Справа № 816/4534/15
Суддя: Л.О. Єресько
Дата ухвалення: 2016-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2016 рокум. ПолтаваСправа №816/4534/15

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Єресько Л.О.,

за участю:

секретаря судового засідання - Шевченко О.С.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Квіти В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Державної автомобільної інспекції управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною, стягнення коштів, зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

06 листопада 2015 року ОСОБА_1 (надалі - ОСОБА_1, позивач) звернувся до суду з позовом до Управління Державної автомобільної інспекції управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області (надалі - УДАІ УМВС України в Полтавській області, відповідач) про зобов'язання вчинити дії.

У ході судового розгляду справи позивач неодноразово змінив та доповнив позовні вимоги.

У судовому засіданні 24.02.2016 позивачем подано заяву про зменшення позовних вимог, за змістом якої останній просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткового грошового забезпечення за службу у нічний час та грошового забезпечення (компенсації) за службу у дні щотижневого відпочинку, святкові дні, за несення служби понад установлений законодавством робочий час в період з 22.01.2012 по 30.09.2015;

- стягнути з УДАІ УМВС України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 заборгованість за період з 22.01.2012 по 30.09.2015 по додатковому грошовому забезпеченню за службу в нічний час у розмірі 3179,53 грн та по грошовому забезпеченню (компенсації) за службу у дні щотижневого відпочинку у розмірі 15191,86 грн, святкові дні у розмірі 1960,52 грн й за несення служби понад установлений законодавством робочий час у розмірі 5907,22 грн;

- стягнути з УДАІ УМВС України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 заборгованість з індексації додаткового грошового забезпечення за службу в нічний час та з індексації грошового забезпечення (компенсації) за службу у дні щотижневого відпочинку, святкові дні й за несення служби понад установлений законодавством робочий час за період з 22.01.2012 по 30.09.2015 відповідно до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" загалом у розмірі 316,71 грн;

- стягнути з УДАІ УМВС України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 суму компенсації втрат частки додаткового грошового забезпечення за службу в нічний час та втрат частки грошового забезпечення (компенсації) за службу в дні щотижневого відпочинку, святкові дні й за несення служби понад установлений законодавством робочий час за період з 22.01.2012 по 30.09.2015 відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" загалом у розмірі 15148,93 грн;

- зобов'язати УДАІ УМВС України в Полтавській області зробити перерахунок вихідної допомоги з урахуванням нарахованих коштів та надати ОСОБА_1 грошовий атестат та довідку про додаткові види грошового забезпечення;

- зобов'язати відповідача подати до суду звіт про виконання даної постанови в місячних термін з дня набрання постановою суду законної сили, а в частині, яка допущена до негайного виконання в місячний термін з дня одержання її копії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він з 11.08.1994 по 30.09.2015 проходив службу в органах внутрішніх справ та звільнений з ОВС наказом УМВС України в Полтавській області від 30.09.2015 №564 о/с. Після звільнення позивачу видано грошовий атестат від 08.10.2015 №45, довідку від 08.10.2015 №183 про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення та премії за період з 01.10.2013 по 30.09.2015 та довідку б/н про щомісячні додаткові види грошового забезпечення за період з 01.10.2013 по 30.09.2015. Ознайомившись з грошовим атестатом та згаданими довідками позивач дізнався, що за час служби йому не нараховувалась заробітна плата (грошове забезпечення) за роботу в нічний час, у вихідні та святкові дні та за службу в понаднормовий час, хоча факт залучення ОСОБА_1 до служби у відповідні періоди підтверджено Книгами постових відомостей та Журналами патрулювання за період з 22.01.2012 по 29.09.2015.

Позивач та його представник у судовому засіданні 24.02.2016 позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представник позивача додатково просила стягнути на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 5000,00 грн.

Представник відповідача у наданому до суду письмовому запереченні /т. 7, а.с. 27-32/ наполягала на відмові у задоволенні позовних вимог повністю. При цьому зазначала, що відповідно до пункту 1.6 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31.12.2007 №499, грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ виплачується за місцем служби і виключно в межах асигнувань, затверджених кошторисом доходів і видатків органу, підрозділу, закладу чи установи МВС на грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ. Оскільки кошторисом доходів та видатків УДАІ УМВС на 2012-2015 роки не було передбачено коштів для виплати компенсацій за понаднормову роботу та в УДАІ УМВС не вівся табель обліку понаднормового робочого часу, підстав для нарахування та виплати працівникам ДПС компенсації за службу в понаднормовий час, у дні щотижневого відпочинку та святкові дні не було. Разом з цим, з урахуванням режиму роботи інспекторів ДПС та з метою компенсації позивачу виплачувалась підвищена премія. До того ж, на виконання до УДАІ УМВС у спірний період неодноразово надходили накази МВС та УМВС про переведення особового складу органів та підрозділів внутрішніх справ Полтавської області на посилений варіант несення служби та розгортання діяльності оперативних штабів.

Водночас 11.01.2016 представником відповідача подано до суду уточнений розрахунок заборгованості з виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення, за змістом якого визнано вимоги позивача загалом у сумі 1392,90 грн (з них 1269,60 грн - грошове забезпечення за службу у понаднормовий час, 123,30 грн - додаткове грошове забезпечення за службу у нічний час) /т. 7, а.с. 66-70/. При цьому відповідач зазначав, що підстави для нарахування позивачу додаткового грошового забезпечення за службу у дні щотижневого відпочинку та святкові дні відсутні, оскільки до фінансової частини УДАІ не надходили накази про залучення ОСОБА_1 до служби у дні щотижневого відпочинку та святкові дні.

У судовому засіданні 24.02.2015 представник відповідача позовні вимоги ОСОБА_1 визнала частково (з урахуванням розрахунку від 11.01.2016), погодилась, що позивач має право на отримання компенсації за службу в понаднормовий час, однак виходячи із встановленого підпунктом 3.7.2 пункту 3.7 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ обмеження у 120 годин на рік.

Заслухавши пояснення позивача та представників сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено, що позивач з 11.08.1994 проходив службу в органах внутрішніх справ, з 05.09.2011 - на посаді інспектора ДПС взводу з обслуговування стаціонарного поста №1 роти дорожньо-патрульної служби ДАІ, підпорядкованої УМВС /т. 7, а.с. 105-112/.

Наказом УМВС від 30.09.2015 №564 о/с старшого прапорщика міліції ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ згідно з пунктом 63 "б" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (у запас через хворобу) /т. 1, а.с. 25/.

При звільненні позивачу видано грошовий атестат від 08.10.2015 №45 /т. 1, а.с. 26/, довідку від 08.10.2015 №183 про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення та премії за період з 01.10.2013 по 30.09.2015 /т. 1, а.с. 28/ та довідку б/н про щомісячні додаткові види грошового забезпечення за період з 01.10.2013 по 30.09.2015 /т. 1, а.с. 27/.

Зі змісту вказаних документів позивач встановив, що йому не нараховане грошове забезпечення за роботу в нічний час, у вихідні та святкові дні та за службу в понаднормовий час.

Посилаючись на те, що факт залучення ОСОБА_1 до служби у відповідні періоди підтверджено Книгами постових відомостей та Журналами патрулювання за період з 22.01.2012 по 29.09.2015, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи юридичну оцінку спірним відносинам та відповідним доводам сторін, суд виходить з такого.

Суд зазначає, що спірні відносини стосуються наявності у позивача права на отримання додаткового грошового забезпечення за службу у нічний час та грошового забезпечення (компенсації) за службу у дні щотижневого відпочинку, святкові дні, за несення служби понад установлений законодавством робочий час в період з 22.01.2012 по 30.09.2015.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач проходив службу в органах внутрішніх справ, а саме - в підрозділах ДАІ.

Згідно з частиною першою статті 18 Закону України "Про міліцію" (чинного на момент виникнення спірних відносин) порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 10 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 №114, особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ користуються всіма соціально-економічними, політичними та особистими правами і свободами, виконують усі обов'язки громадян, передбачені Конституцією та іншими законодавчими актами, а їх права, обов'язки і відповідальність, що випливають з умов служби, визначаються законодавством, Присягою, статутами органів внутрішніх справ і цим Положенням.

А пунктом 12 названого Положення визначено, що особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ одержують грошове і речове забезпечення за нормами, встановленими законодавством.

Пунктами 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" встановлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством інфраструктури, Державною службою з надзвичайних ситуацій, Службою безпеки, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Управлінням державної охорони, Службою зовнішньої розвідки, Державною пенітенціарною службою, Адміністрацією Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації.

На виконання вказаної постанови Міністерством внутрішніх справ України видано наказ від 31.12.2007 №499 "Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ", яким затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ /надалі - Інструкція №499/.

Відповідно до пункту 1.1 Інструкція визначає порядок та умови виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ.

Порядок здійснення компенсації за службу в понаднормовий час, у дні щотижневого відпочинку та святкові дні визначено пунктом 3.7 Інструкції №499.

Зокрема, згідно з підпунктом 3.7.1 пункту 3.7 означеної Інструкції при залученні осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ до несення служби понад установлений законодавством робочий час виплата грошового забезпечення проводиться з розрахунку посадового окладу й окладу за спеціальним званням.

При цьому згідно з підпунктом 3.7.4 пункту 3.7 Інструкції №499 підставою для залучення працівників органів внутрішніх справ до понаднормової служби чи в дні щотижневого відпочинку та святкові дні є: а) письмові накази керівників органів внутрішніх справ; б) графіки нарядів чергувань, затверджені керівниками органів внутрішніх справ.

А відповідно до підпункту 3.7.5 пункту 3.7 Інструкції №499 облік робочого часу здійснюється шляхом ведення щомісячного табеля з обов'язковою відміткою в ньому кількості відпрацьованих годин.

У ході судового розгляду справи суд неодноразово постановив ухвали про витребування від УДАІ УМВС України в Полтавській області письмових наказів керівників, графіків нарядів чергувань та табелів обліку робочого часу (у тому числі, понаднормового) щодо спірних відносин.

На виконання вимог суду представник відповідача надала лише табелі обліку робочого часу УДАІ УМВС України в Полтавській області за січень-жовтень 2015 року, графіки несення служби особовим складом І-го взводу роти ДПС за січень-вересень 2015 року та окремі накази МВС України, УМВС України в Полтавській області щодо переведення особового складу УДАІ УМВС на посилений режим несення служби /т. 7, а.с. 45-47, 52-57, 113-119, 144-149, 150-158/.

При цьому представник відповідача не заперечувала відносно того, що позивач дійсно залучався до роботи у понадурочний час, нічні зміни, дні щотижневого відпочинку та святкові дні, а оплата праці за даний час йому не проводилась.

До того ж, представник відповідача визнала, що в УДАІ УМВС України в Полтавській області не складались окремі графіки чергувань та табелі обліку понаднормового робочого часу, керівництвом УДАІ УМВС не видавались окремі письмові накази про залучення особового складу ДПС до служби у понадурочний час, дні щотижневого відпочинку та святкові дні; жодним іншим чином облік робочого часу особового складу ДПС не вівся.

Викладене свідчить про порушення відповідачем наведених вище приписів підпунктів 3.7.4, 3.7.5 пункту 3.7 Інструкції №499.

Щодо табелів обліку робочого часу УДАІ УМВС України в Полтавській області за 2012-2014 роки, представник відповідача пояснила, що надати останні немає можливості у зв'язку з їх терміном зберігання 1 рік відповідно до Переліку типових документів, що утворюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших установ, підприємств та організацій, із зазначенням строків зберігання документів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2012 №578/5.

З урахуванням описаних вище фактичних обставин справи, суд зазначає, що факт залучення позивача до служби у понаднормовий час, дні щотижневого відпочинку, святкові дні, а також у нічні зміни підтверджено даними із Книг постових відомостей розстановки нарядів дорожньо-партульної служби та Журналів патрулювання інспектора ДПС взводу з обслуговування стаціонарного поста №1 роти ДПІ ДАІ старшого прапорщика міліції ОСОБА_1 за спірний період, оригінали яких суд оглянув у судовому засіданні, а копії залучено до матеріалів справи /т. 1, а.с. 61-250; т. 2, т. 3, т. 4, т. 5, а.с. 1-128; т. 6, а.с. 1-253/.

Так, надані суду Постові відомості розстановки нарядів дорожньо-патрульної служби містять інформацію про дату, працівників, залучених до служби, їх особистий підпис, проведення інструктажу, орієнтування, перевірку несення служби керівництвом та підтверджують факт безпосереднього перебування позивача на службі у відповідні дні.

У свою чергу, надані суду Журнали патрулювання містять інформацію щодо маршруту та періоду несення служби безпосередньо позивачем, здійснення перевірки несення служби керівництвом ДПС УДАІ.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що надані позивачем Постові відомості та Журнали патрулювання у повній мірі підтверджують факт залучення останнього до служби (у тому числі, у понаднормовий час, дні щотижневого відпочинку, святкові дні, нічні зміни) та є належним доказом у справі.

Залученими до матеріалів справи архівними відомостями про виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення за спірний період підтверджено, що позивачу не нараховувалось грошове забезпечення (додаткове грошове забезпечення, компенсація) за службу у понаднормовий час, дні щотижневого відпочинку та святкові дні /т. 7, а.с. 120-131/.

Так само наведені обставини не заперечувались представником відповідача.

Оскільки відповідач не виконав вимоги чинного законодавства щодо ведення обліку робочого часу ОСОБА_1 та не здійснив нарахування і оплату позивачу грошового забезпечення (компенсації) за роботу у понаднормовий час, дні щотижневого відпочинку, святкові дні та у нічний час, хоча в силу закону мав вчинити відповідні дії, суд дійшов висновку, що у спірних відносинах має місце протиправна бездіяльність УДАІ УМВС щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткового грошового забезпечення за службу у нічний час та грошового забезпечення (компенсації) за службу у дні щотижневого відпочинку, святкові дні, за несення служби понад установлений законодавством робочий час в період з 22.01.2012 по 30.09.2015.

Відповідно до підпункту 3.7.2 пункту 3.7 Інструкції №499 годинна ставка обчислюється шляхом поділу місячного посадового окладу та окладу за спеціальним званням на кількість годин робочого часу в поточному місяці. При цьому понаднормові роботи не повинні перевищувати для кожного працівника чотирьох годин протягом двох днів поспіль і 120 годин на рік.

Тривалість робочого часу співробітників ДАІ урегульовано пунктом 21 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, відповідно до якого для осіб рядового і начальницького складу встановлюється 41-годинний робочий тиждень. У необхідних випадках вони несуть службу понад установлену тривалість робочого часу, а також у вихідні та святкові дні. Оплата праці в понадурочний, нічний час, у вихідні та святкові дні провадиться відповідно до законодавства.

Суд зауважує, що положення наказу Міністерства внутрішніх справ України від 28.07.1994 №404 "Про затвердження Статуту патрульно-постової служби міліції України", яким визначено середньодобову тривалість службового часу протягом місяця не більше 40 годин на тиждень, на працівників ДАІ не поширюються, оскільки остання діяла відповідно до приписів Положення про Державну автомобільну інспекцію Міністерства внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.04.1997 №341.

Отже, чинним на момент виникнення спірних відносин законодавством було передбачено, що у разі залучення осіб рядового і начальницького складу ОВС до несення служби понад установлений законодавством робочий час грошове забезпечення таким особам за роботу в понадурочний час виплачується із розрахунку посадового окладу й окладу за спеціальним званням.

Залученими до матеріалів справи архівними відомостями про виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення за спірний період підтверджено, що посадовий оклад позивача у 2012 році та січні 2013 року становив 580,00 грн, оклад за спеціальним званням - 60,00 грн; з лютого 2013 року посадовий оклад позивача становив 580,00 грн, оклад за спеціальним званням - 65,00 грн /т. 7, а.с. 120-131/.

Відомості про залучення позивача до несення служби понад установлений законодавством робочий час наведено у наданому позивачем розрахунку /т. 7, а.с. 165-182/ та підтверджено залученими до матеріалів справи викопіюваннями з Постових відомостей та Журналів патрулювання.

Сума заборгованості з виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення (компенсації) за несення служби понад установлений законодавством робочий час за період з 22.01.2012 по 29.09.2015 загалом становить 5907,22 грн та детально описана у наданому позивачем розрахунку /т. 7, а.с. 165-182/.

При проведенні розрахунку позивачем враховано вимоги чинного законодавства, зокрема, положення абзацу третього підпункту 3.7.6 пункту 3.7 Інструкції №499, відповідно до якого особам добового наряду під час чергування почергово надаються перерви для вживання їжі та короткочасного відпочинку. Загальна тривалість такої перерви становить 4 години (2 години вдень і 2 години вночі), яка не враховується в робочий час.

Стосовно посилань відповідача на положення підпункту 3.7.2 пункту 3.7 Інструкції №499, відповідно до якого понаднормові роботи не повинні перевищувати для кожного працівника чотирьох годин протягом двох днів поспіль і 120 годин на рік, суд звертає увагу на те, що УДАІ УМВС належним чином не вівся облік робочого часу позивача (у тому числі щодо залучення позивача до несення служби понаднормово), а залученими до матеріалів справи копіями Постових відомостей та Журналів патрулювання підтверджено перебування ОСОБА_1 на службі понаднормово.

Щодо нарахування грошового забезпечення за роботу у дні щотижневого відпочинку та святкові дні, суд зауважує, що дане питання не врегульовано положеннями Інструкції №499 чи інших спеціальних нормативно-правових актів, а тому до таких правовідносин належить застосувати приписи Кодексу законів про працю України.

Так, відповідно до статті 107 названого Кодексу робота у святковий і неробочий день (частина четверта статті 73) оплачується у подвійному розмірі: працівникам, які одержують місячний оклад, - у розмірі одинарної годинної або денної ставки зверх окладу, якщо робота у святковий і неробочий день провадилася у межах місячної норми робочого часу, і в розмірі подвійної годинної або денної ставки зверх окладу, якщо робота провадилася понад місячну норму. Оплати у зазначеному розмірі провадиться за години, фактично відпрацьовані у святковий і неробочий день.

Суд враховує, що згідно з частиною третьою статті 107 Кодексу законів про працю України на бажання працівника, який працював у святковий і неробочий день, йому може бути наданий інший день відпочинку.

До того ж, за приписами підпункту 3.7.3 пункту 3.7 Інструкції №499 служба осіб рядового і начальницького складу у дні щотижневого відпочинку та святкові дні може компенсуватися за їхньою згодою шляхом надання їм іншого дня відпочинку або в грошовій формі. Компенсація понаднормових робіт шляхом надання відгулів не допускається.

Разом з цим, на вимогу суду відповідач не зміг повідомити про те, чи надавались ОСОБА_1 дні відпочинку за службу у дні щотижневого відпочинку та святкові дні, у наданому до суду письмовому поясненні від 15.02.2016 представник відповідача зазначила, що накази про надання позивачу відгулів за службу у дні щотижневого відпочинку та святкові дні в УДАІ УМВС відсутні /т. 7, а.с. 143/.

За відсутності в УДАІ УМВС відомостей про надання ОСОБА_1 днів відпочинку за службу у дні щотижневого відпочинку та святкові дні, суд погоджується з доводами позивача відносно того, що відгули йому не надавались.

Відомості про залучення позивача до несення служби у дні щотижневого відпочинку та святкові дні наведено у наданому позивачем розрахунку /т. 7, а.с. 196-237/ та підтверджено залученими до матеріалів справи викопіюваннями з Постових відомостей та Журналів патрулювання.

Сума заборгованості з виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення (компенсації) за несення служби у дні щотижневого відпочинку та святкові дні за період з 22.01.2012 по 29.09.2015 загалом становить 15191,86 грн та 1960,52 грн відповідно і детально описана у наданому позивачем розрахунку /т. 7, а.с. 196-237/.

Стосовно посилань представника відповідача на те, що за несення позивачем служби у понаднормовий час, дні щотижневого відпочинку та святкові дні йому виплачено премію у підвищеному розмірі, суд звертає увагу на те, що премія є окремим видом виплат та складовою грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу ОВС, що виплачується за рахунок і в межах фонду оплати праці відповідного структурного підрозділу. Надаючи правову оцінку позовним вимогам, суд виходить з того, що чинне на момент виникнення та реалізації спірних відносин законодавство містило конкретні вимоги щодо оплати праці осіб рядового і начальницького складу ОВС за службу у понадурочний час, дні щотижневого відпочинку та святкові дні, а тому нарахуванням позивачу премії жодним чином не можливо підмінити гарантовані законодавцем виплати за службу у понадурочний час, дні щотижневого відпочинку та святкові дні.

Щодо ненарахування позивачу додаткового грошового забезпечення за службу у нічний час, суд встановив такі обставини.

У відповідності до підпункту 3.7.6 пункту 3.7 Інструкції №499 службою в нічний час вважається виконання особами рядового і начальницького складу органів, підрозділів установ і навчальних закладів внутрішніх справ службових обов'язків у період з 22.00 до 06.00. Особам, які несуть службу в нічний час, надається перерва для відпочинку та харчування тривалістю не більше двох годин. Перерва для відпочинку і харчування не включається в робочий час.

За змістом Розрахунку сум, які необхідно сплатити УДАІ УМВС України ОСОБА_1, складеного та підписаного членом ліквідаційної комісії Л.В.Совою та наданого до суду 11.01.2016 /т 7, а.с. 66-70/, за несення служби у нічний час протягом спірного періоду позивачу були нараховані та виплачені грошові кошти: за 2012 рік - у сумі 211,59 грн, за 2013 рік - 279,65 грн, за 2014 рік - 141,51 грн, за 2015 рік - 22,43 грн (заборгованість за грудень 123,03 грн).

Водночас, як підтверджено наданими відповідачем архівними відомостями /т. 7, а.с. 121-132/, за несення служби у нічний час протягом спірного періоду позивачу були нараховані та виплачені грошові кошти: за 2012 рік у сумі 184,17 грн, за 2013 рік у сумі 293,97 грн, за 2014 рік у сумі 154,61 грн, за 2015 рік взагалі не виплачено додаткове грошове забезпечення за несення служби у нічний час.

Отже, відповідач фактично визнає, що ним мало нараховуватися та виплачуватися додаткове грошове забезпечення за несення служби позивачем у нічний час, але як підтверджено матеріалами справи, відповідач не в повному обсязі нарахував та виплатив ОСОБА_1 додаткове грошове забезпечення за несення служби у нічний час.

Відповідно до пунктів 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується у тому числі Міністерством внутрішніх справ.

Пунктом 3 вказаної Постанови встановлені додаткові види грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу у розмірах згідно з додатками 25 - 28, 33.

Зокрема, додатком 26 до названої Постанови визначено розмір доплати за службу в нічний час - 35 відсотків посадового окладу.

Дійсно, за приписами пункту 7 Постанови №1294 до упорядкування додаткових видів грошового забезпечення, визначених згідно з додатками 25-28, їх виплата провадиться в межах затвердженого фонду грошового забезпечення в обсязі до 50 відсотків установленого згідно із зазначеними додатками розміру.

Отже, вказаною нормою було обмежено розмір додаткових видів грошового забезпечення, встановлених додатком 28 до цієї постанови до моменту упорядкування додаткових видів грошового забезпечення.

Разом з цим, в силу положень пункту 11 Постанови №1294 зобов'язано державні органи упорядкувати у тримісячний строк перелік і розміри виплати додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу.

Так, порядок та розміри виплати додаткових видів грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу ОВС урегульовано вже згаданим вище наказом МВС України від 31.12.2007 №499 "Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ", яким, окрім іншого, затверджено додаткові види грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ згідно з додатком 22.

У додатку 22 до згаданого наказу МВС України розмір доплати за несення служби у нічний час встановлено на рівні 35 % від посадового окладу.

Суд враховує приписи пунктів 3, 4 наказу МВС України від 31.12.2007 №499, відповідно до яких установлено, що грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Виплату грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, затвердженому Інструкцією

Інструкцію №499 введено в дію з 01.01.2008.

Наведене є підставою для висновку про те, що питання виплати особам рядового і начальницького складу ОВС додаткових видів грошового забезпечення, у тому числі, доплати за несення служби у нічний час з 01.01.2008 урегульовано наказу МВС України від 31.12.2007 №499 та вона мала нараховуватись у розмірі 35 % від посадового окладу.

Посилання представника відповідача на лист-роз'яснення Департаменту фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку МВС України від 28.11.2011 вих. №15/2-655 /т. 7, а.с. 160/ з вищенаведених підстав суд вважає необґрунтованими.

Посадовий оклад ОСОБА_1 у спірний період складав 580,00 грн.

Відомості про залучення позивача до несення служби у нічний час наведено у наданому позивачем розрахунку /т. 7, а.с. 183-196/ та підтверджено залученими до матеріалів справи викопіюваннями з Постових відомостей та Журналів патрулювання.

Сума заборгованості з виплати ОСОБА_1 додаткового грошового забезпечення за несення служби у нічний час за період з 22.01.2012 по 29.09.2015 загалом становить 3179,53 грн і детально описана у наданому позивачем розрахунку /т. 7, а.с. 183-196/.

За вищевикладених обставин, суд дійшов висновку про правомірність позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання протиправною бездіяльності відповідача в частині не нарахування та невиплати додаткового грошового забезпечення за службу у нічний час та грошового забезпечення (компенсації) за службу у дні щотижневого відпочинку, святкові дні, за несення служби понад установлений законодавством робочий час в період з 22.01.2012 по 30.09.2015 та стягнення з УДАІ УМВС України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 заборгованості за період з 22.01.2012 по 30.09.2015 по додатковому грошовому забезпеченню за службу в нічний час у розмірі 3179,53 грн та по грошовому забезпеченню (компенсації) за службу у дні щотижневого відпочинку у розмірі 15191,86 грн, святкові дні у розмірі 1960,52 грн й за несення служби понад установлений законодавством робочий час у розмірі 5907,22 грн. А відтак, позов у даній частині належить задовольнити.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з УДАІ УМВС індексації додаткового грошового забезпечення за службу в нічний час та індексації грошового забезпечення (компенсації) за службу у дні щотижневого відпочинку, святкові дні й за несення служби понад установлений законодавством робочий час за період з 22.01.2012 по 30.09.2015 відповідно до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" у розмірі 316,71 грн, суд виходить з такого.

Відповідно до пункту 1.14 Інструкції №499 індексація грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу МВС здійснюється в порядку та розмірах, установлених законодавством.

За змістом статті 1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Таким чином, індексація є гарантією мінімізації втрат доходу у зв'язку з ростом індексу споживчих цін.

Як визначено статтею 2 названого Закону індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Отже, належні до виплати позивачу суми додаткового грошового забезпечення за службу в нічний час, а також компенсації за службу у дні щотижневого відпочинку, святкові дні та за несення служби понад установлений законодавством робочий час, підлягають індексації.

У відповідності до пункту 11 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 (у редакції, чинній на дату виникнення спірних відносин), підвищення грошових доходів громадян у зв'язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

За змістом наданого позивачем розрахунку індексації підлягає грошове забезпечення позивача за квітень-червень, вересень-грудень 2014 року, січень-травень та вересень 2015 року /т. 7, а.с. 237-240/. Загальна сума індексації становить 316,71 грн.

З огляду на викладене, позовні вимоги в даній частині належить задовольнити.

Стосовно позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з УДАІ УМВС компенсації втрат частки додаткового грошового забезпечення за службу в нічний час та втрат частки грошового забезпечення (компенсації) за службу в дні щотижневого відпочинку, святкові дні й за несення служби понад установлений законодавством робочий час за період з 22.01.2012 по 30.09.2015 відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" загалом у розмірі 15148,93 грн, суд дійшов такого висновку.

За приписами статті 1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Статтею 2 названого Закону визначено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Аналізуючи наведені положення Закону, суд зазначає, що їх дія поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, у тому числі, і заробітна плата (грошове забезпечення).

Варто також зазначити, що відповідно до правового висновку Верховного Суду України, наведеного у постанові від 18.11.2014 у справі №21-518а14, основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі заробітної плати/грошового забезпечення). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у даній справі - УДАІ) добровільно чи на виконання судового рішення.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність у позивача права на отримання компенсації втрати частини доходу у зв'язку з невиплатою відповідачем ОСОБА_1 додаткового грошового забезпечення за службу в нічний час та компенсації за службу в дні щотижневого відпочинку, святкові дні й за несення служби понад установлений законодавством робочий час за період з 22.01.2012 по 30.09.2015.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

За змістом наданого позивачем розрахунку сума компенсації розрахована відповідно до наведених приписів статті 3 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" та загалом становить 15148,93 грн /т. 7, а.с. 240-244/.

Отже, позов в даній частині також належить задовольнити.

З приводу позовних вимог в частині зобов'язання УДАІ УМВС України в Полтавській області здійснити перерахунок вихідної допомоги з урахуванням нарахованих коштів та надати ОСОБА_1 грошовий атестат та довідку про додаткові види грошового забезпечення, суд звертає увагу на такі обставини.

За змістом частини першої статті 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров'я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Відповідно до пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" пенсії обчислюються з розміру грошового забезпечення, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 р. - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування з урахуванням таких його видів: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії.

Оскільки у виданих ОСОБА_1 грошовому атестаті та довідках відсутні відомості про належний розмір грошового забезпечення позивача, що впливає на розмір вихідної допомоги та пенсії останнього, позовні вимоги про зобов'язання УДАІ УМВС України в Полтавській області здійснити перерахунок вихідної допомоги з урахуванням нарахованих коштів та надати ОСОБА_1 грошовий атестат та довідку про додаткові види грошового забезпечення підлягають задоволенню.

Приймаючи до уваги встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими врегульовано спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позову ОСОБА_1 повністю.

Щодо клопотання позивача про зобов'язання відповідача подати до суду звіт про виконання даної постанови в місячний термін з дня набрання постановою суду законної сили, а в частині, яка допущена до негайного виконання, - в місячний термін з дня одержання її копії, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до частини першої статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 163 Кодексу адміністративного судочинства України, у резолютивній частині постанови зазначається встановлений судом строк для подання суб'єктом владних повноважень - відповідачем до суду першої інстанції звіту про виконання постанови, якщо вона вимагає вчинення певних дій (перебіг цього строку починається з дня набрання постановою законної сили або після одержання її копії, якщо постанова виконується негайно).

Конституційний Суд України у Рішенні від 30.01.2003 №3-рп/2003 у справі про розгляд судом окремих постанов слідчого та прокурора зауважив, що "правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах" (абзац десятий пункту 9 мотивувальної частини).

У Рішенні від 30.06.2009 №16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб'єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини).

Європейський Суд з прав людини у рішенні від 07.05.2002 у справі "Бурдов проти Росії" визначив, що у контексті статті 6 Конвенції виконання судового рішення, прийнятого будь-яким судом, має розглядатися як складова "судового розгляду".

З огляду на викладене, встановлення судом контролю за виконанням судового рішення є заходом для забезпечення конституційного права громадянина на судовий захист.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 06.09.1978 у справі "Класс та інші проти Німеччини" "із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури".

За таких обставин, суд вважає за необхідне зобов'язати відповідача подати до суду звіт про виконання судового рішення в місячний термін з дня набрання постановою суду законної сили.

Разом з цим, суд не знаходить підстав для допуску постанови суду до негайного виконання, оскільки на спірні відносини не поширюється дія пункту 2 частини першої статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 87 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на правову допомогу.

Згідно з частинами 1, 3 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа; якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Судом встановлено, що при поданні позовної заяви судовий збір з огляду на положення статті 5 Закону України "Про судовий збір" позивачем не сплачувався, а тому відповідно у справі відсутні витрати, пов'язані зі сплатою судового збору.

За приписами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом. У разі звільнення сторони від оплати надання їй правової допомоги витрати на правову допомогу здійснюються за рахунок Державного бюджету України. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

У судовому засіданні 24.02.2016 представник позивача просила стягнути на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 5000,00 грн.

На підтвердження факту понесення позивачем витрат до суду надано договір про надання правової допомоги від 20.10.2015 №47, ордер на надання правової допомоги, свідоцтво про право зайняття адвокатською діяльністю, розрахунки вартості наданої правової допомоги від 23.11.2015, від 21.12.2015 та квитанції від 10.11.2015 №14/ПО на суму 2500,00 грн та від 18.12.2015 №20/ПО на суму 2500,00 грн /т. 5, а.с. 134-138; т. 7, а.с. 2а-3/.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" від 20.12.2011 N 4191-VI розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Документально підтверджена сума витрат на правову допомогу становить 5000,00 грн, її розмір відповідає наведеним вище вимогам Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах".

За таких обставин, суд вважає за можливе стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань УДАІ УМВС України в Полтавській області документально підтверджені витрати на правову допомогу у розмірі 5000,00 грн.

Керуючись статтями 2, 7-11, 69-71, 86, 158-163, 267 Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною, стягнення коштів, зобов'язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Державної автомобільної інспекції управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткового грошового забезпечення за службу у нічний час та грошового забезпечення (компенсації) за службу у дні щотижневого відпочинку, святкові дні, за несення служби понад установлений законодавством робочий час в період з 22.01.2012 по 30.09.2015.

Стягнути з Управління Державної автомобільної інспекції управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 заборгованість за період з 22.01.2012 по 30.09.2015 по додатковому грошовому забезпеченню за службу в нічний час у розмірі 3179,53 грн (три тисячі сто сімдесят дев'ять гривень п'ятдесят три копійки), по грошовому забезпеченню (компенсації) за службу: у дні щотижневого відпочинку у розмірі 15 191,86 грн (п'ятнадцять тисяч сто дев'яносто одна гривня вісімдесят шість копійок), святкові дні у розмірі 1960,52 грн (одна тисяча дев'ятсот шістдесят гривень п'ятдесят дві копійки) та за несення служби понад установлений законодавством робочий час у розмірі 5907,22 грн (п'ять тисяч дев'ятсот сім гривень двадцять дві копійки).

Стягнути з Управління Державної автомобільної інспекції управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 заборгованість з індексації додаткового грошового забезпечення за службу в нічний час та з індексації грошового забезпечення (компенсації) за службу у дні щотижневого відпочинку, святкові дні й за несення служби понад установлений законодавством робочий час за період з 22.01.2012 по 30.09.2015 відповідно до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" у розмірі 316,71 грн (триста шістнадцять гривень сімдесят одна копійка).

Стягнути з Управління Державної автомобільної інспекції управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 суму компенсації втрат частки додаткового грошового забезпечення за службу в нічний час та втрат частки грошового забезпечення (компенсації) за службу в дні щотижневого відпочинку, святкові дні й за несення служби понад установлений законодавством робочий час за період з 22.01.2012 по 30.09.2015 відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" у розмірі 15 148,93 грн (п'ятнадцять тисяч сто сорок вісім гривень дев'яносто три копійки).

Зобов'язати Управління Державної автомобільної інспекції управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області здійснити перерахунок вихідної допомоги ОСОБА_1 з урахуванням нарахованих коштів, надати ОСОБА_1 грошовий атестат та довідку про додаткові види грошового забезпечення.

Зобов'язати Управління Державної автомобільної інспекції управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області подати до суду звіт про виконання даної постанови в місячних термін з дня набрання постановою суду законної сили.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань Управління Державної автомобільної інспекції управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області (ідентифікаційний код 08682677) витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн. (п'ять тисяч гривень).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови в повному обсязі.

Повний текст постанови складено 29 лютого 2016 року.

Суддя Л.О. Єресько