Справа № 820/1945/15
Суддя: Тітов О.М.
Дата ухвалення: 2016-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

16 лютого 2016 р. № 820/1945/15

Харківський окружний адміністративний суду у складі головуючого судді Тітова О.М., розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної екологічної служби про визнання дій неправомірними та стягнення сум і моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому з урахуванням уточнень просить суд: визнати неправомірними дії Державної екологічної інспекції у Луганській області в частині відмови в нарахуванні та виплаті мені належних грошових коштів; зобов'язати Державну екологічну інспекцію у Луганській області виплатити мені заборгованість нарахованої, але не виплаченої заробітної плати за 15 днів відпустки у сумі 2159,62 грн.; зобов'язати відповідача виплатити грошову компенсацію за всі невикористані дні щорічної відпустки у сумі 3833,64 грн.; зобов'язати відповідача виплатити мені середній заробіток за час затримки виплат у сумі 6085,56 грн.; зобов'язати відповідача виплатити мені заробітну плату за час вимушеного простою у сумі 11 117,85 грн.; стягнути з відповідача розмір відшкодування моральної шкоди у сумі 30 000 грн.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 13.05.2015 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 23.06.2015 року, у задоволенні адміністративного позову відмовлено у повному обсязі.

Ухвалою від 22.12.2015 року Вищий адміністративний суд України, касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив частково, а саме: постанову Харківського окружного адміністративного суду від 13.05.2015 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 23.06.2015 у справі № 820/15132/14 в частині відмови у задоволенні позовних вимог про зобов'язання Державної екологічної інспекції у Луганській області виплатити грошову компенсацію за всі невикористані дні щорічної відпустки у сумі 3833,64 грн. скасував, а справу у цій частині направив на новий розгляд до суду першої інстанції; в решті постанову Харківського окружного адміністративного суду від 13.05.2015 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 23.06.2015 залишив без змін.

Позивач в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно. 02.02.2016 через канцелярію суду надійшла заява, в якій просила справу розглядати без її участі (а.с. 249).

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно. Причини своєї неявки суду не повідомив, клопотань про перенесення розгляду справи не надав.

На підставі вищевикладеного, відповідно до ч.1 ст.41 КАС України, у разі неявки у судове засідання осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється .

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 з 03 січня 2012 року працювала у Державній екологічній інспекції у Луганській області на посаді головного спеціаліста відділу аналізу і планування інспекційної діяльності, кадрового і документального забезпечення, зв'язків з громадськістю та ЗМІ, а з 23 січня 2012 року переведена на посаду начальника цього ж відділу. У зв'язку із зміною в структурі та штатному розписі 03 грудня 202 року ОСОБА_1 переведено на посаду головного спеціаліста сектору аналізу і планування інспекційної діяльності, документального забезпечення, зв'язків з громадськістю та ЗМІ.

Наказом від 28 листопада 2014 року за № 98-0 ОСОБА_1 звільнено за угодою сторін відповідно до пункту 1 статті 36 Кодексів законів про працю України.

Як з'ясовано судом з матеріалів справи, що станом на 28 листопада 2014 року при звільненні позивача кількість днів невикористаної відпустки становить 23 календарних дні (8 календарних днів невикористаної основної щорічної відпустки та 15 календарних днів додаткової оплачувальної відпустки за вислугу років за 2014 рік ).

Під час перегляду справи Вищим адміністративним судом встановлено, що відповідачем помилково вирахувана сума доходу для розрахунку компенсації за невикористану відпустку позивача взята за період з 01 листопада 2013 року по 31 жовтня 2014 року, що склала 24308,62 грн., кількість календарних днів за цей період за відрахуванням святкових днів - 355 календарних днів, що призвело до порушення Державною екологічною інспекцією у Луганській області положення абзацу 6 пункту 2 Порядку № 100,

Оскільки, в основу покладено не вірний період, за який враховуються виплати для розрахунку середньої заробітної плати для виплати компенсації за невикористану відпустку, розрахунок проведено відповідачем не у відповідності до чинного законодавства, так як відповідно до абзацу 6 пункту 2 Порядку № 100, час, протягом якого працівники згідно з чинним законодавством або з інших причин не працювали і за ними не зберігався заробіток або зберігався частково, виключається з розрахункового періоду.

Так як позивач з 19.07.2014 по 28.11.2014 була відсутня на роботі у зв'язку із проведенням анти-терористичної операції і за цей період не отримувала коштів згідно чинного законодавства України, тому період за який враховуються виплати для розрахунку середньої заробітної плати для виплати компенсації за невикористану відпустку повинен відраховуватися з 01 липня 2013 року по 30 червня 2014, а не з 01 листопада 2013 року по 31 жовтня 2014 року.

Відповідно до пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам , які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

Згідно довідки про доходи від 06.12.2013 за № 03/4557 (а.с 29) та розрахунку середньої заробітної плати за відпустку (а.с. 110) позивачу за період з липня 2013 по червень 2014 року нарахована заробітна плата у сумі 36 241, 95 грн., тобто за липень 2013 рік - 2699, 40 грн., за серпень 2013 рік - 3669, 28 грн., вересень 2013 рік - 3418, 05 грн., жовтень 2013 рік - 3977, 08 грн., листопад 2013 рік - 3619,65 грн., грудень 2013 рік - 3710,23 грн., січень 2014 рік 2531,10 грн., лютий 2014 рік - 2531,13 грн., березень 2014 рік - 2686,97 грн., квітень 2014 рік - 2548,50 грн., травень 2014 рік - 2249,59 грн., червень 2014 рік - 2600,97 грн.

Судом встановлено, що сума доходу для розрахунку відпустки ОСОБА_1 з 01.07.2013 року по 30.06.2017 становить 36 241, 95 грн., кількість календарних днів за цей період за відрахуванням святкових днів становить 355 календарних днів, кількість днів невикористаної відпустки становить 23 календарних дня.

Згідно пункту 7 Порядку № 100 середньоденна заробітна плата становить: 36 241, 95 / 355 к.д.н = 102,09 грн. Сума компенсації невикористаної відпустки при звільненні становить 102,09 * 23 грн. = 2348,07 грн.

З матеріалів справи встановлено, що позивачу було нарахована лише 1574,93 грн, тобто різниця становить у сумі 773,14 грн.

Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що розрахунок відповідача помилковий, оскільки відповідачем не враховано норму абзацу 6 пункту 2 Порядку № 100 та період за який враховуються виплати для розрахунку середньої заробітної плати для виплати компенсації за невикористану відпустку розраховано не вірно.

Беручи до уваги вищенаведене, у суду є всі підстави для задоволення частково вимоги позивача в частині зобов'язання Державної екологічної інспекції у Луганській області виплатити грошову компенсацію за всі невикористані дні щорічної відпустки у сумі 773,14 грн. з відрахуванням обов'язкових податків із заробітної плати.

Керуючись ст.ст. 8 і 19 Конституції України, ст.ст. 7-11, ч. 1 ст. 158, ст. 159, ч. ч. 1, 2 ст. 160, ст. 161, ч. 1 ст. 162, ст. 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Державної екологічної інспекції у Луганській області про визнання дій неправомірними та стягнення сум і моральної шкоди в частині зобов'язання відповідача виплатити грошову компенсацію за всі невикористані дні щорічної відпустки у сумі 3833,64 грн. - задовольнити частково.

Зобов'язати Державну екологічну інспекцію у Луганській області виплатити грошову компенсацію за всі невикористані дні щорічної відпустки у сумі 773,14 грн. (сімсот сімдесят три гривні чотирнадцять копійок) з відрахуванням обов'язкових податків із заробітної плати.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення протягом десяти днів з дня її проголошення, у разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя О.М. Тітов