Справа № 823/51/16
Суддя: В.П. Тимошенко
Дата ухвалення: 2016-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про закриття провадження в адміністративній справі

25 лютого 2016 року справа № 823/51/16

10 год. 40 хв. м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Тимошенко В.П.,

за участю секретаря судового засідання: Дудки Г.О.,

позивача - ОСОБА_1,

представників відповідача 2 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (за довіреностями),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу за позовом ОСОБА_1 до Черкаської районної державної адміністрації, Управління Держгеокадастру у Черкаському районі Черкаської області про визнання довідки з держаної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями незаконною, визнання дій незаконними та зобовязання вчинити певні дії,

встановив:

20 січня 2016 року до суду з позовною заявою звернувся ОСОБА_1, в якій просить (з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 03.02.2016):

1) визнати довідку Управління Держгеокадастру у Черкаському районі від 09.12.2015 №31-28-99.4-3259/15-15, яка була видана з державної статистичної звітності з кількісного обліку земель (форма №6-зем) незаконною, як така що не відповідає фактичному стану використання земельної ділянки;

2) визнати дії Черкаської районної державної адміністрації по відмові у наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 12,0 га в оренду терміном на 49 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (до моменту отримання власниками державних актів на право власності на цю земельну ділянку) в адміністративних межах Білозірської сільської ради (за межами населеного пункту) Черкаського району Черкаської області;

3) зобовязати Черкаську районну державну адміністрацію повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.12.2015 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 12,0 га в оренду терміном на 49 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (до моменту отримання власниками державних актів на право власності на цю земельну ділянку) в адміністративних межах Білозірської сільської ради (за межами населеного пункту) Черкаського району Черкаської області та прийняти рішення у відповідності до статті 123 Земельного кодексу України.

Заслухавши позивача, представників відповідача 2, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оцінивши їх в сукупності, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, судом встановлено таке.

18 грудня 2015 року ОСОБА_1 до Черкаської районної державної адміністрації подана заява щодо отримання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою по встановленню меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 12,0 га для передачі в оренду терміном на 49 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за рахунок нерозподілених (не витребуваних) земельних ділянок в адміністративних межах Білозірської сільської ради (за межами населеного пункту) Черкаського району Черкаської області (а.с.5).

01 лютого позивачем отриманий лист про відмову в отриманні дозволу на розробку технічної документації із землеустрою по встановленню меж земельної ділянки в натурі. Підставою відмови стало те, що згідно довідки з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями (за даними форми 6-зем) від 09.12.2015 №31-28-99.4-3259/15-15 виданої управлінням Держгеокадастру у Черкаському районі Черкаської області, вищезгадана земельна ділянка вже знаходиться в користуванні СТОВ «Агрофірма «Біле озеро» (а.с.15). Даний факт також підтверджується Державним актом на право колективної власності на землю Серії ЧР 17-3 (а.с.51-66).

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 3 Конституції України головним обов'язком держави є утвердження і забезпечення прав і свобод людини, за свою діяльність держава відповідає перед людиною. Забезпечення прав і свобод потребує, зокрема, законодавчого закріплення механізмів (процедур), які створюють реальні можливості для здійснення кожним громадянином прав і свобод (абзац четвертий підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 24 грудня 2004 року N 22-рп/2004). До таких механізмів належить структурована система судів і види судового провадження, встановлені державою. Судовий захист вважається найбільш дієвою гарантією відновлення порушених прав і свобод людини і громадянина.

В Україні систему судів утворено згідно з положеннями статей 6, 124, 125 Конституції України із застосуванням принципу спеціалізації з метою забезпечення найбільш ефективних механізмів захисту прав і свобод людини у відповідних правовідносинах.

За приписом частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен при вирішенні питання щодо його прав та обов'язків має право на справедливий і відкритий розгляд незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. У розвиток вказаного положення Європейський суд з прав людини в Рішенні від 25 лютого 1993 року у справі «Доббертен проти Франції» зазначив, що частина перша статті 6 Конвенції змушує держави-учасниці організувати їхню судову систему в такий спосіб, щоб їхні суди і трибунали виконували кожну зі своїх функцій (пункт 44), притаманну відповідній судовій установі.

Системний аналіз вказаних норм Конституції та законів України дає підстави стверджувати, що розмежування юрисдикційних повноважень між загальними і спеціалізованими судами підпорядковано гарантіям права кожної людини на ефективний судовий захист.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження (частина друга вказаної статті).

Згідно пункту 1 частини другої статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вжитий у КАС України термін - суб'єкт владних повноважень, означає орган державної влади, орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 Кодексу).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Пунктом 10 частини другої статті 16 ЦК України передбачено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

З матеріалів справи вбачається, що підставою відмови в отриманні дозволу на розробку технічної документації із землеустрою по встановленню меж земельної ділянки в натурі стало те, що згідно довідки з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями (за даними форми 6-зем) від 09.12.2015 №31-28-99.4-3259/15-15 виданої управлінням Держгеокадастру у Черкаському районі Черкаської області, вищезгадана земельна ділянка вже знаходиться в користуванні СТОВ «Агрофірма «Біле озеро».

Суд вважає, що у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації), подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне.

Отже, даний спір позбавлений ознак публічно - правового, а тому не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 157 КАС України є підставою для закриття провадження.

Керуючись статтями 17, 122, 157, 160, 165 КАС України, суд

ухвалив:

Провадження в адміністративній справі № 823/51/16 за позовом ОСОБА_1 до Черкаської районної державної адміністрації, Управління Держгеокадастру у Черкаському районі Черкаської області про визнання довідки з держаної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями незаконною, визнання дій незаконними та зобовязання вчинити певні дії, - закрити.

Розяснити ОСОБА_1, що він має право звернутись з даною позовною заявою до місцевого загального суду в порядку цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом пяти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 цього Кодексу, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя В.П. Тимошенко

Повний текст ухвали виготовлено 01 березня 2016 року