Справа № 819/1650/14-а
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2016-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" лютого 2016 р. м.Київ К/800/47479/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя Голяшкін О.В. (доповідач),

судді Заяць В.С.,

Стрелець Т.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сфінкс» на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 06 жовтня 2015 року у справі за позовом Прокурора міста Тернополя до Тернопільської міської ради, треті особи - Державна інспекція сільського господарства в Тернопільській області, Товариство з обмеженою відповідальністю «Сфінкс», про визнання рішення незаконним та його скасування, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2014 року прокурор міста Тернополя звернувся позовом до Тернопільської міської ради, треті особи - Державна інспекція сільського господарства в Тернопільській області, Товариство з обмеженою відповідальністю «Сфінкс», в якому просив визнати незаконним та скасувати рішення від 23 листопада 2012 року №6/26/41 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0332 га за адресою вул.Живова ТОВ «Сфінкс».

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 06 жовтня 2015 року, позов задоволено; скасовано рішення Тернопільської міської ради від 23 листопада 2012 року № 6/26/41 «Про твердження проекту землеустрою щодо відведення ділянки площею 0,0332 га за адресою вул.Живова ТОВ «Сфінкс».

Товариство з обмеженою відповідальністю «Сфінкс» звернулось до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 06 жовтня 2015 року, постановити нове рішення, яким у позові прокурора м.Тернополя відмовити.

Заступник прокурора м.Тернополя у поданих запереченнях просить відмовити у задоволенні касаційної скарги, судові рішення залишити без змін.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Предметом позовних вимог у справі є оскарження рішення Тернопільської міської ради від 23 листопада 2012 року № 6/26/41 «Про твердження проекту землеустрою щодо відведення ділянки площею 0,0332 га за адресою вул.Живова ТОВ «Сфінкс». Вказаним рішенням затверджено товариству з обмеженою відповідальністю «Сфінкс» проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0332 га для обслуговування складського павільйону з реконструкцією під об'єкт торгово-побутового призначення за адресою вул.Живова; вилучено з користування приватного акціонерного товариства «Тернопільський видавничо-поліграфічний комбінат «Збруч» корпоративного підприємства ДАК «Укрвидавполіграфія» земельну ділянку площею 0,0332 га за адресою вул.Живова,11, враховуючи письмову згоду землекористувача; надано в оренду терміном на п'ять років ТОВ «Сфінкс» земельну ділянку площею 0,0332 га для обслуговування складського павільйону з реконструкцією під об'єкт торгово-побутового призначення за адресою вул.Живова.

В обґрунтування вимог про скасування рішення прокурор, з посиланням на ст.ст.134, 135, 136, 137 Земельного кодексу України, зазначав, що оскаржуване рішення відповідача є незаконним, порушує процедуру виділення в оренду земельної ділянки, а саме без проведення земельних торгів.

Задовольняючи позовні вимоги прокурора щодо скасування рішення Тернопільської міської ради від 23 листопада 2012 року № 6/26/41 «Про твердження проекту землеустрою щодо відведення ділянки площею 0,0332 га за адресою вул.Живова ТОВ «Сфінкс», суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку про його незаконність через порушення процедури виділення в оренду земельної ділянки, а саме без проведення земельних торгів.

При цьому, розглядаючи та вирішуючи справу по суті позовних вимог, суди попередніх інстанцій виходили із того, що даний спір є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Як встановлено ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно ч.2 ст.4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до ч.1 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку зі здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Згідно п.п.1, 7 ст.3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції (адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень; суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Статтею 80 Земельного кодексу України встановлено, що суб'єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності.

За змістом статей 2, 5 Земельного кодексу України міськрада при здійсненні повноважень власника землі є рівноправним суб'єктом земельних відносин.

У даній справі міська рада, реалізуючи право розпорядження земельною ділянкою, відповідно до ст.5 Земельного кодексу України має рівні права з громадянами та юридичними особами, з якими вона вступає у відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею, тобто є рівноправним суб'єктом земельних відносин. У спірних відносинах їх учасники не підпорядковані один одному, а суб'єкт владних повноважень - міська рада - владних управлінських функцій не здійснювала.

Отже, спори, предметом яких є перевірка правильності формування волі однієї зі сторін стосовно розпорядження землею та передачі відповідних прав на неї, розгляду за правилами КАС не підлягають. У разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації), подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне.

Вищенаведена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 11 листопада 2014 року у справі №21-493а14, від 09 грудня 2014 року у справі №21-308а14, від 26 січня 2016 року у справі № 21-3367а15.

За вказаними обставинами слід дійти висновку, що даний спір не носить характеру публічно-правового та не підпадає під юрисдикцію адміністративних судів, у зв'язку з чим провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.157 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ст.1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Як встановлено ч.3 ст.22 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», місцеві господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності.

Отже, за суб'єктним складом сторін та сутністю спору дана справа підлягає розгляду господарськими судами у порядку, визначеному нормами Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.228 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі з підстав, встановлених статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст.220, 222, 223, 228, 230, 231 Кодексу адміністрастративного судочинства Украни, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сфінкс» задовольнити частково.

Постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 06 жовтня 2015 року скасувати.

Провадження у справі закрити.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, передбачених ст.ст.237 - 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді