Справа № 820/346/16
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2016-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

22 лютого 2016 р. № 820/346/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого - судді: Мар'єнко Л.М.,

при секретарі судового засідання: Ділбарян А.О.,

за участі:

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача: Головного управління МВС України в Харківській області в особі Ліквідаційної комісії - Федоренко Г.П.,

представника третьої особи - Криворучка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, Головного управління Національної поліції в Харківській області, Головного управління МВС України в Харківській області в особі Ліквідаційної комісії, третя особа: Валківський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області, про зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, Головного управління Національної поліції в Харківській області, третя особа: Валківський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області, в якому просить суд: зобов'язати управління інформаційного забезпечення Головного управління національної поліції в Харківській області зняти з обліків управління інформаційного забезпечення інформацію щодо ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1; зобов'язати управління інформаційного забезпечення Головного управління національної поліції в Харківській області видати ОСОБА_1 довідку про відсутність інформації щодо порушення кримінальної справи Валківського РВ міліції; зобов'язати Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області видати ОСОБА_1 закордонний паспорт.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 29.09.2014 року звернувся до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області з метою оформлення закордонного паспорту, проте отримав відмову, з підстав наявності у його відношенні інформації про арешт. Вважав невилучення таких даних бездіяльністю співробітників ГУ МВС України, оскільки затримано його було помилково, до кримінальної відповідальності не притягався, а з моменту арешту пройшов значний час, який взагалі перевищує всі встановлені КК України строки притягнення до кримінальної відповідальності.

Ухвалою суду від 22.02.206 року було залучено до участі у справі в якості другого відповідача Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області в особі Ліквідаційної комісії.

В обґрунтування заперечень на позов представник відповідача - Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області в особі Ліквідаційної комісії вказав, що згідно з п.п. "В" п. 11.1 Інструкції, затвердженої наказом №823/188 від 23.08.2002 року, з оперативно-довідкових картотек ДІТ при МВС та територіальних УОІ-ВОІ вилучаються облікові документи на осіб, притягнутих до кримінальної відповідальності як обвинувачені, кримінальні справи стосовно яких припинені на стадії досудового слідства на підставі реабілітації або відносно яких судом прийнято виправдувальний вирок. Знімаються з обліку облікові документи за терміном зберігання після відбування покарання. Всі процесуальні дії, що стосуються розслідування кримінальних справ, які приймаються посадовими особами, обліковуються УІЗ на підставі наданих процесуальних рішень. А тому, в діях УІЗ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області не має порушень чинного законодавства. Самостійно вносити зміни в облікові документі або їх вилучати відносно позивача УІЗ не має права. Відповідні зміни можливо внести тільки після отримання відповідних облікових та статистичних документів від органу досудового слідства, прокурора або суду. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, посилаючись на доводи, викладені в позовній заяві, просив позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача - Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області в особі Ліквідаційної комісії, проти позову заперечував з огляду на позицію, викладену в письмових запереченнях, просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Представник третьої особи не заперечував проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині зобов'язати зняти з обліків управління інформаційного забезпечення, інформацію щодо ОСОБА_1.

Представники відповідачів - Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, Головного управління Національної поліції в Харківській області, у судове засідання не прибули, належним чином повідомлялись про дату, час та місце розгляду, про причини неявки суд не повідомили, заяв щодо розгляду справи без їх участі не надали.

Суд, на підставі ст. 128 КАС України, вважає за можливе розглянути дану справу без участі представників відповідачів - Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, Головного управління Національної поліції в Харківській області.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача - Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області в особі Ліквідаційної комісії, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що 29.09.2014 року позивач звернувся до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області з заявою про видачу закордонного паспорту.

За результатами розгляду заяви, міграційний орган висновком від 20.10.2014 року тимчасово відмовив ОСОБА_1 у видачі паспорту громадянина України для виїзду за кордон.

При цьому, така відмова ґрунтувалась на приписах п.3 ст.6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" за наявності відносно позивача інформації УІЗ при ГУ МВС України в Харківській області, щодо того, що " ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є особою, яку 03.03.1993 року було заарештовано Валківським РВ УМВС України в Харківській області за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 140, ч.3 ст.81, ч.3 ст. 17-81 КК України. Згідно постанови слідчого Валківського РВ УМВС України в Харківській області від 23.03.1993 року, керуючись ст.ст. 130, 156 КПК України запобіжний захід змінено на підписку про невиїзд. Звільнено з під варти 23.03.1993 року. Остаточного рішення до управління інформаційного забезпечення не надходило" ( а.с.8).

Дана інформація також підтверджується листом управління інформаційного забезпечення Головного управління Національної поліції у Харківській області від 21.01.2016 року № 15-34 ( а.с.11).

Таким чином відмовлено позивачу у видачі закордонного паспорту було до закінчення провадження у справі.

Позивач пояснив суду, що жодного разу він не був визнаний підозрюваним або обвинуваченим, не знаходився у розшуку, по відношенню до нього не було винесено обвинувальний вирок.

На підтвердження факту відсутності притягнення позивача до кримінальної відповідальності, ОСОБА_1 до ГУ ДМС в Харківській області було надано листи Валківського РВ ГУМВС України в Харківській області від 27.03.2015 року № 73/К-6, стосовно неможливості встановлення, яке було прийнято рішення по кримінальній справі відносно позивача, оскільки строк зберігання відповідних книг обліку складає три роки та від 06.10.2015 року № 73/10616, стосовно того, що встановити номер кримінальної справи та прийняте рішення не вбачається можливим, так як дані за 1993 рік ( коли було заарештовано позивача) містились у відповідному журналі єдиного обліку злочинів, кримінальних справ, який знищено згідно акту 12.02.2008 року за закінченням строків зберігання. При цьому повідомлено, що згідно наказу МВС № 823-188 від 2002 року, особа знімається з обліку, після відбування покарання або при наявності процесуального документа ( а.с.9-10).

Крім того, у судовому засіданні позивач вказав, що давність притягнення до кримінальної відповідальності відповідно до ст. 49 Кримінального кодексу України, навіть за особливо тяжкі злочини, становить п'ятнадцять років, а з моменту його затримання та на даний час спливло 22 роки, проте відповідна інформація з баз даних видалена не була, що порушує його конституційні права на честь і гідність, що потребує судового захисту.

По суті спірних правовідносин суд зазначає, що такі регулюються Інструкцією Державного департаменту з питань виконання покарань, про порядок формування, ведення та використання оперативно-довідкового і дактилоскопічного обліку в органах внутрішніх справ та органах (установах) кримінально-виконавчої системи України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ від 23.08.2002 року №823/188 ( надалі - Інструкція), Конституцією України, "Про інформацію", Кримінальним кодексом УРСР в редакції від 1960 року ( чинний, на час арешту позивача), міжнародні договори у сфері обміну інформацією, які набрали чинності в установленому порядку.

Згідно ст.3 Конституції України, людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Згідно зі ст.2 Закону України "Про інформацію", основними принципами інформаційних відносин є достовірність і повнота інформації.

Крім того, ч. 1 ст.5 Закону України "Про інформацію" передбачено, що кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

У відповідності до ч.2 ст.7 Закону України "Про інформацію" встановлено, що суб'єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію.

Статтею 9 Закону України "Про інформацію" передбачено, що основними видами інформаційної діяльності є створення, збирання, одержання, зберігання, використання, поширення, охорона та захист інформації.

Відповідно до ст.17 КК УРСР ( 1960 року), замахом на злочин визнається умисна дія, безпосередньо спрямована на вчинення злочину, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від волі винного. Покарання за готування до злочину і за замах на злочин призначається за законом, який передбачає відповідальність за даний злочин.

Згідно з ч.3 ст. 81 КК УРСР ( 1960 року), таємне викрадення державного або колективного майна (крадіжка) з проникненням у приміщення чи інше сховище - карається позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з конфіскацією майна або без конфіскації.

Відповідно до ч.2 ст. 140 КК УРСР ( 1960 року), таємне викрадення індивідуального майна громадян (крадіжка) - що завдала значної шкоди потерпілому, а так само вчинена за попереднім зговором групою осіб або повторно, - карається позбавленням волі на строк до семи років з конфіскацією майна або без конфіскації або виправними роботами на строк від одного року до двох років з конфіскацією майна чи без такої.

Відповідно до ст.48 КК УРСР ( 1960 року) особу не може бути притягнуто до кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину минули такі строки: 1) один рік з дня вчинення будь-якого з злочинів, передбачених статтями 106 і 125 частина 1, або злочину, за який згідно з законом може бути призначено покарання не більш суворе, ніж виправні роботи або направлення в дисциплінарний батальйон; 2) три роки з дня вчинення злочину, за який згідно з законом можуть бути призначені позбавлення волі на строк не більше двох років (крім злочинів, передбачених статтями, які вказані в пункті 1 цієї статті); 3) п'ять років з дня вчинення злочину, за який згідно з законом може бути призначено позбавлення волі на строк не більше п'яти років; 4) десять років з дня вчинення злочину, за який згідно з законом може бути призначено більш суворе покарання, ніж позбавлення волі строком на п'ять років. Перебіг давності переривається, якщо до скінчення зазначених у законі строків особа вчинить новий злочин, за який згідно з законом може бути призначено позбавлення волі на строк більше двох років. Обчислення давності в цьому разі починається з моменту вчинення нового злочину.

Відповідно до пп. "В" п.11.1 Інструкції, з оперативно-довідкових картотек ДІТ при МВС та територіальних УОІ-ВОІ вилучаються: облікові документи на осіб, притягнутих до кримінальної відповідальності як обвинувачені, кримінальні справи стосовно яких припинені на стадії досудового слідства на підставі реабілітації або відносно яких судом прийнято виправдувальний вирок.

Пунктом 4 визначено порядок складання облікових і коригувальних документів, терміни їх направлення до облікових підрозділів органів внутрішніх справ України.

У відповідності до п.4.1 облікові і коригувальні матеріали направляються до УОІ-ВОІ: слідчими органів внутрішніх справ, прокуратури, Служби безпеки, у провадженні яких знаходяться кримінальні справи або протокольні матеріали на осіб, які притягаються до кримінальної відповідальності і щодо яких запобіжний захід у вигляді взяття під варту не обирався, - один примірник алфавітної картки форми 1 не пізніше 3 діб після винесення постанови: а) про притягнення як обвинуваченого; б) про закриття кримінальної справи відповідно до статей 22, 44 - 49, 97 КК України.

Відповідно до п.п "в" п 6.1 передбачено, що з метою контролю за надходженням рішень органів слідства, дізнання і судів у кримінальних справах із других примірників алфавітних карток форми 1 і дактилоскопічних карт на заарештованих утворюються контрольні картотеки (окремо по кожному із слідчих ізоляторів). З метою контролю за надходженням рішень органів слідства, дізнання і судів у кримінальних справах із других примірників алфавітних карток форми 1 і дактилоскопічних карт на заарештованих утворюються контрольні картотеки (окремо по кожному із слідчих ізоляторів). Щодо осіб, притягнутих як обвинувачені без обрання запобіжного заходу - тримання під вартою, контроль здійснюється за єдиними журналами обліку кримінальних справ і осіб, що вчинили злочини.

Пунктом 7.1. передбачено, що з метою забезпечення повноти подання і якості оформлення обліково-реєстраційних документів здійснюється постійний контроль за належною фіксацією в них інформації про об'єкти обліку.

Управління (відділи) оперативної інформації використовують такі форми контролю за повнотою і достовірністю облікових документів: - ведення контрольних картотек на осіб, щодо яких запобіжним заходом обрано взяття під варту (по кожному СІЗО, тюрмі, УВП окремо); приймання від слідчих та дізнавачів правоохоронних органів, перелічених у пункті 4.1, статистичних карток на осіб, які скоїли злочини (форма 2), та на злочини, за вчинення яких особам пред'явлено обвинувачення (форма 4), - здійснюється за наявності алфавітних карток ф.1 (додаток 1) на цих осіб; проведення звірень з обліками зацікавлених служб не рідше одного разу на рік.

Розглядом справи встановлено, що відповідні бази даних до Головного управління Національної поліції в Харківській області з ГУ МВС України в Харківській області наразі не передані

З урахуванням викладеного вище, суд дійшов висновку про порушення прав позивача, які виразились у наявності стосовно ОСОБА_1 інформації про його облік в УІЗ ГУМВС України в Харківській області, а саме: " ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є особою, яку 03.03.1993 року було заарештовано Валківським РВ УМВС України в Харківській області за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 140, ч.3 ст.81, ч.3 ст. 17-81 КК України. Згідно постанови слідчого Валківського РВ УМВС України в Харківській області від 23.03.1993 року, керуючись ст.ст. 130, 156 КПК України запобіжний захід змінено на підписку про невиїзд. Звільнено з під варти 23.03.1993 року. Остаточного рішення до управління інформаційного забезпечення не надходило".

Поряд із тим, суд зазначає, що підставами для поставлення на облік осіб, які засуджені або притягаються до кримінальної відповідальності, оголошені в розшук, затримані за підозрою в занятті бродяжництвом: а) постанова про притягнення як обвинувачуваного; б) вирок суду; в) санкціоновані прокурором протоколи, складені відповідно до статті 426 КПК України; г) постанова про заведення оперативно-розшукової справи; ґ) постанова про затримання особи, яка підозрюється в занятті бродяжництвом.

В оперативно-довідкових картотеках (банках даних) ДІТ при МВС і територіальних УОІ-ВОІ облікові документи зберігаються незалежно від погашення або зняття судимості. В оперативно-довідкових картотеках облікові документи зберігаються постійно:

а) на засуджених за злочини проти основ національної безпеки України, проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку;

б) на засуджених до довічного позбавлення волі (у тому числі тих, хто раніше був засуджений до смертної кари);

в) на осіб, померлих у місцях позбавлення волі та під час слідства;

г) на осіб, що стали жертвами політичних репресій.

Як встановлено в ході судового розгляду, з моменту арешту позивача минуло 22 роки, вся облікова інформація знищена у зв'язку із закінченням терміну зберігання.

Водночас варто зауважити, що "Інструкцією про порядок формування, ведення та використання оперативно-довідкового і дактилоскопічного обліку в органах внутрішніх справ та органах (установах) кримінально-виконавчої системи України" не визначений термін зберігання інформації, який сплив у спірних відносинах.

Тому, в такому випадку, суд вважає, що необхідно застосовувати загальні положення Кримінального кодексу України від 05.04.2001 року (із змінами та доповненнями).

В ст.49 Кримінального кодексу України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

1) два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;

2) три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі;

3) п'ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості;

4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину;

5) п'ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Враховуючи наведене, суд зазначає,що поновлення прав позивача можливе шляхом вилучення з оперативно - довідкових картотек облікових документів, відомості щодо арешту позивача у зв'язку із закінченням строку їх зберігання.

Відповідно до ч.2 ст.11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Таким чином, оскільки розглядом справи доведено, що наявність відносно ОСОБА_1 облікової інформації в УІЗ порушує його права, водночас відповідні бази даних до Головного управління Національної поліції в Харківській області з ГУ МВС України в Харківській області наразі не передані, а саме ГУ МВС України в Харківській області знаходиться у стані ліквідації, суд, з метою повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, виходить за межі позовних вимог та зобов'язує управління інформаційного забезпечення Головного управління МВС України в Харківській області в особі Ліквідаційної комісії, зняти з обліків управління інформаційного забезпечення наступну інформацію щодо ОСОБА_1, а саме:

" ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є особою, яку 03.03.1993 року було заарештовано Валківським РВ УМВС України в Харківській області за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 140, ч.3 ст.81, ч.3 ст. 17-81 КК України. Згідно постанови слідчого Валківського РВ УМВС України в Харківській області від 23.03.1993 року, керуючись ст.ст. 130, 156 КПК України запобіжний захід змінено на підписку про невиїзд. Звільнено з під варти 23.03.1993 року. Остаточного рішення до управління інформаційного забезпечення не надходило".

Щодо решти позовних вимог, у їх задоволенні суд відмовляє, оскільки такі спрямовані на майбутнє. При цьому з набранням законної сили судовим рішенням по даній справі в частині зобов'язання управління інформаційного забезпечення Головного управління МВС України в Харківській області в особі Ліквідаційної комісії, зняти з обліків управління інформаційного забезпечення інформацію щодо ОСОБА_1, у суду не має підстав вважати, що в подальшому відповідачами буде відмовлено у видачі довідки про відсутність інформації щодо порушення кримінальної справи Валківського РВ міліції та закордонного паспорту.

Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 128, 160-163, 167, 186, 254 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, Головного управління Національної поліції в Харківській області, Головного управління МВС України в Харківській області в особі Ліквідаційної комісії, третя особа: Валківський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області, про зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Зобов'язати управління інформаційного забезпечення Головного управління МВС України в Харківській області в особі Ліквідаційної комісії, зняти з обліків управління інформаційного забезпечення наступну інформацію щодо ОСОБА_1, а саме:

" ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є особою, яку 03.03.1993 року було заарештовано Валківським РВ УМВС України в Харківській області за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 140, ч.3 ст.81, ч.3 ст. 17-81 КК України. Згідно постанови слідчого Валківського РВ УМВС України в Харківській області від 23.03.1993 року, керуючись ст.ст. 130, 156 КПК України запобіжний захід змінено на підписку про невиїзд. Звільнено з під варти 23.03.1993 року. Остаточного рішення до управління інформаційного забезпечення не надходило".

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 26 лютого 2016 року.

Суддя Мар'єнко Л.М.