Справа № 814/115/16
Суддя: Желєзний І. В.
Дата ухвалення: 2016-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

17 лютого 2016 року Справа № 814/115/16

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Желєзного І.В. при секретарі судового засідання Єрзікова О.М. розглянувши адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма "ДАЙМ-СЕРВІС",
доДержавної податкової інспекції у Центральному районі міста Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області,
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 18.09.2014 року № ,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма "ДАЙМ-СЕРВІС" (далі також - позивач, ТОВ ВКФ "ДАЙМ-СЕРВІС") вернулося до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Центральному районі м.Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області (далі - відповідач, ДПІ, Інспекція), в якому, посилаючись на неправомірність оспорюваного рішення, просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 18.09.2014 № про визначення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток. В обґрунтування вимог позивач зазначив, що висновок про порушення суб'єктом господарювання податкового законодавства зроблено контролюючим органом без дослідження первинних документів щодо сутності господарських операцій з контрагентами.

Відповідач позов не визнав, зазначивши про обґрунтованість оспорюваного рішення, що прийняте за наслідками документальної позапланової виїзної перевірки позивача, яким як в ході перевірки так і після її проведення (в тому числі і після прийняття податкового повідомлення-рішення) не надано до ДПІ будь-яких документів стосовно предмета перевірки.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в них фактичні дані, суд дійшов висновку про безпідставність заявлених вимог, зважаючи на таке.

06.03.2014 р. ДПІ у Центральному районі м.Миколаєва звернулось до ТОВ ВКФ "ДАЙМ-СЕРВІС" з запитом від 06.03.2014 року №1038/10/14-03-22-08 про отримання податкової інформації.

24.03.2014 р. ТОВ ВКФ "ДАЙМ-СЕРВІС" на запит ДПІ надіслало лист-відповідь за вих. №14, у якому зазначило про відмову у надані запитуваної інформації.

19.08.2014 р. відповідачем прийнятий наказ №851 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки позивача, на підставі якого, після допуску до перевірки, Інспекцією в період з 20.08.2014р. по 27.08.2014р. проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на прибуток за 2-4 квартали 2011 року, 2012 рік та з податку на додану вартість по взаємовідносинам з контрагентами-постачальниками приватним підприємством "Нольга" за серпень-жовтень 2011 року, товариством з обмеженою відповідальністю "Електромонтаж-Трейд" за листопад 2011 року, приватним підприємством "Промкомплект Україна" за грудень 2011 року, січень-червень 2012 року та контрагентами-покупцями, оформлену актом від 05.09.2014р. № 699/14-03-22-08/23080779.

Незважаючи на звернення ДПІ в ході проведення виїзної перевірки до ТОВ ВКФ "ДАЙМ-СЕРВІС" (листи від 22.08.2014р. №4050/10/14-03-22-08-16, від 28.08.2014р. №4090/10/14-03-22-08-16) щодо надання первинних бухгалтерських та податкових документів, підприємством не надано жодного документу та пояснень щодо здійснення фінансово-господарської діяльності ТОВ ВКФ "ДАЙМ-СЕРВІС" з контрагентами-постачальниками ПП "НОЛЬГА" () за період серпень - жовтень 2011 року, ТОВ "ЕЛЕКТРОМОНТАЖ-ТРЕЙД" () за період листопад 2011 року, ПП "ПРОМКОМПЛЕКТ УКРАЇНА" () за період грудень 2011 року, січень - червень 2012 року.

Оскільки суб'єктом господарювання не надано жодного документа первинної податкової та/або бухгалтерської звітності на підтвердження виконання операцій з переліченими контрагентами, перевірку було проведено відповідачем з використанням наявної у нього інформації, зокрема, актів, складених у ході проведення зустрічних контрольно-перевірочних заходів відносно постачальників (їх зустрічних звірок), в яких зазначено про неперебування цих підприємств за місцезнаходженням, формування ними даних податкового обліку переважно за операціями з сумнівними суб'єктами господарювання, відсутність майна, матеріальних та трудових ресурсів, об'єктивно необхідних для досягнення результатів будь-якої господарської діяльності.

На підставі цього Інспекцією було зроблено висновок про невідповідність задекларованих Товариством показників податкового обліку (витрат та податкового кредиту з ПДВ) критерію документальної підтвердженості та про безтоварний характер правовідносин позивача та названих постачальників. Відповідно до акта перевірки перевіркою повноти визначення витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, за перевіряємий період встановлено завищення витрат на загальну суму 2 073 230 грн., в т.ч.: за ІІ-ІV квартал 2011 року на суму 772 915 грн.; за 2012 рік на суму 1 300 315 грн..

Вищенаведене слугувало підставою для прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення від 18.09.2014 № про донарахування платникові грошового зобов'язання з податку на прибуток у сумі 450 837 грн. за основним платежем та 68266,50 грн. за штрафними санкціями.

Досліджуючи обставини, з якими закон пов'язує наявність або відсутність в діях суб'єкта господарювання податкового правопорушення, суд виходить з такого.

Відповідно до п.85.2 статті 85 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки. Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Згідно з п.44.6 статті 44 Податкового кодексу України, у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання. крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого - платника податків на час складення такої звітності. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами.

Відповідно до п.138.1. ст.138 Податкового кодексу України витрати, що враховуються при обчислені об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті; інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу, крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Згідно п.138.2 ст.138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших встановлених розділом II Кодексу.

Відповідно до п. 138.6 ст.138 Податкового кодексу України собівартість придбаних та реалізованих товарів формується відповідно до ціни їх придбання з урахуванням ввізного мита і витрат на доставку та доведення до стану, придатного до продажу.

Згідно з пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Пунктом 149.1 ст. 149 Податкового кодексу України визначено, що податковою базою для цілей цього розділу визнається грошове вираження прибутку як об'єкта оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу, з урахуванням положень статей 135-137 та 138-143 цього Кодексу.

Системний аналіз наведених правових норм вказує на те, що підставою для відповідальності платника є непідтвердження сум витрат належними первинними документами. Якщо на момент здійснення перевірки (та після проведення перевірки до прийняття податкового-повідомлення рішення) у платника відсутні первинні документи, які підтверджують правомірність віднесення певних сум до витрат, то судом не може прийматися до уваги їх надання при розгляді справи в суді. У разі виявлення (одержання) платником податкових первинних документів після проведення податкової перевірки, він має право сформувати податковий кредит, витрати на підставі таких документів у наступному податковому періоді у межах строку, встановленого Податковим кодексом України.

При цьому, чинне податкове законодавство не передбачає заборони використання податковим органом інформації, що одержана від іншого контролюючого органу та відповідає профілю покладених на нього завдань, при прийнятті рішення за наслідками перевірки. А відтак акти податкових перевірок (звірок), складені відносно цих контрагентів, на які посилається Інспекція на підтвердження обґрунтованості оспорюваних донарахувань, підлягаються оцінці у сукупності з іншими доказами у справі за правилами статті 86 КАС України в рамках даного судового провадження.

Таким чином, оскільки суб'єктом господарювання будь-які первинні документи як в ході проведення перевірки (термін якої продовжувався) так і після перевірки (як до прийняття податкових повідомлень рішень та і після прийняття податкових повідомлень-рішень) контролюючому органу не надавались, використання податковим органом інформації, що одержана від інших контролюючих органів, для визначення податкових зобов'язань, в даному випадку, є правомірною.

Надання первинних документів при розгляді справи в суді в контексті приписів ст.44 Податкового кодексу України не є підставою вважати виконаною вимогу Податкового кодексу України про обов'язковість надання документів до перевірки (в надані яких контролюючому органу було відмовлено).

Таким чином, відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, в правовідносинах, що були предметом судового дослідження, діяв на підставі та в спосіб, що передбачені законами України, з дотримання принципу рівності перед законом.

Вищенаведене в сукупності є підставою для відмови в задоволенні позову.

Приписами п.п.1 п.3 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції що діяла на час подання адміністративного позову) визначено, що ставка судового збору при зверненні до суду з позовними вимогами майнового характеру складає 2 відсотки розміру позовних вимог, але не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати (в даному випадку 4872грн.).

Відповідно до ч.3 ст.4 Закону України "Про судовий збір" під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

Враховуючи те, що позивач при зверненні до суду з позовом сплатив 10% розміру ставки судового збору, а за результатами розгляду справи в задоволенні позову йому відмовлено, то з відповідача слід стягнути 90 % розміру ставки судового збору, що становить 4389,30грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 11,70,71,86,159-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволені позову відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма "ДАЙМ-СЕРВІС" () на користь Державного бюджету України судовий збір в розмірі 4389 гривні 30 копійок.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів в порядку ст. 186 КАС України.

Суддя І.В. Желєзний