Справа № 813/1452/15
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2016-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2016 року Справа № 876/8815/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Обрізко І.М.

суддів Левицької Н.Г.,Сапіги В.П.

за участю секретаря судового засідання Сідельник Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «АКО Індастріс» на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 19 травня 2015 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «АКО Індастріс» до державної податкової інспекції у Жовківському районі Головного управління ДФС у Львівській області про скасування податкового повідомлення-рішення та зобов'язання до вчинення дій,-

В С Т А Н О В И В :

товариство з обмеженою відповідальністю «АКО Індастріс» (далі - ТзОВ «АКО Індастріс», позивач) звернулося з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Жовківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області (далі - ДПІ у Жовківському районі ГУ ДФС у Львівській області, відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення № від 06.03.2015 року та зобов'язання Державної податкової інспекції у Жовківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області підтвердити до відшкодування суму податку на додану вартість в розмірі 3511751,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що висновки податкового органу про заниження обсягу постачання по операціях на митній території України в результаті чого занижено позитивне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту, що призвело до заниження залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту, не відповідає фактичним обставинам фінансово - господарської діяльності позивача. Відтак, висновки акта перевірки є необґрунтованими, а прийняте на його основі податкове повідомлення - рішення підлягає скасуванню. Так, позивач зазначає, що ним було здійснено умовний продаж товарів/послуг, необоротних активів в силу протиправних дій відповідача по анулюванню свідоцтва платника ПДВ 12.06.2012 року. Однак, такий умовний продаж не мав відбутись ні в силу закону, ні по факту, оскільки рішення про анулювання свідоцтва платника ПДВ було скасовано за рішенням суду, яке набрало законної сили. І оскільки ТзОВ «АКО Індастріс» в подальшому подало до ДПІ в Жовківському районі ГУ ДФС у Львівській області уточнюючу декларацію, якою зменшило взяті на себе внаслідок вчинення умовного продажу зобов'язання, то відсутні підстави для визначення податковим органом грошового зобов'язання з ПДВ за червень 2012 року. Також позивач вважає, що ДПІ в Жовківському районі ГУ ДФС у Львівській області зобов'язане підтвердити до відшкодування суму податку на додану вартість в розмірі 3511751,00 грн., яку ТзОВ «АКО Індастріс» зазначило в уточнюючій податковій декларації з ПДВ за червень 2012 року, поданій в грудні 2014 року, так як передбачені Податковим кодексом України строки для проведення камеральної перевірки та подання до органів казначейства висновку про відшкодування ПДВ пройшли. Водночас, жодних дій, спрямованих на повернення ПДВ відповідач не вчинив і на час подання до суду позову втратив право на їх вчинення.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 19 травня 2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено. Суд виходив з того, що дії відповідача правомірні, щодо призначення і проведення перевірки, оскільки період, за який позивач надав уточнюючий розрахунок (а саме червень 2012 року), вже був предметом планової виїзної документальної перевірки, згідно акту 19.11.2013 року. Станом на момент першої перевірки, позивач вже був обізнаний з тим фактом, що рішення від 12.06.2012 року № 131 про анулювання його реєстрації ПДВ прийнято протиправно і таке вже було скасоване більше як півроку за рішенням суду, що набрало чинності 27.03.2013 року. Отже, виходячи з наведеного та вимог ст. 50 ПК України, позивач втратив своє право на подання в грудні 2014 року уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з ПДВ у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за червень 2012 року. З приводу іншої вимоги, то позивачем обрано неналежний спосіб захисту, має бути позов про стягнення з бюджету відповідної суми відшкодування.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, сторона позивача подала апеляційну скаргу, з якої із-за порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи просить його скасувати та задоволити позовні вимоги.

Покликання маються на те, що 12.06.2012 року рішенням Львівської ДПІ анульовано свідоцтво позивача про реєстрацію платника ПДВ. 11.07.2012 року оскаржено дане рішення в суд. За судовим рішенням, яке набрало законної сили 27.03.2013 року позов задоволено. Незаконна дія відповідача не може породжувати правових наслідку (зокрема у вигляді зобов'язання позивача здійснювати умовний продаж. Відтак, позивачем помилково (із вини податкового органу) було у податковій звітності з ПДВ відображено зобов'язання з умовного продажу основних засобів, які продовжувались використовуватись у господарській діяльності позивача. 29.12.2014 року позивачем подано уточнюючий розрахунок, яким внесені виправлення значення рядків 20.2 та 24 податкової декларації з ПДВ за червень 2014 року.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, що у період з 03.02.2015 року по 09.02.2015 року ДПІ у Жовківському районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області провела позапланову виїзну документальну перевірку ТзОВ «АКО Індастріс» з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на додану вартість за період з 01.06.2012 року по 30.06.2012 року.

За результатами перевірки складено акт від 16.02.2015 року № 58/13-23-2201/33622032.

Проведеною перевіркою встановлено такі порушення: ст. 23, п. 50.1, ст. 50, п. 56.11 ст. 56, п. 184.7 ст. 184, п.п. 185.1, ст. 185, п.п. 188.1, ст. 188, п. 200.1, п. 200.3, п. 200.4, ст. 200 ПК України, згідно яких ТзОВ «АКО Індастріс» занижено обсяг постачання по операціях на митній території України на суму 17558755 грн., в тому числі за червень 2012 року на суму 17558755 грн., в результаті чого занижено позитивне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту за червень 2012 року на суму 1606288,00 грн., завищено від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту за червень 2012 року на суму 1905463,00 грн., що призвело до завищення залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду на суму 3511751,00 грн.

За наслідками проведеної перевірки та на підставі акта податковим органом прийнято податкове повідомлення - рішення № від 06.03.2015 року, яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 3511751,00 грн.

Із матеріалів справи вбачається, що ТзОВ «АКО Індастріс» було зареєстроване платником ПДВ з 24.06.2005 року по 12.06.2012 року. Свідоцтво платника ПДВ від 24.06.2005 року № 18506833 анульовано 12.06.2012 року на підставі рішення № 131 про анулювання реєстрації платника ПДВ.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 17.02.2014 року у справі № 2а-6220/12/1370, залишено без змін ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 27.03.2013 року та постанову Львівського окружного адміністративного суду від 06.09.2012 року, якою визнано протиправним та скасовано рішення ДПІ у Жовківському районі №131 про анулювання реєстрації ТзОВ «АКО Індастріс» платником податку на додану вартість.

Відповідно до ст. 46 ПК України, податкова декларація, розрахунок, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Порядок заповнення та подання податкової звітності з податку на додану вартість, затверджено наказом Міністерства доходів і зборів України від 13.11.2013 року № 678. Згідно з даним Порядком, подання податкової декларації з ПДВ передбачено пунктом 46.1 статі 46 та статті 203 ПК України. Подання уточнюючого розрахунку з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок у разі якщо у майбутніх податкових періодах платник податків самостійно виявляє помилки, що містяться у раніше поданій податковій декларації, передбачено пунктом 50.1 статті 50 ПК України.

Статтею 50 ПК України врегульовано питання внесення змін до податкової звітності. Так, у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо відповідні уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявлені.

Водночас, п. п. 50.2, 50.3 ст. 50 ПК України встановлено, що платник податків під час проведення документальних планових та позапланових перевірок не має права подавати уточнюючі розрахунки до поданих ним раніше податкових декларацій за будь-який звітний (податковий) період з відповідного податку і збору, який перевіряється контролюючим органом.

У разі якщо платник податків подає уточнюючий розрахунок до податкової декларації, поданої за період, що перевірявся, або не подає уточнюючий розрахунок протягом 20 робочих днів після дати складення довідки про проведення електронної перевірки, якою встановлено порушення податкового законодавства, відповідний контролюючий орган має право на проведення позапланової перевірки платника податків за відповідний період.

Вважаючи, що товариством було допущено помилку в податковій декларації з ПДВ за червень 2012 року в частині здійснення умовного продажу, ТзОВ «АКО Індастріс» 29.12.2014 року подало уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за червень 2012 року, змістом і метою якого було анулювання наслідків умовного продажу.

Даним уточненням внесені виправлення значень рядків 20.2 та 24 податкової декларації з податку на додану вартість за червень 2012 року.

Крім подання вищевказаного уточнюючого розрахунку, позивач 19.01.2015 року подав до контролюючого органу заяву про повернення суми бюджетного відшкодування в розмірі 3511751,00 грн.

У зв'язку з поданням уточнюючого розрахунку, податковим органом, в порядку п. 50.3 ПК України, проведено позапланову перевірку платника податків, якою встановлені вказані вище порушення податкового законодавства (акт від 16.02.2015 року № 58/13-23-2201/33622032)

Колегія суддів абсолютно погоджується із позицією суду першої інстанції про правомірність дії ДПІ в Жовківському районі ГУ ДФС у Львівській області щодо призначення і проведення перевірки, оформленої актом від 16.02.2015 року № 58/13-23-2201/33622032, оскільки період, за який позивач подав уточнюючий розрахунок (а саме червень 2012 року), вже був предметом планової виїзної документальної перевірки з питань дотримання позивачем податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2010 року по 31.12.2012 року, оформленої актом від 19.11.2013 року № 62/22-12/33622032.

Крім того слід зазначити, що в ході цієї планової перевірки ГУ Міндоходів у Львівській області було підтверджено правомірність відображення позивачем умовного продажу в червні 2012 року, оскільки позивач погодився з її результатами, протилежного з матеріалів справи не вбачається, та на момент проведення такої, позивачу було відомо про скасування рішення від 12.06.2012 року № 131 про анулювання реєстрації платника ПДВ.

Відтак, з урахуванням вимог ч. 5 ст. 8 та п. 1 ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та відповідно до вимог ст. 50 ПК України, колегія суддів приходить до висновку, що позивач втратив своє право на подання в грудні 2014 року уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за червень 2012 року, адже законодавцем передбачено, що уточнюючий розрахунок має бути здійснений тільки до проведення перевірки, відтак позивач даним правом не скористався.

Колегія суддів звертає увагу на те, що у разі не вчинення податковим органом дій, необхідних для повернення платником належним йому з бюджету сум ПДВ, належним способом захисту прав такого платника є стягнення з бюджету відповідної суми відшкодування, в даному випадку позивачем обрано неналежний спосіб захисту. Разом з тим, і по суті вимога безпідставна беручи до уваги вищенаведене.

Судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не складають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також відсутня невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, Львівський апеляційний адміністративний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «АКО Індастріс» залишити без задоволення, постанову Львівського окружного адміністративного суду від 19 травня 2015 року по справі № 813/1452/15 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня виготовлення ухвали в повному обсязі, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя І.М. Обрізко

судді Н.Г. Левицька

В.П. Сапіга

Повний текст виготовлено 26.02.2016 року