Справа № 826/11944/15
Суддя: Собків Я.М.
Дата ухвалення: 2016-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

23 лютого 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді: Собківа Я.М.,

суддів: Вівдиченко Т.Р., Петрика І.Й.,

за участю секретаря: Присяжної Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 листопада 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Страдіваріус Україна" до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві про скасування податкових повідомлень-рішень від 29.05.2015 р.№, №,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач в особі Товариства з обмеженою відповідальністю "Страдіваріус Україна" звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві, в якому просив скасувати податкові повідомлення-рішення відповідача від 29.05.2015р. № , № .

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 листопада 2015 року даний позов задоволено повністю.

Відповідач не погоджуючись з прийнятим рішенням суду звернувся з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що оскаржувана постанова суду не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а саме, судом першої інстанції неповно з'ясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, в зв'язку з чим просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні вимог даного позову.

Заслухавши в судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, які з'явилися до суду апеляційної інстанції, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві проведено камеральну перевірку податкової звітності ТОВ «Страдіваріус Україна» з податку на прибуток за січень-листопад 2013 року.

Перевіркою встановлено порушення термінів сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання з авансового внеску з податку на прибуток протягом строків, визначених п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України.

За результатами перевірки складено акт від 18.05.2015 р. № 257/26-59-15-06-94, на підставі якого винесено наступні податкові повідомлення-рішення:

- від 29.05.2015 р. № , яким позивача за порушення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання з податку на прибуток за затримку більше 30 календарних днів граничного строку сплати суми грошового зобов'язання в розмірі 500 512,44 грн. зобов'язано сплатити штраф в розмірі 20 % у сумі 100 102,49 грн. за платежем: авансовий внесок з податку на прибуток приватних підприємств;

- від 29.05.2015 р. № , яким позивача за порушення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання з податку на прибуток за затримку до 30 календарних днів граничного строку сплати суми грошового зобов'язання в розмірі 539 743,98 грн. зобов'язано сплатити штраф в розмірі 10 % у сумі 53 974,41 грн. за платежем: авансовий внесок з податку на прибуток приватних підприємств.

Заперечуючи правомірність вищевказаних податкових повідомлень-рішень позивач звернувся з позовом про їх скасування.

Надаючи правову оцінку обставинам вказаної справи колегія суддів зважає на наступне.

Відповідно до вимог підпункту 14.1.156 п. 14.1 ст. 14, п.п. 36.1, 36.2, 36.3, п. 36.5 ст. 36, п. 38.1, п. 38.3 ст. 38, п. 54.1 ст. 54, п. 56.11 ст. 56, абзацами 4, 9, 10 п. 57.1 ст. 57, п. 2 підрозділу 4 розділу ХХ Перехідні положення, п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України платники податку на прибуток (крім новостворених, виробників сільськогосподарської продукції, неприбуткових установ (організацій) та платників податків, у яких доходи, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, за останній річний звітний податковий період не перевищують 10 мільйонів гривень) щомісяця сплачують авансовий внесок з податку на прибуток у порядку і в строки, які встановлені для місячного податкового періоду, у розмірі не менше 1/12 нарахованої до сплати суми податку за попередній звітний (податковий) рік без подання податкової декларації.

У складі річної податкової декларації платником податку подається розрахунок щомісячних авансових внесків, які мають сплачуватися у наступні дванадцять місяців. Визначена в розрахунку сума авансових внесків вважається узгодженою сумою грошових зобов'язань.

При цьому, дванадцятимісячний період для сплати авансових внесків визначається починаючи з місяця, наступного за місяцем, в якому визначено граничний строк подачі річної податкової декларації за попередній звітний (податковий) рік, до місяця подання податкової декларації за поточний звітний (податковий) рік.

Платники податку на прибуток підприємств, які починаючи з 2013 року подають річну податкову декларацію відповідно до п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України, сплачують у січні - лютому 2013 року авансовий внесок з цього податку у розмірі 1/9 податку на прибуток, нарахованого у податковій звітності за дев'ять місяців 2012 року, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

У разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Відповідно до ст. 43 Податкового кодексу України, помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та ст. 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу. У разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов'язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

Обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку.

Контролюючий орган не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач у визначеному законом порядку подав податкову декларацію з податку на прибуток підприємств за податковий звітний період 2012 рік, відповідно до якої загальна сума нарахованого до сплати податку на прибуток за звітний (податковий) рік (рядок 33) складає 6 191 275,00 грн., а авансовий внесок (1/12 нарахованої до сплати загальної суми податку на прибуток за звітний (податковий) рік), що підлягає сплаті щомісяця у березні-грудні 2013 р. та січні-лютому 2014 р. (рядок 34) складає 515 940,00 грн.

Згідно платіжних доручень, копії яких містяться в матеріалах даної справи, позивачем було сплачено авансовий внесок з податку на прибуток за період: лютий-грудень 2013 року.

За твердженням позивача, 18 лютого 2013 року на адресу обслуговуючого банку АТ «Райффайзен Банк Аваль» ним було надано платіжне доручення № 516 від 18.02.2013 р. про сплату авансового внеску до бюджету у сумі 500 511,56 грн., а 15 березня 2013 року платіжне доручення № 699 від 15.03.2013 р. про сплату авансового внеску до бюджету у сумі 515 940,00 грн.

Вищевказані грошові кошти з авансового внеску з податку на прибуток за лютий та березень 2013 року були списані з рахунку ТОВ "Страдіваріус Україна" та в подальшому зараховані до Державного бюджету України, зокрема, на єдиний казначейський рахунок.

Проте, як було вірно зазначено судом першої інстанції, при заповненні платіжних доручень на сплату авансових внесків з податку на прибуток у лютому та березні 2013 року позивачем у полі «призначення платежу» помилково було зазначено код ЄДРПОУ іншої юридичної особи - Товариства з обмеженою відповідальністю «Пул енд Беа Україна», яке разом з Товариством з обмеженою відповідальністю "Страдіваріус Україна" належить до групи компаній Indetix. Тобто вказані підприємства є пов'язаними особами в розумінні податкового законодавства (мають одного власника) та обслуговуються одним бухгалтером.

Внаслідок самостійного виявлення помилки у платіжних дорученнях позивач звернувся до відповідача із листами від 20.03.2013 р. та 27.03.2013 р., в яких повідомив про помилку в графі «призначення платежу» платіжних доручень № 516 від 18.02.2013 р. та № 699 від 15.03.2013 р. та просив вважати дану оплату як зроблену із призначенням платежу від імені Клієнта - ТОВ «Страдіваріус Україна».

Відповідно до ч. 4 ст. 45 Бюджетного кодексу України податки і збори (обов'язкові платежі) та інші доходи державного бюджету зараховуються безпосередньо на єдиний казначейський рахунок і не можуть акумулюватися на рахунках органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

Згідно з частиною 5 ст. 45 Бюджетного кодексу України податки і збори (обов'язкові платежі) та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими до державного бюджету з дня зарахування на єдиний казначейський рахунок.

Відповідно до Положення про єдиний казначейський рахунок, затвердженого наказом Державного казначейства України 26.06.2002 № 122 (у редакції наказу від 30.11.2010 № 449), Єдиний казначейський рахунок, це консолідований рахунок, відкритий Державному казначейству України в Національному банку України для обліку коштів та здійснення розрахунків у системі електронних платежів Національного банку України.

Єдиний казначейський рахунок консолідує кошти державного та місцевих бюджетів, фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, коштів інших клієнтів, обслуговування яких здійснюється органами Державного казначейства України та регламентується законодавством.

Єдиний казначейський рахунок, відкритий на балансі Державного казначейства України, об'єднує кошти субрахунків, що відкриті на балансі Головних управлінь Державного казначейства України (далі - субрахунки ЄКР).

На субрахунках ЄКР ведеться аналітичний облік коштів державного та місцевих бюджетів, фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, коштів інших клієнтів, обслуговування яких здійснюється органами Державного казначейства України та регламентується законодавством.

Згідно п. 8 Порядку заповнення документів на переказ у разі сплати (стягнення) податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску, здійснення бюджетного відшкодування податку на додану вартість, повернення помилково або надміру зарахованих коштів, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 22.10.2013 № 609, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05 листопада 2013 р. за N 1878/24410 (чинного на час виникнення спірних правовідносин) (Наказ втратив чинність згідно з наказом Міністерства фінансів України від 24 липня 2015 року N 666), у разі заповнення поля "Призначення платежу" з порушенням вимог, визначених у цьому Порядку, документ на переказ береться до виконання. При цьому вважається, що платник податків сплачує грошове зобов'язання (код виду сплати "101").

Як вбачається із призначення платежу у вищевказаних платіжних дорученнях, позивачем було сплачено авансові внески з податку на прибуток до Державного бюджету України та вірно визначено призначення платежу із зазначенням коду бюджетної класифікації "101" та зазначено про сплату саме податку на прибуток.

При цьому, як свідчать матеріали справи, кошти за зазначеними платіжними дорученнями перераховані через органи казначейства в рахунок доходів Державного бюджету. Відповідачем під час розгляду справи в суді першої інстанції не спростовано їх зарахування в рахунок доходів Державного бюджету та не доведено повернення цих коштів з бюджету на рахунок позивача.

Отже, наведені вище обставини, що в подальшому стали підставою для винесення відповідачем оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 29.05.2015р. № , № , не спричинили настання будь-яких негативних наслідків або збитків Державного бюджету України, або ж ненадходження коштів на єдиний казначейський рахунок та до відповідного бюджету.

Крім того, норми Податкового кодексу України, зокрема стаття 35 цього Кодексу («Порядок сплати податків та зборів»), не містить положень щодо сплати податків на конкретні рахунки та за конкретними кодами, за якими перераховуються окремі податки, а також не встановлюють відповідальність за несплату податку (несвоєчасну сплату), у той же час зазначені положення не встановлюють відповідальності за перерахування коштів до бюджету не на той рахунок надходжень доходів Державного бюджету.

З огляду на те, що авансові внески з податку на прибуток за вказаний вище період позивачем були сплачені до бюджету у встановлений законом строк, підстав для висновку про порушення останнім строків сплати задекларованих податкових зобов'язань, немає.

За таких обставин, заявлені позивачем вимоги колегія суддів знаходить обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення суду першої інстанції ґрунтується на вірно встановлених фактичних обставинах справи, яким дана належна юридична оцінка, правильно застосовані норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, та не допущено порушень матеріального і процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, доводи викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 листопада 2015 року - залишити без змін.

Стягнути з Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві на користь Державного бюджету України судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3 389 (три тисячі триста вісімдесят дев'ять) гривень 69 копійок.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя суддя суддя Я.М. Собків Т.Р. Вівдиченко І.Й. Петрик

Повний текст ухвали виготовлено 29.02.16р.

.

Головуючий суддя Собків Я.М.

Судді: Петрик І.Й.

Вівдиченко Т.Р.