Справа № 333/9194/15-а
Суддя: Кулик В. Б.
Дата ухвалення: 2016-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 333/9194/15-а
Провадження № 2-а/333/34/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2016 р. м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Кулик В.Б.,

при секретарі Довгаль А.Г.,

за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача Базалійської Н.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя цивільну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

30.12.2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до УПФУ в Комунарському районі м. Запоріжжя про: 1) визнання протиправними дій УПФУ в Комунарському районі м. Запоріжжя щодо призупинення нарахування та виплати пенсії за віком ОСОБА_1 з квітня 2015 року; 2) зобов'язання УПФУ в Комунарському районі м. Запоріжжя поновити з квітня 2015 року. нарахування та виплату пенсії за віком ОСОБА_1

Позовні вимоги обґрунтовані тими обставинами, що з травня 1999 року ОСОБА_1 працює в Управлінні НБУ в Запорізькій області. 09.04.2010 року позивачу була призначена пенсія за віком та виплачувалась до квітня 2015 року. У зв'язку з набранням чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213 та оскільки станом на 01.04.2015 року позивач перебувала на посаді державного службовця, виплату пенсії з 01.04.2015 року відповідачем було призупинено. Позивач вважає дії відповідача щодо призупинення виплати пенсії незаконними та такими, що суперечать вимогам чинного законодавства.

29.01.2016 року ОСОБА_1 надала письмові доповнення до адміністративного позову, у яких зазначила, що з 01.01.2016 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 року № 911, який не відповідає законодавству України з підстав, зазначених нею раніше у адміністративному позові. УПФУ в Комунарському районі м. Запоріжжя з 01.01.2016 року позивачу виплату пенсії не поновило. На підставі зазначеного, просить суд зобов'язати УПФУ в Комунарському районі м. Запоріжжя поновити ОСОБА_1 з січня 2016 року нарахування та виплату пенсії за віком та в подальшому здійснювати її виплату.

УПФУ в Комунарському районі м. Запоріжжя заперечило проти позову в повному обсязі, надало письмові заперечення, у яких зазначено, що на обліку в управлінні перебуває ОСОБА_1, який з 09.04.2010 року призначена пенсія за віком, розрахована відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-ІV з урахуванням вимог Законів України «Про Національний Банк України» від 20.05.1999 року № 679-ХІV, «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № VІІІ було внесено зміни до ст. 47 Закону № 1058-ІV та зазначено, що тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року особам, на яких поширюється дія цього закону, у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законами України «Про статус народного депутата України», «Про Державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цієї статті, не виплачуються. На підстав зазначеної норми, враховуючи той факт, що на сьогоднішній день ОСОБА_1 працює в управлінні НБУ в Запорізькій області, виплата пенсії з 01.04.2015 року позивачу була призупинена. УПФУ в Комунарському районі м. Запоріжжя зазначено, що на сьогоднішній день, законодавчі норми, які регулюють особливі умови виплати пенсії деяким категоріям громадян, не втратили юридичної сили та є частиною національного законодавства України. Це означає, що вони можуть та повинні застосовуватися відносно осіб, яким пенсії призначалися до 01.04.2015 року. Скасування дії норми ст. 64 Закону України № 679-ХІV стосуються лише тих пенсіонерів, яким пенсії призначаються вперше. Оскільки позивачу пенсія призначена у 2010 році, зміни внесені до ст. 64 Закону № 679-ХІV поширюються на порядок її виплати сьогодні. У зв'язку з викладеним, з 01.06.2015 року пенсії, в порядку та на умовах, визначених вищезазначеними законами, не призначаються. Крім цього, зазначено, що з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 року № 911-VІІІ дію норми ст. 64 Закону України № 679-ХІV, яка передбачає тимчасове припинення виплати пенсії особам, які працюють на посадах, передбачених спеціальними законами, продовжено до 31.12.2016 року. Таким чином, починаючи з 01.01.2016 року, пенсії особам, які працюють на посадах, передбачених Законами України «Про статус народного депутата України», «Про Державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», не виплачуються.

У судовому засіданні сторони підтримали доводи, викладені в позові та запереченнях на позов.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з травня 1999 року працює в Управлінні Національного банку України в Запорізькій області, а також з квітня 2010 року перебуває на обліку в УПФУ в Комунарському районі м. Запоріжжя і отримує пенсію за віком з 09.04.2010 року згідно з Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

З 01.04.2015 року УПФУ в Комунарському районі м. Запоріжжя припинило виплату позивачу пенсії за віком, посилаючись на Закон України від 02.03.2015 року № 213-VIII.

ОСОБА_1 звернулася до УПФУ в Комунарському районі м. Запоріжжя з проханням поновити неправомірно призупинену виплату пенсії, але отримала відмову 29.12.2015 року № 262/Г-9.

Розглядаючи даний спір суд виходить з наступного.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в редакції Закону № 213, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, у період роботи особи, яким пенсія призначена відповідно до цього Закону (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), на посадах, які дають право на призначення щомісячного довічного грошового утримання або право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються.

Згідно з абз. 4 ч. 1 ст. 47 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Відповідно до п. 2 розділу ІІІ Закону № 213 порядок виплати пенсії працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів незалежно від часу призначення пенсії.

Станом на 1 квітня 2015 року посада державного службовця, на якій працює позивач, дійсно давала право на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», тобто існували обставини, з якими Закон України № 213 пов'язував припинення виплати пенсії позивачці, у зв'язку з чим відповідачем виплату пенсії позивачу було припинено правомірно, тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Разом з тим, відповідно до пункту 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону № 213, у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «»Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

До 01 червня 2015 року відповідний закон, вказаний в пункті 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону № 213 щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах прийнятий не був.

За таких обставин, з 01 червня 2015 року втратили чинність норми законів, якими було передбачено право певного кола осіб, зокрема державних службовців, на призначення пенсій, а тому неможливо вважати, що позивач з вказаної дати працює на посаді, яка дає право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів».

Отже, з 01 червня 2015 року відпали обставини, які в силу абз. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» перешкоджали позивачу ОСОБА_1 отримувати пенсію за віком.

З огляду на вказане суд вважає, що з 1 червня 2015 року виплата пенсії, призначеної позивачці відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», підлягає відновленню у зв'язку з відсутністю зазначених у абз. 2 ч. 1 ст. 47 вказаного Закону підстав для її невиплати. При цьому поновити права та інтереси позивача іншим шляхом ніж відновлення виплати цієї пенсії, неможливо.

Керуючись ст. ст. 2, 69-71, 158-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя поновити з 01.06.2015 року нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсію за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В.Б. Кулик