Справа № 813/463/15
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2016-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2016 р. Справа № 876/6477/15
Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Качмара В.Я.,

суддів - Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

при секретарі судового засідання - Бадівській О.О.,

за участю представників позивача - ОСОБА_1,

та третьої особи - ОСОБА_2,-

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 26 травня 2015 року у справі за її позовом до Приватного підприємства «Баркарола», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, - Товариство з обмеженою відповідальністю «Грін Моунтейн», про надання дозволу на погашення податкового боргу за рахунок майна, що перебуває в податковій заставі,

В С Т А Н О В И В :

В січні 2015 року Державна податкова інспекція у Шевченківському районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області (далі - ДПІ) звернулася до суду з позовом до Приватного підприємства «Баркарола» (далі - ПП) у якому просила надати дозвіл на погашення усієї суми податкового боргу в розмірі 2049780,59грн за рахунок майна, яке знаходиться в податковій заставі.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що проведені ДПІ заходи щодо погашення податкового боргу ПП шляхом стягнення коштів з рахунків у банках та готівки, що належить підприємству виявилися безрезультатними, а тому відповідно до п.95.1 ст.95 Податкового кодексу України (далі - ПК) така заборгованість повинна бути погашена за рахунок майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 26 травня 2015 року в справі №813/463/15 у задоволенні заявленого позову відмовлено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржила ДПІ, яка покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову якою задовольнити позов в повному обсязі. У поданій апеляційній скарзі вказує, що судом першої інстанції не враховано, що майно, що перебуває в податковій заставі все ж таки є у власності у відповідача, що підтверджується актами про перевірку збереження майна та фінансовим звітом ПП. Товариством з обмеженою відповідальністю «Грін Моунтейн» (далі - ТОВ) не доведено, що саме майно описане ДПІ було раніше внесено ним у приватну заставу.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників позивача та третьої особи, перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відмовляючи у задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки станом на момент звернення позивача із даним позовом, майно, яке описано ним в податкову заставу і за рахунок якого такий просить погасити податковий борг ПП, є власністю ТОВ, а відтак підстави для надання такого дозволу відсутні.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи та є вірними з таких міркувань.

Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 03.09.1997 ПП було зареєстровано та 09.09.1997 взято на податковий облік у позивача (а.с.7, 10-12).

Постановами Львівського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2011 року у справі №2а-8280/11/1370 та від 23 січня 2012 року у справі №2а-13768/11/1370, які залишені без змін ухвалами Львівського апеляційного адміністративного суду від 29 серпня 2013 року та 15 вересня 2014 року відповідно, постановлено стягнути із рахунків ПП податковий борг в загальній сумі 2052760грн (а.с.55-63).

На підставі вказаних судових рішень, які набрали законної сили, ДПІ направлено інкасові доручення (розпорядження) (а.с.64-70) у банківські установи, що обслуговували боржника, які повернуті ними без виконання з підстав відсутності коштів на рахунках підприємства.

Як вбачається із матеріалів справи, станом на день звернення ДПІ із цим позовом, заборгованість відповідача по податковим зобов'язанням становить 2049780,59грн (а.с.6).

Стаття 67 Конституції України передбачає, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Згідно зі ст.92 Основного Закону виключно законами України встановлюються система оподаткування, податки і збори.

ПК регулюються відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно з п.41.2 ст.41 ПК органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень.

Відповідно до пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Не є спірним питанням факт наявності у ПП податкового боргу, а також підстави його виникнення.

Предметом доказування в даній справі є наявність правових підстав для надання судом дозволу на погашення усієї суми податкового боргу відповідача в розмірі 2049780,59грн за рахунок його майна, що перебуває у податковій заставі.

Порядок здійснення органом державної податкової служби заходів з погашення податкового боргу передбачений ст.95 ПК.

Згідно з п.95.1 вказаної статті контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Відповідно до п.95.3 ст.95 ПК стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про погашення усієї суми податкового боргу. Рішення контролюючого органу підписується його керівником та скріплюється гербовою печаткою контролюючого органу. Перелік відомостей, які зазначаються у такому рішенні, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відтак, законодавством чітко передбачена черговість вчинення дій органом державної податкової служби з погашення податкового боргу: стягнення коштів, які перебувають у власності платника податків, і тільки в разі їх недостатності - продаж майна, яке перебуває у податковій заставі.

Податкова застава, згідно пп.14.1.155 п.14.1 ст.14 ПК це - спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов'язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом. Податкова застава виникає на підставах, встановлених цим Кодексом.

Пунктом п.89.3 ст.89 ПК визначено, що майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису.

Акт опису майна, на яке поширюється право податкової застави, складається податковим керуючим у порядку та за формою, що затверджені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Отже, здійснення передбачених ст.95 ПК заходів щодо стягнення податкового боргу шляхом продажу майна платника податків можливе лише за умови якщо на це майно поширена податкова застава на підставах та умовах визначених саме ПК і лише в разі недостатності коштів на рахунках платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (п.95.2 ст.95 ПК).

Як вбачається із матеріалів справи, податковим органом надіслана відповідачу податкова вимога від 04.02.2014 №17-11 (а.с.9), яка ПП отримана належним чином, що підтверджується відповідним повідомленням про вручення поштового відправлення.

28.03.2014 податковим керуючим здійснено опис майна підприємства про, що складено акт опису майна від того ж числа №6 (далі - Акт опису) (а.с.13).

Майно ПП, а саме: 1) нежитлове приміщення, енергоблоку корпусу №10 за адресою м.Сокільники, Пустомитівського району, Львівської області, площею 1455,3кв.м. висота приміщення 8,0; 2,5м, матеріал зовнішніх стін залізо/бетон. Будівля обладнана водопроводом (холодним та гарячим), каналізацією, газопостачання, опалення, електроосвітлення, радіотрансляційною мережею, сміттєвідводом, ліфтом; 2) електротехнічне обладнання для виготовлення картону: автоматична лінія «ISOWA» модель «COSMOS», конструкція металічна, 1986 року випуску, капітально модернізовано 1994 року, було описано в податкову заставу, яка зареєстрована у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 31.03.2014 (а.с.15-16).

Відтак, враховуючи все наведене вище, апеляційний суд вважає, що позивачем здійснювались заходи, передбачені п.95.3 ст.95 ПК, щодо стягнення грошових коштів з розрахункових рахунків відповідача в рахунок погашення податкового боргу, зокрема до банківських установ направлялись інкасові доручення (розпорядження) які повернуті такими через відсутність коштів на розрахунковому рахунку відповідача, податковим органом здійснено опис майна ПП, яке передано в податкову заставу.

На підставі викладеного, апеляційний суд приходить до висновку про обгрунтованість вимог ДПІ щодо необхідності погашення суми податкового боргу в розмірі 2049780,59грн за рахунок майна ПП, що знаходиться у податковій заставі.

Проте, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Так, нежитлове приміщення енергоблоку №10 та автоматична лінія «ISOWA» модель «COSMOS», що вказані в Акті опису, дійсно належали ПП на праві приватної власності, (а.с.20-21), проте таке було передано відповідачем в заставу з метою забезпечення виконання своїх зобов'язань за кредитним договором, укладеним із ЗАТ АКБ «Львів», (правонаступником всіх прав та обов'язків якого є ПАТ АКБ «Львів») від 23.07.2007 №51. Зокрема, з метою забезпечення виконання зобов'язань за цим кредитним договором було укладено:

- договір застави від 03.08.2007 №2845 (а.с.118-120), відповідно до якого ПП передало в заставу рухоме майно згідно з переліком, викладеному в тексті Договору застави, в якому зазначено, зокрема лінію «ISOWA», модель «COSMOS» CPS-5F (а.с.118 зворот), застава по якій зареєстрована в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 09.08.2007 (а.с.121);

- договір іпотеки від 03.08.2007 №2843 (а.с.113-115), згідно з яким відповідач передав в іпотеку кредитору нежитлове приміщення енергоблоку корпусу №10 площею 1455,3кв.м. На підставі цього договору було внесено обтяження на зазначений об'єкт нерухомості 03.08.2007 до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та 09.08.2007 до Державного реєстру іпотек (а.с.116-117).

В подальшому, у зв'язку з невиконанням ПП зобов'язань за кредитним договором від 23.07.2007 №51, рішенням Господарського суду Львівської області від 04 травня 2011 року у справі №5015/1312/11 (а.с.86-89) з боржника було стягнено заборгованість за цим кредитним договором, у тому числі за рахунок майна, переданого в заставу згідно з договором застави від 03.08.2007 №2845 та договором іпотеки від 03.08.2007 №2843.

Згідно вказаного рішення суду, яке набрало законної сили, було відкрито виконавче провадження, під час якого державний виконавець на підставі ухвали Господарського суду Львівської області від 08 вересня 2014 року у справі №5015/1312/11 виніс постанову про заміну стягувача у виконавчому провадженні ПАТ АКБ «Львів» на його правонаступника - ТОВ.

30.09.2014 державний виконавець склав акт про реалізацію предмета іпотеки, на підставі якого приватний нотаріус 16.10.2014 видав ТОВ свідоцтво про право власності на нежитлове приміщення енергоблоку корпусу №10 (літ. Б-1) загальною площею 1455,3кв.м., що за адресою: Львівська область, Пустомитівський район, с.Сокільники, вул.Львівська бічна,4-а (а.с.91).

Також, 16.10.2014 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис про реєстрацію права власності ТОВ на зазначену вище будівлю, що підтверджується відповідним Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16.10.2014 №28182773 (а.с.92).

Щодо лінії «ISOWA», модель «COSMOS» CPS-5F, то як встановлено під час розгляду справи постановою державного виконавця від 29.12.2014 це обладнання передано ТОВ в рахунок погашення боргу ПП за кредитним договором від 23.07.2007 №51. На підставі цієї постанови державним виконавцем складено акт від 29.12.2014 №80-2/14 про передачу нереалізованого майна в рахунок погашення податкового боргу, а постановою від 30.12.2014 повернуто виконавчий документ стягувачу ТОВ, оскільки іншого майна, за рахунок якого можна було б погасити заборгованість ПП перед ТОВ, окрім не виявлено (а.с.123-125).

Суд першої інстанції також було встановлено, що надалі лінію «ISOWA», модель «COSMOS» CPS-5F, ТОВ було передано в заставу з метою забезпечення виконання своїх зобов'язань за генеральним договором кредитної лінії від 30.09.2014 №73/К/14, що підтверджується нотаріально завіреним договором застави майна від 08.01.2015 (а.с.95-97) та Витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 12.01.2015 №46039336 (а.с.150).

Нежитлове приміщення енергоблоку корпусу №10 (літ. Б-1) загальною площею 1455,3кв.м. ТОВ також передано в іпотеку згідно з договором від 28.11.2014 №5918, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25.05.2015 №37999342 (а.с.181).

Відтак, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що станом на дату звернення позивача з цим позовом, майно, яке описано в Акті опису і за рахунок якого ДПІ просить погасити податковий борг ПП перед бюджетом, є власністю ТОВ, що підтверджується належними і допустимими доказами, наявними в матеріалах справи.

Доводи ДПІ, що належність описаного майна ПП підтверджується актами про проведення перевірки стану збереження майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі та фінансовою звітністю відповідача, а також щодо наявності кількох ліній «ISOWA», суд апеляційної інстанції вважає неспроможними, оскільки такі обставини спростовуються матеріалами справи, а тому судом першої інстанції такі були вірно відкинуті.

Більше того, згідно висновку оперативного відділу УВБ ГУ ДФС уЛьвівській області щодо перевірки інформації викладеної у зверненні директора ТОВ Михайлишина І.О. щодо можливих неправомірних дій службових осіб ДПІ від 11.06.2015 №239, встановлено, що службовими особами ДПІ в порушення ст.89 ПК включено до Акту опису майно ПП, яке неможливо було станом на дату збільшення податкового боргу використати як джерело погашення податкового боргу в силу вимог пп.87.3.1 п.87.3 ст.87 ПК, так як воно перебувало в обтяженні іпотекодержателя ПАТ АКБ «Львів» відповідно до договору іпотеки від 03.08.2008 №2843. Також, службовими особами позивача не було проведено реєстрації податкової застави щодо об'єкту нерухомості (а.с.238-241).

Зазначене додатково підтверджує висновки суду щодо неналежності майна, яке описано в податкову заставу позивачем - ПП.

Доказів наявності іншого майна ПП, яке описано в податкову заставу чи за рахунок якого можливим є погашення податкового боргу підприємства суду першої та апеляційної інстанцій не надано.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції щодо безпідставності позовних вимог ДПІ щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу в розмірі 2049780,59грн за рахунок майна, яке знаходиться в податковій заставі згідно Акту опису.

Підсумовуючи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку. Доводи апелянта висновків суду не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 200, 205, 207, 254 КАС, суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 26 травня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а у разі складення в повному обсязі відповідно до ч.3 ст.160 КАС - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя В.Я. Качмар

Суддя О.М. Гінда

Суддя В.В. Ніколін

Повний текст виготовлений 29 лютого 2015 року.