Справа № 825/271/16
Суддя: Д'яков В.І.
Дата ухвалення: 2016-02-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

24 лютого 2016 року Чернігів Справа № 825/271/16

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді - Д'якова В.І.,

за участю секретаря - Воєдило Л.П.,

представника відповідача - Кашиної С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові справу за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «А/Т тютюнова компанія «В.А.Т.-Прилуки» до Митного поста «Прилуки» Чернігівської митниці ДФС, Чернігівської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішень та скасування карток відмови, -

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство «А/Т тютюнова компанія «В.А.Т.-Прилуки» (далі - ПрАТ «А/Т тютюнова компанія «В.А.Т.-Прилуки») звернулось до суду з адміністративним позовом до Митного поста «Прилуки» Чернігівської митниці ДФС, Чернігівської митниці ДФС, в якому просить суд визнати протиправними та скасувати рішення митного поста «Прилуки» Чернігівської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №102040000/2015/000236/1 від 02.09.2015; №102040000/2015/000260/2 від 01.10.2015; №102040000/2015/000261/2 від 01.10.2015; №102040000/2015/000277/2 від 27.10.2015; №102040000/2015/000286/2 від 10.11.2015; №102040000/2015/000327/2 від 21.12.2015; №102040000/2015/000329/2 від 24.12.2015; №102040000/2015/000330/2 від 24.12.2015; №102040000/2015/000331/2 від 28.12.2015 та скасувати картки відмови в прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №102040000/2015/05240; №102040000/2015/05264; №102040000/2015/05265; №102040000/2015/05281; №102040000/2015/05290; №102040000/2015/05331; №102040000/2015/05333; №102040000/2015/05334; №102040000/2015/05335.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач не скористався повноваженнями, наданими йому митним законодавством з метою перевірки правильності визначення позивачем митної вартості товару, натомість, в порушення вимог закону, без належного обґрунтування підстав, відмовив у митному оформленні товарів за заявленою позивачем митною вартістю. Для підтвердження заявленої митної вартості товару позивачем подано відповідачу належні документи, передбачені ст.53 Митного кодексу України. Такі документи ідентифікують оцінюваний товар та містять достовірні дані, що піддаються обчисленню, підтверджують ціну товару, яка підлягає сплаті продавцю, тобто підтверджують митну вартість товарів за ціною договору згідно вимогам чинного законодавства, а тому відповідачем необґрунтовано відмовлено в застосуванні першого методу визначення митної вартості за ціною договору (контракту). Серед таких документів відсутні будь-які розбіжності та відповідач не мав до них жодних зауважень. При цьому, зміст спірних рішень не відповідає вимогам ч.2 ст.55 Митного кодексу України, в них відсутнє належне обґрунтування коригування митної вартості, а вказані відповідачем підстави суперечать ч.6 ст.54 Митного кодексу України та не стосуються основних документів та відомостей, які містять числові значення митної вартості. Тому, відповідачем необґрунтовано та протиправно відмовлено в застосуванні першого методу визначення митної вартості за ціною договору (контракту) та скориговано заявлену митну вартість.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, надіслав на адресу заяву в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, з підстав, що викладені в позовній заяві та письмових поясненнях.

Представник Чернігівської митниці в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог, з огляду на їх безпідставність та надані до суду письмові заперечення. Стверджує, що оскаржувані рішення про коригування митної вартості та картки відмови прийняті митним органом правомірно, з дотриманням положень статей 54, 55 Митного кодексу України.

Представник відповідача - Митного посту «Прилуки» Чернігівської митниці ДФС України в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Заслухавши пояснення представника Чернігівської митниці, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

На підставі Контракту № 14/02 від 13.05.2013, укладеного з Essentra Filters Products Limited, позивач імпортує фільтропалички, для виробництва сигарет, в кількості та асортименті, що визначаються в додатках до Контракту (п. 1.1. Контракту).

Відповідно до п. 1.1. та п. 5.1. Контракту поставки товару здійснювалися на умовах DAP, Прилуки, Україна, склад покупця (Інкотермс 2010).

Пунктом 6.1. Контракту (в редакції, що викладена в Додатковому договорі № 1 від 17.07.2013) передбачено, що оплата товару проводиться шляхом банківського переказу після митного оформлення товару в Україні протягом 30 днів з дня розмитнення. Ціна та кількість товару розуміється як DAP, Прилуки, Україна, склад покупця (Інкотермс 2010) (п. 3.1. Контракту).

На підставі додатків № 11 від 11.03.2015 до Контракту, позивач в період з вересня по грудень 2015 року (включно) імпортував фільтропалички для виробництва сигарет (трубки з волокон ацетату целюлози з вкрапленням активованого вугілля, вкриті сигаретним папером), потрійні вугільні фільтропалички з повітряною камерою, діаметром 7,70 мм. (надалі - «товар»), а саме:

- 1 поставка від 02.09.2015, загальною вартістю 83236,7300 фунтів стерлінгів, партії товару: № ТРВ056907 - 2263,200 тис. шт.; № ТРВ052984 - 2640,400 тис. шт.; № ТРВ054555 - 15658,00 тис. шт.;

- 2 поставка від 30.09.2015, загальною вартістю 83180,1500 фунтів стерлінгів, партії товару: № ТРВ056907 - 2263,200 тис. шт.; № ТРВ052984 - 8298,400 тис. шт.;

- 3 поставка від 01.10.2015, загальною вартістю 82380,4800 фунтів стерлінгів, партія №ТРВ054555 - 10561,60 тис. шт.;

- 4 поставка від 26.10.2015, загальною вартістю 164655,3400 фунтів стерлінгів, партії товару: № ТРВ052984 - 10561,600 тис. шт.; № ТРВ054555 - 10561,600 тис. шт.;

- 5 поставка від 10.11.2015, загальною вартістю 82333,3300 фунтів стерлінгів, партії товару: № ТРВ052984 - 4715,000 тис. шт.; № ТРВ054555 - 5846,600 тис. шт.;

- 6 поставка від 21.12.2015, загальною вартістю 82355,9600 фунтів стерлінгів, партії товару: № ТРВ052984 - 2451,800 тис. шт.; № ТРВ054555 - 8109,800 тис. шт.;

- 7 поставка від 24.12.2015, загальною вартістю 82380,4800 фунтів стерлінгів, партія №ТРВ054555 - 10561,600 тис. шт.;

- 8 поставка від 24.12.2015 загальною вартістю 82274,8600 фунтів стерлінгів, партія №ТРВ052984 - 10561,600 тис. шт.;

- 9 поставка від 28.12.2015, загальною вартістю 165537,9900 фунтів стерлінгів, партії товару: № ТРВ056907 - 2263,200 тис. шт.; № ТРВ054555 - 8298,400 тис. шт.

Митна вартість товару визначена позивачем за основним методом - за ціною контракту (вартістю операції), яка становить: партія № ТРВ056907 - 8,19 фунтів стерлінгів за тис. шт.; партія № ТРВ052984 - 7,79 фунтів стерлінгів за тис. шт.; партія № ТРВ054555 - 7,8 фунтів стерлінгів за тис. шт.

Після прибуття вказаних товарів на митну територію України позивач звернувся до Митного поста «Прилуки» Чернігівської митниці ДФС для здійснення митного оформлення імпорту та надав разом з митними деклараціями наступні документи: зовнішньоекономічний контракт № 14/02 від 13.05.2013 та додаткові договори до нього № 1 від 17.07.2013, № 2 від 14.10.2013, № 4 від 01.10.2014; додаток № 11 від 11.03.2015; рахунки-фактури (інвойси) з перекладом; ліцензія на виробництво тютюнових виробів № 508 від 21.03.2011; інші додаткові документи, що супроводжували поставку товару: міжнародні автомобільні накладні (СМК), сертифікати про походження товару, пакувальні листи, документи фітосанітарного, радіологічного контролю.

Крім того, по 1 поставці позивачем додатково було подано: експертний висновок Чернігівської регіональної торгово-промислової палати від 17.06.2015 №ПК-72 про підтвердження контрактних цін на товар; прайс-лист від 17.06.2015, копію митної декларації країни відправлення.

Також шляхом направлення електронних повідомлень, для визначення митним органом митної вартості за ціною договору (контракту) відповідач запропонував по поставкам 2-9 надати додатково: виписку з бухгалтерської документації, відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 53 МК України; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, відповідно до п. 8 ч. 3 ст. 53 МК України, прайс-листи, каталоги, прейскуранти виробника товару, відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 53 МК України. А по поставкам 6-9 - копію митної декларації країни відправлення, відповідно до вимог п.7 ч.3 ст. 53 МК України.

Вказані документи були надані відповідачу.

По кожному випадку поставки позивач отримав електронні повідомлення від відповідача, в яких повідомлялося про причини, за яких заявлена митна вартість не може бути визнана. Такими причинами зазначено: копії митних декларацій країни відправлення не містить повної інформації про товари; в прайс-листі відсутній повний опис товару та інформація щодо одиниці виміру; експертний висновок не містить посилань щодо використаних джерел отримання інформації, включаючи і джерела Інтернет ресурсів, вартісних показників сировинних матеріалів, виробничих витрат та інших вартісних складових на задекларований товар. При проведенні експертного дослідження експертом використовувалась цінова інформація з прайс-листа продавця, що не дає змоги в повній мірі проаналізувати ціноутворення товарів, що імпортуються на митну територію України. Зазначений висновок взяти до уваги неможливо, оскільки перевірити достовірність цінової інформації у цьому висновку не має можливості; надані документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості та не дають можливості здійснити розрахунки на основі об'єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

Дослідивши надані митниці документи, відповідачем були оформлені картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №102040000/2015/05240; №102040000/2015/05264; №102040000/2015/05265; №102040000/2015/05281; №102040000/2015/05290; №102040000/2015/05331; №102040000/2015/05333; №102040000/2015/05334; №102040000/2015/05335 та ухвалені рішення про коригування митної вартості товарів №102040000/2015/000236/1 від 02.09.2015; №102040000/2015/000260/2 від 01.10.2015; №102040000/2015/000261/2 від 01.10.2015; №102040000/2015/000277/2 від 27.10.2015; №102040000/2015/000286/2 від 10.11.2015; №102040000/2015/000327/2 від 21.12.2015; №102040000/2015/000329/2 від 24.12.2015; №102040000/2015/000330/2 від 24.12.2015; №102040000/2015/000331/2 від 28.12.2015

Не погоджуючись з вищезазначеними рішеннями, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Нормативно-правовим актом, яким врегульовані спірні правовідносини є Митний кодекс України від 13.03.2012 №4495-VI (далі - МК України).

Відповідно до ст.49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із ст.52 вказаного Кодексу, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до ч.1 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій ст.52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Тобто, частиною 3 ст.53 МК України встановлено обов'язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з положенням ч.4 ст.53 МК України у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) визначені в ній документи.

Відповідно до ч.1 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Частиною 4 ст.58 МК України передбачено митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини 10 цієї статті.

Частина 5 ст.58 МК України встановлює, що ціна, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Аналізуючи вищевказані норми, суд зазначає, що розрахунком митної вартості товару є ціна, що підлягає сплаті за Контрактом.

Як вбачається із Контракту, поставка товару здійснювалась за правилами Інкотермс 2000, на умовах DAP, що передбачає наступне: продавець виконав своє зобов'язання по постачанню, коли він надав покупцеві товар, готовий до розвантаження з транспортного засобу, що прибув в узгоджене місце призначення. Продавець несе всі ризики, пов'язані з доставкою товару в узгоджене місце призначення та не зобов'язаний виконувати митні формальності або сплачувати імпортні мита при ввезенні товару.

Отже, за умовами Контракту, позивач сплачує продавцю товару лише ціну кожної партії, вказану в рахунках продавця, яка включає всі витрати, тобто складові митної вартості.

Відповідно до умов Контракту та застосовних умов поставки, всі витрати пов'язані з товаром, як то витрати на транспортування, пакування, вартість тари, послуги завантаження та витрати на доставку товару до складу позивача несе продавець товару, позивач не несе жодних витрат при поставці даного товару, а тому відсутні підстави надання будь-яких додаткових документів для підтвердження митної вартості товару.

Таким чином, з поданих позивачем документів чітко вбачається, що витрати на транспортування та страхування товару здійснюються за рахунок продавця та вже включені в ціну товару, що підлягає сплаті позивачем як покупцем, а тому при розрахунку митної вартості товару такі витрати не додаються до встановленої ціни та не підлягають підтвердженню.

Отже, будь-які складові митної вартості, що повинен підтвердити позивач по спірним поставкам, обґрунтовано відсутні.

Положення ст.54 МК України визначають, що контроль правильності визначення митної вартості здійснюється митним органом шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Натомість, зазначені відповідачем зауваження до таких документів, як прайс-лист, експертний висновок, митні декларації країни відправлення не стосуються числових значень митної вартості та не можуть свідчити про те, що подані позивачем до митного оформлення документи не містять усіх складових митної вартості.

Відповідно до п.2 ч.6 ст.54, ч.1 ст.55 МК України, підставою відмови в митному оформленні за заявленою митною вартістю та її коригування є неподання декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2 - 4 ст. 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Проте, позивачем подано документи, що підтверджували фактичну ціну товару та обставини, за яких складові митної вартості не додаються у зв'язку з обґрунтованою відсутністю. Інші обставини, що зазначені відповідачем, не стосуються відсутності документів чи відомостей в поданих документах щодо числових значень митної вартості чи відомостей щодо ціни, що підлягає сплаті за товар.

Таким чином, при митному оформленні товарів по спірним поставкам, підстави для коригування митної вартості та відмови в митному оформленні, що встановлені п.2 ч.6 ст.54 МК України, як і інші підстави, виключний перелік яких визначено в ч.6 ст.54 МК України, були відсутні.

При цьому, суд звертає увагу на те, що в оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості в графі 33, як на причину здійснення коригування, відповідач посилається на додаткові документи.

Відповідно до положень ч.1 ст.55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів приймається органом доходів і зборів у випадках, передбачених ч.6 ст.54 цього Кодексу, якщо виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Частина 6 ст.54 МК України передбачає, що рішення про відмову в митному оформленні приймається у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.2-4 ст.53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до вимог «Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів», затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598, у графі 33 зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі:

- неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у ст.53 Кодексу);

- невірно проведений розрахунок митної вартості;

- невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу;

- надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно з п.2 ч.2 ст.55 МК України, прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта звернутися до митного органу з проханням випустити товари, що декларуються, у вільний обіг за умови надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу; б) право декларанта оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Слід зазначити, що митну вартість підтверджують саме основні документи, визначені в ч.2 ст.53 МК України, які містять відомості про ціну товару, та на підставі яких позивачем визначалась митна вартість. Тому, зауваження лише до додаткових документів, які не стосуються відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, не можуть бути правомірною підставою коригування митної вартості.

Виходячи з наведених норм, така підстава коригування митної вартості як зауваження до додатково поданих документів, а саме: експертного висновку, прайс-листа, митних декларацій країни відправлення що не стосуються відомостей про митну вартість та чинним законодавством не передбачена.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», торгово-промислові палати мають право, зокрема, проводити на замовлення українських та іноземних підприємств експертизу, контроль якості, кількості, комплектності товарів (в тому числі експортних та імпортних) і визначати їх вартість.

Таким чином, Чернігівська регіональна торгово-промислова палата є спеціалізованою організацією, яка має встановлені законом повноваження проводити експертизи вартості товарів та складати про це висновки, а відтак аналіз висновку відповідачем є безпідставним.

Слід зазначити, що прайс-лист виробника товару не має імперативного характеру та не є документом, що підтверджує митну вартість товару, і за наявності його у декларанта може прийматися митними органами лише до уваги як додаткове джерело інформації для прийняття рішення щодо правильності визначення митної вартості.

Також в рішеннях про коригування митної вартості, відповідач посилається на відсутність в митних деклараціях країни відправлення повної інформації про товар та їх вартість.

З огляду на вказане, слід зауважити, що митна декларація країни відправлення товару, згідно діючого Митного кодексу України не є основним документом, що підтверджує чи визначає митну вартість товару та подається декларантом для підтвердження митної вартості за запитом митного органу лише за її наявності. Форма і зміст такого документу не встановлені законодавством України. Враховуючи, що такий документ складається експортером відповідно вимог іноземного права та перевіряється митним органом країни експорту, відсутність будь-яких відомостей у цьому документі не може бути підставою неможливості визначення митної вартості за ціною договору.

Як вбачається з поданих до митного оформлення копій митних декларацій країни відправлення, всі вони містять відомості про номер контракту, на підставі якого поставляється товар, номери партій та маркування товару, його вагу, та номер замовлення, так саме як і загальну вартість товару. Таким чином, зауваження митного органу до митних декларацій країни відправлення є також безпідставними.

Крім того, згідно ч.3 ст.53 МК України, орган доходів і зборів витребує додаткові документи, зокрема, якщо подані документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Зазначене положення закону кореспондується з правами органу доходів і зборів, закріплених ч.5 ст.54 МК України.

Так, згідно п.2 зазначеної норми, у випадках, встановлених цим Кодексом, орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені ст.53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Подання позивачем певних додаткових документів за власним бажанням, не є перешкодою для витребування відповідачем інших додаткових документів, що передбачені ч.3 ст.53 МК України для підтвердження заявленої митної вартості.

Однак, відповідач не скористався закріпленими законом повноваженнями для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості та передчасно прийняв рішення про відмову в митному оформленні та коригування митної вартості.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що відповідачем не зазначено та не доведено, які саме складові митної вартості були відсутні. Факти, викладені відповідачем як підстави для коригування митної вартості не ґрунтуються на положеннях закону, не стосуються числових значень митної вартості, які повинні перевірятись митним органом та крім того, не є беззаперечною підставою для відмови в митному оформленні за основним методом визначення митної вартості.

Частинами 10-12 ст.264 МК України передбачено, що відмова органу доходів і зборів у прийнятті митної декларації повинна бути вмотивованою, а про причини відмови має бути письмово повідомлено декларанта. Орган доходів і зборів відмовляє у прийнятті митної декларації виключно з таких підстав: митна декларація не містить усіх відомостей або подана без документів, передбачених статтею 335 цього Кодексу; електронна митна декларація не містить встановлених законодавством обов'язкових реквізитів; митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених цим Кодексом.

У разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до частин 1- 4 ст.57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до ст.62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до ст.63 цього Кодексу.

Підстава для незастосування основного методу визначення митної вартості товару передбачена ч.2 ст.58 Митного кодексу України. Так, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Аналіз наведених норми свідчить, що декларант наданими до митного оформлення документами повинен підтвердити числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводиться розрахунок такої. Даний обов'язок декларанта кореспондується із повноваженнями митного органу щодо перевірки (митного контролю) числового значення заявленої митної вартості. При цьому, митний орган має право витребувати додаткові документи у декларанта лише за умови, якщо вже надані документи не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Дослідивши наявні в матеріалах справи документи, що надавались позивачем митному органу, суд доходить висновку, що такі у сукупності чітко ідентифікують оцінюваний товар, не містять розбіжностей та містять дані, що піддаються обчисленню, і підтверджують митну вартість товарів за ціною договору.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач порушив ст.55 МК України та не навів у рішеннях про коригування, які складові митної вартості товару позивачем не вказані, і яким чином вони впливають на неможливість визначення правильності заявленої митної вартості, з урахуванням умов поставок товару за контрактом.

Отже, в даній справі митний орган не спростував дійсності поданих до митного оформлення основних документів, достовірності зазначених у них відомостей, контрактну ціну оцінюваних товарів, а також не довів об'єктивну неможливість перевірити вартість операції на підставі наданих позивачем документів.

Тому в даному випадку відповідач помилково прийшов до висновку про не підтвердження позивачем митної вартості.

Згідно ст.58 МК України, метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що:

а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні;

б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно);

в) не впливають значною мірою на вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;

4) покупець і продавець не пов'язані між собою особи або хоч і пов'язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Судом також встановлено, що підставою для коригування показників митної вартості товару, зазначених в митних деклараціях поданих позивачем, стала цінова інформація викладена у Єдиній автоматизованій інформаційній системі Державної фіскальної служби України (ЄАІС). Враховуючи те, що автоматизована система аналізу та управління ризиками з об'єктивних причин не містить усієї інформації, що стосується суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, такі дані не можуть мати першочергового значення у порівнянні з наданими декларантом первинними документами про товар.

З приводу посилання митного органу на дані Єдиної автоматизованої інформаційної системи ДФСУ, як на підставу вірності визначення митної вартості товару, суд зазначає, що МК України не передбачено права митних органів коригувати ціну товару лише на підставі цінової бази даних ДФСУ. Рішення про митне оформлення товару не може базуватися виключно на інформації ЄАІС ДФСУ, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб'єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено. Також необхідно врахувати, що в ЄАІС ДФСУ відсутня інформації про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення. Тому, така інформаційна база не містить всіх об'єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально і підлягають обчисленню.

Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення, не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості і відповідно не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його вартості.

Враховуючи наведене, суд вважає, що Чернігівською митницею протиправно надано перевагу шостому (резервному) методу визначення митної вартості товару замість основного методу, за ціною визначеною в договорі, визначення митної вартості товару.

З огляду на вищевикладене, суд прийшов до висновку, що відповідачем не доведено неможливості застосування заявленого позивачем методу визначення митної вартості за ціною Контракту, а відтак, і правомірності відмови у прийнятті митних декларацій позивача та у митному оформленні (випуску) товарів за заявленою останнім митною вартістю, а також спірних рішень про коригування митної вартості товарів.

Аналіз наведених норм, за врахування ч.2 ст.58 МК України, дає підстави вважати, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості.

Разом з тим, дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До них, зокрема, належить процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов'язок послідовного вибору методів (від першого до резервного) визначення митної вартості.

При цьому, законом чітко встановлено умову, за наявності якої у митного органу виникає право на застосування таких повноважень, як витребування додаткових документів та відмови у митному оформленні. Такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів.

Відтак, приписи вказаних статей зобов'язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.

Крім того, суд розцінює електронне повідомлення відповідача як інформаційне повідомлення, яке в свою чергу також не може бути визнане проведеною електронною консультацією, оскільки цим повідомленням тільки доводиться інформація про причини, за яких заявлена митна вартість не може бути визнана. А отже, посилання в рішеннях на проведення консультації є неправомірним, що в свою чергу також доводить неправомірність оскаржених рішень.

На підставі наведеного, суд визнав, що відповідачем не доведено обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору, а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару не встановлено.

Виходячи з вищевикладеного, суд критично ставиться до позиції відповідача, що подані позивачем до митного оформлення документи не містять усіх складових митної вартості та декларантом заявлено неповні, недостовірні чи невірно визначені відомості саме про митну вартість товару, тобто ціну товару.

Тому, враховуючи той факт, що для митного оформлення товару позивач надав Митному посту «Прилуки» належні та допустимі докази на підтвердження ціни договору, а документи не містять розбіжностей та свідчать, що наведені у них дані піддаються обчисленню, суд вважає, що Митним постом «Прилуки» прийнято рішення та оформлено картки відмови за не обґрунтованих підстав. Відповідно митний орган під час здійснення митного контролю правильності визначення позивачем митної вартості товарів і митного оформлення діяв у спосіб, який не відповідає вимогам Митного кодексу України. В порушення зазначеної норми, спірні рішення не містять обґрунтування числового значення скоригованої митної вартості товарів, тобто складових, які включені до такої вартості), джерел, що використовувались при її визначенні, не враховують, що кожна партія товару, імпортованого позивачем, має вартість, визначену та обґрунтовану продавцем товару.

Зазначена позиція відповідає практиці Верховного Суду України, що викладена у постанові від 31.03.2015 у справі №21-53а15.

Враховуючи, що декларантом під час проведення митного контролю, одночасно з поданням митних декларацій, відповідачу було подано всі необхідні документи, які відповідають вимогам ч.2 ст.53 МК України та чітко ідентифікують оцінюваний товар, не містять розбіжностей щодо даних, які підлягають обчисленню при визначені саме митної вартості товарів та підтверджують ціну товарів, вказану в контракті, суд, керуючись ч.2 ст.19 Конституції України та ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, приходить до висновку про те, що рішення про коригування митної вартості товару та картки відмови в прийнятті митної декларації є протиправними, оскільки винесенні без врахування всіх обставин, за відсутності підстав для відмови в прийнятті митної декларації та підстав вважати, що митна вартість товару визначена ПрАТ «А/Т Тютюнова компанія «В.А.Т.-Прилуки» з порушенням вимог митного законодавства, тому позовні вимоги про визнання протиправними та скасування рішень та карток відмови підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі.

За таких обставин, судові витрати у розмірі 24 804,00 грн. підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Чернігівської митниці ДФС на користь позивача.

Керуючись статтями 94, 122, 158 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «А/Т тютюнова компанія «В.А.Т.-Прилуки» задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати рішення митного поста «Прилуки» Чернігівської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № 102040000/2015/000236/1 від 02.09.2015; № 102040000/2015/000260/2 від 01.10.2015; № 102040000/2015/000261/2 від 01.10.2015; № 102040000/2015/000277/2 від 27.10.2015; № 102040000/2015/000286/2 від 10.11.2015; № 102040000/2015/000327/2 від 21.12.2015; № 102040000/2015/000329/2 від 24.12.2015; № 102040000/2015/000330/2 від 24.12.2015; № 102040000/2015/000331/2 від 28.12.2015.

Скасувати картки відмови в прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №102040000/2015/05240; №102040000/2015/05264; №102040000/2015/05265; №102040000/2015/05281; №102040000/2015/05290; №102040000/2015/05331; №102040000/2015/05333; № 102040000/2015/05334; № 102040000/2015/05335.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Чернігівської митниці ДФС (проспект Перемоги, 6, м. Чернігів, 14017, ) на користь Приватного акціонерного товариства «А/Т Тютюнова компанія «В.А.Т.- Прилуки» (вул. Незалежності, 21, м. Прилуки, Чернігівська область, 17502, код 14333202) 24 804,00 грн. (двадцять чотири тисячі вісімсот чотири гривні) судового збору, сплаченого за платіжним дорученням від 27.01.2016 № 473.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя В.І. Д'яков