Справа № П/811/2815/15
Суддя: О.В. Кравчук
Дата ухвалення: 2016-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2016 року Справа № П/811/2815/15

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кравчук О.В. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

до відповідача - Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області

про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області (далі - відповідач), у якому, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №000480171 від 15 січня 2013 року в частині нарахування грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 557287,00 грн за основним платежем та 135139,26 - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що за результатами документальної планової перевірки ФОП ОСОБА_1, податковим органом неправомірно встановлено порушення позивачем приписів Податкового кодексу України в частині формування податкового кредиту за податковими накладними, виписаними понад 365-денний сторк, передбачений пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України. Відтак, на думку позивача, податкове повідомлення-рішення №000480171 від 15 січня 2013 року в частині нарахування грошового зобов'язання з податку на додану вартість за в сумі 557287,00 грн за основним платежем та 135139,26 - за штрафними (фінансовими) санкціями підлягає скасуванню.

Відповідач позовних вимог не визнав та наголосив, що подавши до контролюючого органу декларації з ПДВ за липень, жовтень, листопад, грудень 2010 року та травень 2011 року у 2012 році, позивач безпідставно сформував податковий кредит за рахунок отриманих податкових накладних, по яких минув передбачений пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України строк (Т.1, а.с.55-56).

З огляду на подання представниками позивача і відповідача клопотань про розгляд справи без їх участі, на підставі частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглянув адміністративну справу у порядку письмового провадження (Т.1, а.с. 53, Т.3, а.с.77).

Розглянувши у письмовому провадженні подані представником позивача і представником відповідача документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно і неупереджено оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 зареєстрований 16 лютого 1995 року виконавчим комітетом Кіровоградської міської ради як фізична особа-підприємець та з того часу перебуває на обліку у Кіровоградській ОДПІ як платник податків.

У період з 10 по 21 грудня 2012 року посадовими особами Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції була проведена планова виїзна перевірка фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період з 01 липня 2010 року по 31 грудня 2011 року.

За результатами перевірки податковим органом було складено Акт документальної планової перевірки від 28 грудня 2012 року №738/17-1/НОМЕР_1, згідно якого контролюючий орган дійшов висновку про порушення позивачем: пунктів 185.1, 187.1 статті 187, пунктів 198.1, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України № 2255-VІ від 02.12.2010 року в частині завищення сум податкового кредиту по податку на додану вартість на загальну суму 562 017,61 грн. (Т.1,а.с.7-44)

На підставі висновків вказаного Акта перевірки від 28 грудня 2012 року №738/17-1/НОМЕР_1, податковим органом було винесено податкове повідомлення-рішення №000480171 від 15 січня 2013 року, яким позивачеві збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 697164,32 грн. (із них за основним платежем - 562 017,61 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 135 146,71 грн.) (Т.1,а.с.5).

Як вбачається з матеріалів справи, спірне податкове повідомлення-рішення в частині, що оскаржується позивачем (557287,00 грн - за основним зобов'язанням та 135139,26 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями, базується на висновках Акту перевірки про завищення позивачем податкового кредиту сум ПДВ в результаті формування такого кредиту з ПДВ за рахунок отриманих податкових накладних, по яких минув встановлений Податковим кодексом України термін - 365 календарних днів з дати їх виписки постачальником.

Судом встановлені такі обставини, що передували винесенню оскарженого податкового повідомлення-рішення.

08 грудня 2012 року ФОП ОСОБА_1 до контролюючого органу подана в електронному вигляді податкова декларація з ПДВ № за липень 2010 року, у рядку 17 якої відображено податковий кредит на суму 74049 грн. (Т.3,а.с.80-89).

З доданого до такої звітності реєстру виданих та отриманих податкових накладних, вбачається, що у вказаномі періоді податковий кредит сформований ФОП ОСОБА_1 за податковими накладними, отриманими у липні 2010 року .

Податкову декларацію з ПДВ № за жовтень 2010 року позивач подав 28 березня 2012 року, що посвідчується відповідною квитанцією контролюючого органу про отримання такої декларації (Т.1,а.с.181-185;Т.3,а.с.89-94).

У вказаному звітному періоді позивачем сформовано податковий кредит на підставі податкових накладних, отриманих у жовтні 2010 року, на суму 164234,42 грн. (Т.1,а.с.181-188).

Так само, податкова декларація з ПДВ № за листопад 2010 року позивачем подана до контролюючого органу 28 березня 2012 року, (Т.2,а.с.44-51;Т.3,а.с.92-94).

Податковий кредит у вказаному періоді сформований ФОП ОСОБА_1 за податковими накладними, виписаними у листопаді 2010 року на суму 132794,91 грн. (Т.2,а.с.44-51).

Того ж дня - 28 березня 2012 року - позивачем скеровано до податкового органу податкову декларацію з ПДВ № за грудень 2010 року.

У такій звітності ФОП ОСОБА_1 відображено податковий кредит на суму 169474,80 грн за податковими накладними, отриманими у грудні 2010 року (Т.2, а.с.150-158;Т.3, а.с.95-98).

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з такого.

Статтею 49 Податкового кодексу України визначено, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків.

Положеннями статті 203 Податкового кодексу України унормовано, що податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Відповідно до пункту 49.8. статті 49 Податкового кодексу України прийняття податкової декларації є обов'язком органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

В силу вимог пункту 49.9 статті 49 Податкового кодексу України, за умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання органом державної податкової служби.

Згідно з приписами підпункту 49.11 пункту 49.1 статті 49 Податкового кодексу України в разі подання платником податків до органу державної податкової служби податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, такий орган державної податкової служби зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови: у разі отримання такої декларації, надісланої поштою або засобами електронного зв'язку, - протягом п'яти робочих днів з дня її отримання; у разі отримання такої декларації особисто від платника податку або його представника - протягом трьох робочих днів з дня її отримання.

Матеріалами справи підтверджений факт прийняття податковим органом поданих позивачем декларацій: за липень 2010 року - 08 грудня 2012 року, за жовтень, листопад, грудень 2010 року - 28 березня 2012 року (Т.2, а.с. 85, 89, 92, 95).

Відповідно до підпункту «а» пункту 198.1. статті 198 Податкового кодексу України (тут і далі - у редакції, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин) право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

В силу пункту 198.2. названої статті датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України до складу податкового кредиту підлягають включенню суми сплаченого (нарахованого) податку, що підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами).

При цьому, згідно з абзацом третім пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складання податкової накладної.

Отже, віднесення податкової накладної до податкового кредиту має визначатись виходячи з дати початку періоду, на який припадає таке віднесення ПДВ по відповідній, належним чином складеній податковій накладній.

При цьому суд наголошує, що станом на час виписки спірних податкових накладних Закон України «Про податок на додану вартість» не обмежував платника у строках формування податкового кредиту за отриманими від постачальників податковими накладними.

За таких умов суд вважає помилковою позицію відповідача про те, що датою віднесення податкової накладної до складу податкового кредиту слід вважати дату подання ФОП ОСОБА_1 декларації з ПДВ до податкового органу, оскільки дата декларування податкового кредиту та дата його формування не є тотожними поняттями.

Відповідно, різняться правові наслідки несвоєчасного подання податкової декларації та несвоєчасного включення до податкової звітності податкових накладних, виписаних контрагентами-постачальниками.

Натомість відповідач, помилково ототожнивши несвоєчасне подання позивачем декларації з ПДВ за липень, жовтень, листопад та грудень 2010 року із несвоєчасним формуванням позивачем податкового кредиту за податковими накладними, виписаними у ті ж самі періоди, протиправно донарахував ФОП ОСОБА_1 податкові зобов'язання з ПДВ на суму 557287,00 грн.

Викладене узгоджується з позицією Вищого адміністратвного суду України, відображеною в Ухвалі від 22 червня 2015 року по справі К/800/61827/14 .

Встановлений судом факт правомірності формування позивачем податкового кредиту за липень, жовтень, листопад та грудень 2010 року у спірних правовідносинах дає підстави для висновку суду про протиправне нарахування ФОП ОСОБА_1 штрафних санкцій на суму 135138,26 грн податковим повідомленням-рішенням №000480171 (Т.1, а.с. 6).

Водночас, суд не може погодитись із доводами позивача щодо протиправного нарахування йому податкових зобов'язань з ПДВ за травень 2011 року в сумі 16734,00 грн за основним платежем та 1,00 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями (Т. 1, а.с. 6, 36).

Так, 20 червня 2011 року ФОП ОСОБА_1 подав до податкового органу податкову декларацію з ПДВ за травень 2011 року, у рядку 17 якої (податковий кредит) зазначив « 0».

Проте, 29 березня 2012 року позивачем було відкориговано такий показник шляхом подання уточнюючого розрахунку із зазначенням у рядку 17 декларації суми 6331 грн.

Крім того, 31 травня 2012 року, подавши наступний уточнюючий розрахунок до декларації за травень 2011 року, позивач збільшив показник рядка 17 декларації з ПДВ на 16734,00 грн, у додатку 5 до такого розрахунку вказавши операції з придбання з податком на додану вартість, які надають право на формування податкового кредиту (Т.3,а.с.17-23).

Вбачається, що до такого розрахунку були включені податкові накладні, виписані позивачеві постачальниками у період з 06 по 18 травня 2011 року (Т3, а.с. 24-35).

Вважаючи, що у такий спосіб позивач сформував податковий кредит за податковими накладними, складеними понад 365 календарних днів тому, відповідач наголошує на порушенні ФОП ОСОБА_1 вимог пункту 198.6 Податкового кодексу України.

Суд зазначає, що відповідно до пункту 50.1 статті 50 Податкового кодексу України, у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу (тобто 1095 календарних днів) платник податків самостійно виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

З аналізу норм чинного законодавства убачається, що подання уточнюючого розрахунку є правом платника податків відкоригувати вже існуючі податкові зобов'язання чи податковий кредит у строк до 1095-ти днів.

Суд наголошує, що позивачем не надано доказів відображення у реєстрі виданих та отриманих податкових накладних як додатку до первинно поданої декларації за травень 2011 року податкових накладних, складених у цьому ж періоді. Отже, у даному випадку мало місце не виправлення помилок у раніше поданій декларації, а фактичне перенесення у часі реалізації права на податковий кредит за податковими накладними, виписаними понад 365 днів тому.

За таких умов, керуючись частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №000480171 в частині, якою позивачеві донараховані податкові зобов'язання з ПДВ на суму 16734,00 грн за основним зобов'язанням та 1,00 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями.

На підставі частин першої, третьої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням чинних на час звернення позивача до суду з даним позовом положень частин другої, третьої статті 4 Закону України «Про судовий збір» здійснені позивачем судові витрати (сплачений при поданні адміністративного позову до суду судовий збір) присуджуються ФОП ОСОБА_1 відповідно до задоволених позовних вимог за рахунок бюджетних асигнувань Кіровоградської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області (Т.1, а.с. 2).

Керуючись статтями 2, 17, 71, 86, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №000480171 від 15 січня 2013 року в частині нарахування фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 675691,26 грн. (із них за основним платежем - 540553,00 грн. та 135138,26 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями).

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Присудити фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 475,50 грн. (чотириста сімдесят п'ять гривень, п'ятдесят копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Кіровоградської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області.

Постанова суду набирає законної сили у порядку, встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Кіровоградський окружний адміністративний суд в десятиденний строк з дня отримання копії цієї постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду О.В. Кравчук