Справа № 804/14451/15
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2016-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Суддя-доповідач - Білак С. В.
Головуючий у 1 інстанції - Борисенко П.О.
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 лютого 2016 рокусправа № 804/14451/15
приміщення суду за адресою: м. Дніпропетровськ, проспект імені Газети "Правда", 29

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Білак С.В., суддів: Олефіренко Н.А. Шальєвої В.А. , секретар судового засідання - Фірсік Д.Ю., з участю представника позивача - Гриценко Д.В., представника відповідача - Смольнякової А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Будком-Форт» на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2015 року у справі №804/14451/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будком-Форт" до Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови у прийнятті митної декларації, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Будком-Форт" (далі - позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби України (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення.

Позивач просив визнати протиправним та скасувати рішення №110100000/2015/200048/1 від 26.03.2015 року про коригування митної вартості товару; визнати протиправною та скасувати картку відмови у прийнятті митної декларації №110100000/2015/000092 від 26.03.2015 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що митна вартість товару складається з ціни товару за контрактом та витрат на транспортування та страхування. Ця вартість на підставі положень ч.1 ст.51, ст.57 та ст.58 Митного кодексу визначена за першим методом.

Для митного оформлення були надані всі необхідні документи.

В процесі контролю правильності визначення митної вартості відповідач вказав на необхідність надати наступні документи: виписки з бухгалтерської документації; каталогів, специфікації виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Виписка з бухгалтерської документації була відсутня з об'єктивних причин: оплата за товар відповідно до умов контракту відбувається протягом 10 днів від дати митного оформлення, тому на момент митного оформлення оплата ще не мала бути здійснена, товар не оприбутковано, в бухгалтерському обліку ТОВ «Будком-Форт» на момент митного оформлення ще не відбулися зміни.

Інші документи, які витребувались митним органом, були надані, а саме: прайс-лист виробника від 23.03.2015 року, комерційна пропозиція виробника № 51 від 23.02.2015 року. Інформація біржових організацій відсутня, оскільки ківі не є предметом біржової торгівлі.

Відповідач не визнав заявлену декларантом митну вартість товару та прийняв спірне рішення про коригування митної вартості товару за шостим методом.

Жодна із вказаних у рішенні про коригування митної вартості підстав не стосується випадків, встановлених ч.6 ст.54 Митного кодексу України, які надають митному органу право на проведення коригування митної вартості.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2015 року в задоволенні позовних вимог позивачу було відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що разом з декларацією митної вартості товару були надані усі передбачені законом документи на підтвердження митної вартості товару і методу, обраного для її обчислення, на підставі яких митний орган мав можливість встановити митну вартість товару за першим методом визначення митної вартості і за ціною договору щодо товарів, які імпортуються в Україну.

Митний орган вказав на необхідність надання додаткових документів та пояснень без встановлених законом правових підстав та витребував документи (виписку з бухгалтерської документації), які не могли бути в наявності у позивача.

В обґрунтування своєї відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості товару відповідач посилається на підстави, які не були визначені при прийнятті оскаржуваного рішення, отже й не можуть бути підставою для залишення цього рішення в силі.

Зауважив, що митному органу не потрібно додатково розраховувати вже визначену суму транспортних послуг та витребувати додаткові документи третіх осіб, оскільки вартість перевезення зазначена в заявці, вже враховує суму послуг третіх осіб, які залучалися до перевезення.

Окрім того, відповідачем було застосовано резервний метод визначення митної вартості, однак загалні посилання на норми Митного кодексу України щодо причин незастосування того чи іншого методу визначення митної вартості не повинні розцінюватися як достатні доводи обґрунтованості прийнятого відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, рішення.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник відповідача заперечував проти доводів апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 12.09.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АТБ-МАРКЕТ» (комітент) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Будком-Форт" (комісіонер) було укладено договір комісії № 1209/7.

Згідно п.1.1 договору комісії комісіонер зобов'язується за дорученням комітента за винагороду укласти від свого імені відповідні договори і здійснювати за рахунок і в інтересах комітента зовнішньоекономічні угоди куплі-продажу товару; договори-доручення з підприємствами-декларантами; договори зберігання комісійного товару з власниками ліцензійних митних складів; договори перевезення; здійснювати всі дії, необхідні для проведення нетарифних видів контроля; провести митне оформлення грузу; одержати дозвільні документи і укладати інші договори з третіми особами, необхідні для виконання комісіонером своїх обов'язків.

Відповідно до п.1.2 договору комісії, комісіонер самостійно укладає угоди, зазначені вище з третіми особами.

На виконання вищезазначеного договору комісії, 12.09.2014 року між позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю "Будком-Форт" (покупець) та компанією «FRUTTAVIVA», SRL, Модена, Італія (продавець) укладено контракт № 2807-FV/BF, відповідно до якого продавець зобов'язувався поставити, а покупець прийняти та оплатити товар на умовах, визначених в цьому контракті (а.с.15-19).

Згідно п.1.2 контракту, поставляємий товар повинен бути виготовлений та поставлений партіями в повній відповідності та вимогами, на умовах і по цінам, зазначеним в додатках та специфікаціях до цього контракту, які є його невід'ємною частиною.

На виконання зазначеного контракту сторони уклали додаток до контракту та специфікацію № 8 від 23.03.2015 року, якою визначили поставку товара - ківі в кошику ІІ категорії у кількості 18500 кг. загальною вартістю 11655 євро (0, 63 євро /кг). Умова поставки, Пшеворськ, Польща (а.с.21-22).

Згідно п.3.1.1 контракту, умова оплати через 10 днів після митного оформлення товару в Україні.

01.04.2013 року між ТОВ «АТБ-маркет» (далі - клієнт) та ПП «Транс Логістик» (далі - виконавець) укладено договір перевезення вантажу № 643 (а.с.56-63).

Згідно п.1.1 договору перевезення вантажу Виконавець зобов'язується за плату і за рахунок Клієнта надати послуги по організації і здійсненню перевезення грузів автомобільним транспортом в міжнародному сполученні і по території України, а Клієнт зобов'язується прийняти і сплатити належним чином надані послуги.

Згідно п.1.2 договору перевезення вантажу конкретний перелік послуг та інформація про них ззазначаються в заявкі на доставку автотранспортом.

Пунктом 1.3.2 договору перевезення вантажу передбачено, що виконавець може залучати транспортні засоби.

25.04.2013 року між ПП «Транс Логістик» та ФОП ОСОБА_5 укладено договір перевезення вантажу №25/04-13 (а.с.51-55).

Позивачем надано документи, що містять відомості про вартість перевезення: заявка на перевезення № Доп від 17.03.2015 року, рахунок - проформа б/н від 23.03.2015 року, калькуляція витрат на доставку вантажу № 23/03 від 23.03.2015 року, копія імпортної ліцензії, заявка на страхування №139 від 23.03.2015 року, договір на страхування 043.0647415.254 від 26.09.2014 року.

08.02.2015 року між ТОВ «АТБ-маркет» (далі - клієнт) та ПП «Транс Логістик» (далі - виконавець) укладено додаткову угоду № 3 до договору перевезення вантажу № 643 від 01.04.2013 року щодо сплати та вартості послуг перевезення (а.с.64).

25.03.2015 року позивач звернувся до Дніпропетровської митниці для здійснення митного оформлення товару ківі в кошику ІІ категорії, виробник «FRUTTAVIVA», SRL, Модена, Італія, митну вартість якого позивач визначив за ціною контракту.

На підтвердження обґрунтованості заявленої у декларації митної вартості товару позивачем заявлено до митного оформлення шляхом електронного декларування митна декларація № 110100000/2015/205954 від 26.03.2015 року та документи, встановлені ч.2 ст.53 Митного кодексу України, а саме:

1) декларація митної вартості з додатковим аркушем А (відповідно до якої складовими митної вартості зазначені ціна товару, витрати на страхування), з документами, що підтверджують числові значення;

2) зовнішньоекономічний договір № 2807- FV/BF від 12.09.2014 року та специфікація № 8 від 23.03.2015 року (відповідно до яких вартість партії товару складає 11655 евро (0,63 євро/кг) на умовах поставки РСА, Пшеворськ, Польща (Інкотермс -2010);

3) рахунок-фактура (інвойс) № 201 від 23.03.2015 року відповідно до якого вартість партії товару - 11655 евро (0,63 євро/кг) на умовах поставки РСА, Пшеворськ, Польща (Інкотермс - 2010);

4) відповідно до умов контракту № 2807- FV/BF від 12.09.2014 року та специфікації № 8 від 23.03.2015 року оплата здійснюється протягом 10 днів від дати митного оформлення товару в Україні, отже на момент митного оформлення оплата проведена не була, а відповідно і відсутні платіжні документи;

5) відповідно до умов контракту 2807- FV/BF від 12.09.2014 року та специфікації № 8 від 23.03.2015 року оплата здійснюється протягом 10 днів від дати митного оформлення товару в Україні, отже на момент митного оформлення оплата проведена не була, а відповідно і відсутні як платіжні так і бухгалтерські документи;

6) з метою підтвердження витрат на транспортування позивачем були надані транспортні документи: договір комісії № 1209/7 від 12.09.2014 року, укладений між ТОВ «АТБ-маркет» та позивачем; договір перевезення вантажу № 643 від 01.04.2013 року, укладений між ТОВ «АТБ-маркет» та ПП «Транс Логістик»; договір перевезення вантажу №25/04-13 від 25.04.2013 року, укладений між ПП «Транс Логістик» та ФОП ОСОБА_5; CMR № 000552 від 23.03.2015 року про перевезення вантажу ФОП ОСОБА_5 з м. Пшеворськ, м. Польща до м. Дніпропетровськ, Україна (транспортний засіб НОМЕР_1/НОМЕР_2).

Крім того, позивачем надано документи, що містять відомості про вартість перевезення: заявка на перевезення № Доп від 17.03.2015 року, рахунок - проформа б/н від 23.03.2015 року, калькуляція витрат на доставку вантажу № 23/03 від 23.03.2015 року, копія імпортної ліцензії, заявка на страхування №139 від 23.03.2015 року, договір на страхування 043.0647415.254 від 26.09.2014 року.

При перевірці правильності визначення митної вартості товару, Дніпропетровська митниця дійшла висновку, що документи, які надані для оформлення товару, не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості товару та містять наступні розбіжності:

1) шляхом перевірки наданих до митного оформлення документів встановлено, що у договорі комісії № 1209/7 від 12.09.2014р. передбачено виплату комісійної винагороди у розмірі 0,2 % від об'єму поставок, але вартість товару у специфікації до зовнішньоекономічного контракту № 8 від 23.03.2015 року та специфікації до договору комісії № 8 FR від 23.02.2015 року не відрізняється. Даний факт дає підстави вважати про не включення до митної вартості товару всіх складових;

2) товар постачається на виконання договору комісії від 12.09.2014 року №1209/7 згідно зовнішньоекономічного договору від 12.09.2014 року № 2807- FV/BF, але специфікація до договору комісії від 23.03.2015 року № 8FR не містить відомостей які надають змогу ідентифікувати товар, що постачається на виконання зовнішньоекономічного договору від 12.09.2014 року №2807- FV/BF. Відсутні умови поставки товару та посилання на зовнішньоекономічний договір, згідно якого укладено угоду;

3) рахунок проформа не містить посилання на договір, згідно з яким такий рахунок надається, тому неможливо ідентифікувати сум транспортних витрат відносно даного перевезення;

4) в калькуляції витрат на доставку вантажу зазначено експедиторські послуги 2500 грн., що не відповідає вартості експедиторських послуг згідно рахунків проформи, де зазначено 3000 грн.

Відповідно до ч.4 ст.57 Митного кодексу України між митним органом та декларантом проведена процедура консультацій.

Під час консультацій декларанта зобов'язано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) документи, які могли б усунути обґрунтовані сумніви митного органу у достовірності документів.

Листом від 11.06.2015 року № 11/06-3 для підтвердження заявленої митної вартості позивачем надіслано до митниці копії додаткових документів.

Відповідач не визнав заявлену декларантом митну вартість товару та прийняв рішення № 110100000/2015/200048/1 від 26.03.2015 року про коригування митної вартості товару та картку відмови у прийнятті митної декларації № 110100000/2015/000092 від 26.03.2015 року згідно з якими провів коригування митної вартості товару, заявленої декларантом та визначив цю вартість за методом 2-г (резервним методом), митна вартість зазначена у розмірі 1,32 дол.США/кг.

Товар випущено у вільний обіг за МД № 110100000/2015/205954 від 26.03.2015 року під гарантію відповідно до розділу Х МК України з ціню коригування за 1,32 долара США за 1 кг.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів, регулюються положеннями Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI.

Відповідно до статті 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

В силу приписів статті 318 Митного кодексу України митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Відповідно до статті 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення (стаття 257 МК України).

Статтями 49, 50 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (ГААТ).

Згідно з ч.2 статті VII ГААТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Частинами четвертою та п'ятою статті 58 Митного кодексу України також передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Згідно із статтею 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом. При цьому, декларант зобов'язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (стаття 52 МК України).

Відповідно до статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 53 Митного кодексу України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

В силу частини п'ятої статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу частин першої та другої статті 53 Митного кодексу України вбачається, що Митним кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Відповідно до статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Зокрема, статтею 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Згідно з частинами четвертою та п'ятою статті 54 Митного кодексу України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною третьою статті 53 Митного кодексу України передбачено, що в разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем для підтвердження обґрунтованості заявленої у деклараціях митної вартості товару були подані всі документи, передбачені ч.2 ст. 53 Митного кодексу України.

Проте, при перевірці правильності визначення митної вартості товару, Дніпропетровською митницею встановлено, що документи, які надані до митного оформлення товару не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості та містять розбіжності.

Посилання відповідача на те, що при перевірці у договорі комісії № 1209/7 від 12.09.2014р. передбачено виплату комісійної винагороди у розмірі 0,2 % від об'єму поставок, але вартість товару у специфікації до зовнішньоекономічного контракту № 8 від 23.03.2015 року та специфікації до договору комісії № 8 FR від 23.02.2015 року не відрізняється, що дає підстави вважати про не включення до митної вартості товару всіх складових колегія суддів вважає безпідставним з огляду на наступне.

Згідно п.а) ч.10 ст.58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов'язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів.

Відповідно до договору комісії № 1209/7 від 12.09.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АТБ-МАРКЕТ» (комітент) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Будком-Форт" (комісіонер) позивач є не платником комісійної винагороди, а її отримувачем, тому комісійна винагорода не повинна включатися до митної вартості.

Посилання відповідача на те, що товар постачається на виконання договору комісії від 12.09.2014 року № 1209/7 згідно зовнішньоекономічного договору від 12.09.2014 року № 2807- FV/BF, але специфікація до договору комісії від 23.03.2015 року № 8FR не містить відомостей які надають змогу ідентифікувати товар, що постачається на виконання зовнішньоекономічного договору від 12.09.2014 року № 2807- FV/BF, відсутні умови поставки товару та посилання на зовнішньоекономічний договір, згідно якого укладено угоду є безпідставним з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, надані позивачем зовнішньоекономічний договір зі специфікацією та договір комісії зі специфікацією дають змогу ідентифікувати товар та його вартість та підтверджується платіжним дорученням № 20 від 30.03.2015 року на суму 11655,00 євро з призначенням платежу - оплата за продукти харчування за контрактом від 12.09.2014 року № 2807- FV/BF, заявою № 20 від 30.03.2015 року про купівлю іноземної валюти в сумі 11655,00 євро та листом Дніпропетровського відділення «Альфа Банк» від 27.05.2015 року № 47946-150-05 про те, що підставою для купівлі іноземної валюти в сумі 11655.00 євро були митна декларація № 110100000/2015/206223т від 26.03.2015 року, контракт від 12.09.2014 року № 2807- FV/BF на постачання продукції, специфікація № 8 від 23.03.2015 року, інвойс № 201 від 23.03.2015 року та перерахування в повному обсязі згідно платіжного доручення № 20 від 30.03.2015 року коштів компанії «FRUTTAVIVA», SRL, Модена, Італія.

Посилання відповідача на те, що рахунок проформа не містить посилання на договір, згідно з яким такий рахунок надається, тому неможливо ідентифікувати суми транспортних витрат відносно даного перевезення є безпідставним з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем до митного оформлення надані документи, що містять інформацію про вартість перевезення оцінюваних товарів, а саме: заявка на перевезення від 17.03.2015 року відповідно до якої погоджена вартість перевезення вантажу (ківі) з м.Пшеворськ Польща до м.Дніпропетровськ, Україна складає 33000 грн.; рахунок-проформа від 23.03.2015 року, виданий ПП «Транс Логістик» (відповідно до якої транспортні послуги з перевезення вантажу з м.Пшеровськ, Польща до п/п Ягодин автомобілем ФОП ОСОБА_5 становлять 12000 грн., експедиторські послуги по всьому шляху слідування - 2500 грн. без ПДВ); калькуляція витрат на доставку вантажу № 23.03.2015 року, відповідно до якої транспортні витрати від м.Пшеворськ Польща до пункту перетину кордону України разом з експедиторськими послугами склали 14500 грн.

Таким чином, в заявці на перевезення міститься погоджена сторонами вартість перевезення. Заявка на перевезення разом із рахунком-проформою були надані митному органу під час митного оформлення.

Таким чином, колегія суддів вважає необґрунтованим посилання митного органу щодо неможливості розрахунку транспортної складової без надання документів про вартість послуг від всіх осіб, з якими укладені договори перевезення.

Посилання відповідача на те, що в калькуляції витрат на доставку вантажу зазначено експедиторські послуги 2500 грн., що не відповідає вартості експедиторських послуг згідно рахунків проформи, де зазначено 3000 грн. є безпідставним, оскільки з калькуляції витрат на доставку вантажу вбачається, що експедиторські послуги склали 2500 грн., 500 грн. - ПДВ.

Відповідно до ч.11 ст.58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, не допускається включення ніяких інших витрат, крім тих, що передбачені у цій статті. До митної вартості не включаються податки, які справляються в Україні за умови виділення їх з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, що документально підтверджені та які підлягають обчисленню.

Таким чином, позивачем правомірно не включено до митної вартості сума ПДВ.

З огляду на вищевикладені обставини та норми права, подані позивачем до митного оформлення документи повністю відповідали вимогам ч.2 ст. 58 Митного кодексу України і не створювали підстав для виникнення у митниці обґрунтованих сумнівів відносно не підтвердження чи невизначеності кількісно і достовірно та/або відсутності хоча б однієї із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 53 МК України право органу доходів і зборів на висунення письмової вимоги про надання додаткових документів виникає лише у разі, коли у документах, поданих для митного оформлення згідно ч. 2 ст. 53 МК України, наявні розбіжності, ознаки підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, наявні обґрунтовані підстави вважати, про наявність взаємозв'язку між продавцем і покупцем, який впливає на заявлену декларантом митну вартість.

Отже, витребування Дніпропетровською митницею додаткових документів здійснено за відсутності визначених законом правових підстав.

За наведених обставин, не подання, або подання декларантом додатково запитаних документів не в повному обсязі, не створює наразі для позивача негативних наслідків, оскільки разом із деклараціями митної вартості були подані всі передбачені ч.2 ст.53 МК України документи, які давали змогу митниці достовірного та обґрунтовано визначити митну вартість товарів.

Крім того, ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Аналогічна позиція також викладена Верховним Судом України у постанові від 11 вересня 2012 року (справа №21-262а12).

Не дивлячись на відсутність у митниці правових підстав для витребування у декларанта додаткових документів, позивачем подавались додаткові документи, а також письмові пояснення.

Вказані документи в повному обсязі виконують вимоги митниці щодо подання додаткових документів та висновків щодо ціни товару, проте вони не були прийняті до уваги. При цьому, в оскаржуваному рішенні не наведено обґрунтування стосовно причин неприйняття митницею додаткових документів.

Згідно частини 6 статті 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до частини 1 статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування, що встановлено частинами першою, другою статті 55 МК України.

Приймаючи оскаржуване рішення про коригування митної вартості митницею не надано пояснень щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та не зазначена докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Згідно ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на вищевикладені обставини справи та норми права, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність у митниці правових підстав для надсилання декларанту письмових вимог щодо подання додаткових документів та достатність поданих позивачем документів для митного оформлення товару, а тому оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до ст.202 КАС України, підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Таким чином, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а позовні вимоги задоволенню в повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 167, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Будком-Форт" - задовольнити.

Постанову постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2015 року у справі № 804/14451/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будком-Форт" до Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови у прийнятті митної декларації - скасувати.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Будком-Форт" до Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби України №110100000/2015/200048/1 від 26.03.2015 року про коригування митної вартості товару.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови у прийнятті митної декларації №110100000/2015/000092 від 26.03.2015 року.

Вступна та резолютивна частини постанови складені в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 22 лютого 2016 року, в повному обсязі постанова складена 26 лютого 2016 року.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

Постанова суду може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складання рішення відповідно до ст.160 КАС України - з дня складання рішення в повному обсязі.

Головуючий суддя С.В. Білак

Судді В.А.Шальєва

Н.А. Олефіренко