус», ТОВ «Керамвтормет», ТОВ «Мет-сплав»», свідчить що вони оформлювались в рамках виконання умов вказаних договорів на придбання продукції, їх відображення в бухгалтерському обліку показало, що вони складені у відповідності до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Акт перевірки №4017/22-02/336/1675 не свідчить про порушення позивачем вимог Податкового кодексу України, що могло б стати підставою для визначення контролюючим органом податкових зобов'язань.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Метою дотримання принципу пропорційності є досягнення розумного балансу між публічними інтересами, на забезпечення яких спрямовані рішення або дії суб'єкта владних повноважень, та інтересами конкретної особи, зокрема, вказаний принцип передбачає, що здійснення повноважень, як правило, не має спричиняти будь-яких негативних наслідків, що не відповідало б цілям, яких заплановано досягти.

На необхідності дотримання принципу пропорційності при прийнятті рішень органами державної влади наголошує в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, зокрема у справах «Йорданова та інші проти Болгарії» та «Ліндхайм та інші проти Норвегії».

Судова практика вирішення податкових спорів виходить з презумпції добросовісності платника, яка презумує економічну виправданість дій платника, що мають своїм наслідком отримання податкової вигоди, та достовірність відомостей у бухгалтерській та податковій звітності платника.

Недобросовісність платника має бути встановлена безумовними та однозначно розтлумаченими доказами, однак, в порушення вимог частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України податковим органом не представлено доказів на підтвердження правомірності винесеного податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними конкретними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, суд прийшов до висновку про задоволення адміністративного позову в повному обсязі.

Також суд вважає за необхідне, відповідно до вимог статті 94 КАС України, присудити з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діксі - Д» судові витрати у розмірі 22160,71 грн.

Керуючись ст.ст. 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Діксі - Д» до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № , № від 05.01.2016.

Присудити з Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діксі - Д» () судові витрати з оплати судового збору у розмірі 22160, 71 грн.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст.254 КАС України та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та строки, передбачені ст.186 КАС України.

Повний текст постанови складено 19 лютого 2016 року.

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили станом на 16.02.2016 р. Суддя З оригіналом згідно Помічник судді Н.В. Захарчук-Борисенко Н.В. Захарчук-Борисенко В.В.Кухар