Справа № 805/5231/15-а
Суддя: Смагар С.В.
Дата ухвалення: 2016-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2016 р. Справа №805/5231/15-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови:

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Смагар С.В.,

за участю секретаря судового засідання Шташаліс О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мединський і К»

до Державної податкової інспекції у м. Дружківці Головного управління ДФС у Донецькій області

про скасування податкового повідомлення-рішення від 16 липня 2015 року № на загальну суму 3756211 грн. 50 коп.

за участю представників:

від позивача: Дегтярьов Д.Т. - за дов. від 01.02.2016 р.

від відповідача: не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Товариством з обмеженою відповідальністю «Мединський і К» заявлено позов до Державної податкової інспекції у м. Дружківці Головного управління ДФС у Донецькій області про скасування податкового повідомлення-рішення від 16 липня 2015 року № , яким збільшено грошове зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 3756211 грн. 50 коп., з яких за основним платежем на суму 2504141 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 1252070 грн. 50 коп.

Позивач вважає, що прийняте на підставі акту перевірки від 3 липня 2015 року № 317/05-10-1530/32276975 (надалі - акт перевірки) податкове повідомлення-рішення від 16 липня 2015 року № на загальну суму 3756211 грн. 50 коп. є протиправним та таким, що підлягає скасуванню. Також позивач зазначає про необґрунтованість висновків податкового органу про відсутність реальних господарських операцій між позивачем та Приватним підприємством «Спецсервіс», зазначаючи про наявність всіх документів, що підтверджують правомірність формування податкового кредиту.

Відповідач проти позовних вимог заперечує, вважає, що спірне податкове повідомлення-рішення прийняте у відповідності до вимог діючого законодавства, посилаючись на відсутність факту реального здійснення господарських операцій позивача із Приватним підприємством «Спецсервіс».

Дослідивши та оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Мединський і К» зареєстроване як юридична особа, включене до ЄДРПОУ за номером 32276975, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 1 квітня 2015 року та зареєстрований як платник податку на додану вартість (далі ПДВ) з 5 травня 2003 року, свідоцтво № 38789664.

З 1 липня по 2 липня 2015 року відповідачем була проведена позапланова невиїзна перевірка позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства при визначені податкових зобов'язань і податкового кредиту в деклараціях з податку на додану вартість за серпень і вересень 2014 року з урахуванням виявлених фактів, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового законодавства щодо відносин з ПП «Спецсервіс» за період з 1 серпня 2014 року по 31 серпня 2014 року, за результатами якої був складений акт від 3 липня 2015 року № 317/05-10-1530/32276975.

За результатами перевірки (висновок акту стор. 26) відповідачем встановлено допущення позивачем порушень податкового законодавства, а саме: відсутність об'єктів оподаткування по відображеним в обліку підприємства за період з 1 серпня 2014 по 30 вересня 2014 року операцій придбання товарів від контрагента ПП «Спецсервіс» за період з 1 вересня по 31 вересня 2014 року, також встановлено порушення пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198 та пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України в результаті чого позивачем завищено податковий кредит на суму 2504141 грн.. у тому числі за серпень 2014 року у розмірі 1810012 грн., за вересень 2014 року у розмірі 694129 грн., з них завищення податкового кредиту за серпень 2014 року у розмірі 1810012 грн., за вересень 2014 року у сумі 694129 грн. внаслідок не підтвердження реальності здійснення операцій постачання товарів, робіт ПП «Спецсервіс» за період з 1 серпня по 31 серпня 2014 року по ланцюгам постачання, та відсутності документального підтвердження їх походження, транспортування і використання у власній господарській діяльності позивача, в результаті чого встановлено заниження позивачем ПДВ всього у сумі 2504141 грн., у тому числі за серпень 2014 року у розмірі 1810012 грн., за вересень у сумі 694129 грн.

За висновками акту перевірки відповідачем було прийняте податкове повідомлення-рiшення вiд 16 липня 2015 року № , яким позивачу збільшено грошове зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 3756211 грн. 50 коп., з яких за основним платежем на суму 2504141 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 1252070 грн. 50 коп. за порушення пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198, пунктів 201.10 статті 201 Податкового кодексу України.

Судом встановлено, що 4 січня 2010 року між позивачем як покупцем та Приватним підприємцем як постачальником був укладений договір поставки № 181/10, відповідно до якого постачальник зобов'язується передати у власність покупця дизельне пальне, бензин, технічний газ та газоподібну продукцію на встановлених умовах, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар. Загальний обсяг придбання бензину марки А-95 підтверджується видатковою накладною від 31 серпня 2015 року № ГОССП0000666 та податковою накладною від 31 серпня 2015 року № 30 на загальну суму 17183 грн. 98 коп., у тому числі ПДВ на суму 2864 грн., між сторонами також складений акт приймання-передачі паливних карток від 31 грудня 2012 року. Придбання товару відображено в бухгалтерському обліку на рахунку 631 «розрахунки з вітчизняними постачальниками», що підтверджується оборотно-сальдовою відомістю. Реальність спірної господарської операції підтверджується наявністю вантажного автомобільного транспорту у позивача, також позивач має ліцензії на внутрішні перевезення пасажирів та вантажів від 13 червня 2013 року серії АД № 062323 та від 27 червня 2015 року ; 573389, про що зазначено на стор. 4 акту перевірки, також позивачем прийняті на роботу водії, що підтверджується витягами з наказів про прийняття на роботу від 13 червня 2014 року, 16 червня 2014 року, 25 червня 2014 року. За позивачем рахується кредиторська заборгованість по розрахункам з ПП «Спецсервіс», про що зазначено й в акті перевірки.

Також, 25 березня 2014 року між позивачем та ПП «Спецсервіс» був укладений договір поставки № ГО0000629, відповідно до якого ПП «Спецсервіс» зобов'язується поставити позивачу окремими партіями фрукти, а саме банани свіжі зелені сорту «Кавендиш» у картонних коробках, а позивач зобов'язується оплатити в порядку та умовах, визначених договором. Згідно з умовами договору позивачем були отримані: шість податкових, видаткових накладних та актів приймання-передачі до них від 28 серпня 2014 року на суму 1665910 грн., у тому числі ПДВ на суму 277651 грн. 67 коп., податкова, видаткова накладна та акт приймання-передачі до них від 28 серпня 2014 року на суму 2498865 грн., у тому числі ПДВ на суму 416477 грн. 50 коп., податкова, видаткова накладна та акт приймання-передачі до них від 29 серпня 2014 року на суму 1420939 грн. 30 коп., у тому числі ПДВ на суму 236823 грн. 22 коп., податкова, видаткова накладна та акт приймання-передачі до них від 29 серпня 2014 року на суму 1092400 грн., у тому числі ПДВ на суму 182066 грн. 67 коп. Придбання товару відображено в бухгалтерському обліку на рахунку 631 «розрахунки з вітчизняними постачальниками», що підтверджується оборотно-сальдовою відомістю. Також факт реального виконання умов договору підтверджується інвентаризаційним описом від 31 серпня 2014 року № 2, відповідно до якого у складському приміщенні за адресою м. Єнакієве, пр. Гірників, 42 була проведена інвентаризація отриманого товару та рахунком на оплату від 28 серпня 2014 року № ГОСП0000248 на суму 15007664 грн. 30 коп., у тому числі ПДВ на суму 2501277 грн. 38 коп. Складське приміщення за адресою м. Єнакієве, пр. Гірників, 42, орендоване позивачем у ТОВ «Дари природи» на підставі договору від 1 квітня 2012 року № 3386-юр. За позивачем рахується кредиторська заборгованість по розрахункам з ПП «Спецсервіс», про що зазначено й в акті перевірки. Мета придбання товару позивачем у ПП «Спецсервіс», а саме подальша реалізація отриманого товару, підтверджується укладеним договором поставки бананів сорту «Кавендиш» між позивачем та Спільним українсько-шведським підприємством у формі повного товариства «Скандик Юг» від 22 серпня 2014 року. 22 липня 2015 року позивачем до Печерського районного управління ГУМВС України в м. Києві була подана заява про зайняття силою незаконними військовими угрупуваннями складських приміщень у м. Єнакієве, пр. Гірників, 42 та товарно-матеріальних цінностей в них. 25 липня 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про кримінальне правопорушення.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року № 996-ХІV (надалі - Закон № 996). Відповідно до статті 1 Закону № 996 господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення; фінансова звітність - бухгалтерська звітність, що містить інформацію про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства за звітний період. Згідно зі статтею 3 Закону № 996 метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства. Частина 2 даної статті передбачає, що бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку. Відповідно до частини 1 статті 9 Закону № 996 підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Згідно з пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до пункту 198.2 статті 198 цього Кодексу датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Долучені до матеріалів справи податкові накладні підтверджують право позивача та правильність формування ним податкового кредиту відповідно до норм Податкового кодексу України.

Як вбачається з акту перевірки, підставою для висновків відповідача щодо відсутності реального характеру господарських операцій, здійснених між позивачем та ПП «Спецсервіс» стали, зокрема, податкова інформація згідно довідки ДПІ у м. Дружківці Головного управління Міндоходів у Донецькій області від 19 січня 2015 року № 6/05-10-1530/31131910 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ПП «Спецсервіс» щодо підтвердження взаємовідносин з платниками податку за період - серпень 2014 року». Суд зазначає, що податкова інформація не є перевіркою господарської діяльності контрагента позивача по взаємовідносинам саме з позивачем. Суд також зазначає, що акти про неможливість проведення зустрічної звірки та податкова інформація не є тим самим, що і результати проведеної зустрічної звірки, які є джерелом отримання податкової інформації, що статтею 83 Податкового кодексу України визначене в якості підстави для висновків під час проведення перевірок. Сама по собі неможливість реалізації контролюючими органами визначеної законодавством компетенції щодо проведення зустрічних звірок чи перевірок не може вважатись доказом вчинення порушень податкового законодавства платником податків. Податкове законодавство України не містить в собі таких підствав для збільшення платнику податків грошового зобовязання з податку на прибуток, як наявність висновку податкового органу щодо ознак фіктивності конрагента.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 67 Господарського кодексу України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов'язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України. Доказів чи доводів того, що позивачем укладені угоди, які суперечать діючому законодавству, відповідачем не наведено. Суд також зазначає, що Податковий кодекс України не ставить в залежність податковий облік (стан) певного платника від інших осіб і фактичної сплати контрагентами податку до бюджету. Питання віднесення певних сум до податкового кредиту поширюється тільки на окремо взятого платника податків і не залежить від розрахунків з бюджетом третіх осіб. Якщо контрагент якимось чином порушив діюче законодавство або не виконав свого зобов'язання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Податковий кодекс України також не зобов'язує платника податків (покупця) перевіряти від яких підприємств та коли отриманий товар, що є предметом договору, платником податків (продавцем).

Вищевказані обставини та докази, які суд оцінює у їх сукупності відповідно до статті 86 КАС України, спростовують посилання відповідача щодо відсутності реального характеру у спірних господарських операціях. Суд також зазначає, що відповідач ґрунтує свої висновки на припущеннях. Жодного доказу, який би підтвердив висновок податкового органу щодо відсутності реального характеру у спірних господарських операціях відповідачем не надано.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач не довів правомірність спірного податкового повідомлення-рішення в порядку частини 2 статті 71 КАС України, внаслідок чого позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини 2 статті 5 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи. Відповідно до частини 1 статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Позивачем сплачений судовий збір у розмірі 56343 грн. 17 коп. платіжним дорученням від 24 грудня 2015 року № 6801.

Керуючись статтями 2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110, 122-143, 151-154, 158, 160, 162, 163, 167, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Мединський і К» до Державної податкової інспекції у м. Дружківці Головного управління ДФС у Донецькій області про скасування податкового повідомлення-рішення від 16 липня 2015 року № на загальну суму 3756211 грн. 50 коп. задовольнити повністю.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Дружківці Головного управління ДФС у Донецькій області від 16 липня 2015 року № , яким збільшене грошове зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 3756211 грн. 50 коп., в тому числі за основним платежем на суму 2504141 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями 1252070 грн. 50 коп.

Стягнути з Державної податкової інспекції у м. Дружківці Головного управління ДФС у Донецькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Мединський і К» витрати по сплаті судового збору у розмірі 56343 грн. 17 коп.

Вступна та резолютивна частини постанови прийняті у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 23 лютого 2016 року. Постанова у повному обсязі складена 26 лютого 2016 року.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Смагар С.В.