Справа № 810/2615/15
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2016-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2016 року №810/2615/15

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Панченко Н.Д., розглянувши у порядку письмового провадження у м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Реєстраційної служби Вишгородського районного управління юстиції у Київській області про визнання недійсною державної реєстрації фізичної особи-підприємця та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Реєстраційної служби Вишгородського районного управління юстиції в Київській області в якому просить суд:

- визнати недійсною державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серія НОМЕР_2, виданий Вишгородським РВ УДМС України в Київській області 10 січня 2013 року, податковий номер НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1), проведену Реєстраційною службою Вишгородського районного управління юстиції Київської області 24 березня 2014 року; номер запису про проведення державної реєстрації фізичної особи-підприємця 2 005884 від 24 березня 2014 року;

- зобов'язати Реєстраційну службу Вишгородського районного управління юстиції Київської області анулювати в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців всі записи, пов'язані з державною реєстрацією фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серія НОМЕР_2, виданий Вишгородським РВ УДМС України в Київській області 10 січня 2013 року, податковий номер НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1), а також надіслати відповідну інформацію про визнання рішенням суду державної реєстрації ОСОБА_1, як фізичної особи-підприємця, недійсною до органів статистики, доходів і зборів, Пенсійного фонду України.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 24 березня 2014 року державним реєстратором Реєстраційної служби Вишгородського районного управління юстиції Київської області до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців було внесено запис за №2 005884 про проведення державної реєстрації його фізичною особою - підприємцем.

Разом з тим, позивач стверджує, що до реєстраційної служби із заявами про здійснення державної реєстрації фізичною особою - підприємцем не звертався, жодних документів, необхідних для такої реєстрації, особисто або через представника не подавав.

Крім того, наголосив на тому, що, станом на 24 березня 2014 року, він був неповнолітньою особою, а тому, для здійснення його реєстрації фізичною особою - підприємцем необхідна була нотаріально засвідчена згода батьків. Проте, такої згоди батьки позивача не давали.

Позивач вважає, що подані для державної реєстрації ОСОБА_1 фізичною особою - підприємцем документи були сфальсифіковані (підроблені), він не мав та не має наміру займатись підприємницькою діяльністю, тому просить визнати таку реєстрацію недійсною.

Відповідач позов не визнав, надав суду письмові заперечення проти позову, в яких зазначив, що 24 березня 2014 року до Реєстраційної служби Вишгородського районного управління юстиції в Київській області звернувся ОСОБА_1 з реєстраційною карткою на проведення державної реєстрації фізичної особи-підприємця, до якої також було додано копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру платника податків та квитанцію про сплату реєстраційного збору.

Оскільки підстави для відмови у проведенні державної реєстрації фізичної особи - підприємця, передбачені статтею 44 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», були відсутніми, а подані ОСОБА_1 документи не містили недоліків, державним реєстратором прийнято рішення про державну реєстрацію ОСОБА_1 фізичною особою - підприємцем та внесено до реєстру відповідний запис.

За таких обставин відповідач вважає, що діяв виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України, тому у задоволенні позовних вимог просив відмовити у повному обсязі.

У судове засідання, призначене на 11 лютого 2016 року, сторони не з'явились, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомленні своєчасно та належним чином.

Разом з цим, 11 лютого 2016 року через канцелярію Київського окружного адміністративного суду надійшло клопотання від представника позивача про здійснення подальшого розгляду справи у порядку письмового провадження.

Представник відповідача, який повідомлений своєчасно та належним чином про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання, призначене на 11 лютого 2016 року, не з'явився. Про причини неявки суд не повідомив, жодних заяв чи клопотань про відкладення судового засідання, чи про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило.

Дослідивши наявні матеріали справи у їх сукупності та враховуючи, що про дату, час та місце розгляду справи сторони були повідомленні своєчасно та належним чином, зважаючи на відсутність підстав для відкладення судового розгляду, передбачених статтею 128 Кодексу адміністративного судочинства України, беручи до уваги положення частини четвертої та шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, судом прийнято рішення про розгляд справи у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

24 березня 2014 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців було внесено запис за № 2 005884 про державну реєстрацію ОСОБА_1 фізичною особою - підприємцем, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с. 7, 13).

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Відносини, які виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, а також фізичних осіб - підприємців врегульовано Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» від 15 травня 2003 року №755-IV (в редакції чинній на момент вчинення реєстраційних дій) (далі - Закон №755-IV).

За визначенням, наведеним у частині першій статті 4 Закону №755-IV, державна реєстрація юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців - це засвідчення факту створення або припинення юридичної особи, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, а також вчинення інших реєстраційних дій, які передбачені цим Законом, шляхом внесення відповідних записів до Єдиного державного реєстру.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону №755-IV відомості про юридичну особу або фізичну особу - підприємця включаються до Єдиного державного реєстру шляхом внесення записів на підставі відомостей з відповідних реєстраційних карток та відомостей, що надаються юридичними особами державному реєстратору за місцезнаходженням реєстраційної справи згідно із законодавством України. Форми реєстраційних карток затверджуються Міністерством юстиції України.

За приписами частини другої статті 4 Закону №755-IV порядок проведення державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців включає, зокрема: перевірку комплектності документів, які подаються державному реєстратору, та повноти відомостей, що вказані в реєстраційній картці; перевірку документів, які подаються державному реєстратору, на відсутність підстав для відмови у проведенні державної реєстрації; внесення відомостей про юридичну особу або фізичну особу - підприємця до Єдиного державного реєстру; оформлення і видачу виписки з Єдиного державного реєстру.

Відповідно до частини першої статті 42 Закону №755-IV для проведення державної реєстрації фізична особа, яка має намір стати підприємцем та має реєстраційний номер облікової картки платника податків, або уповноважена нею особа повинна подати особисто (надіслати поштовим відправленням з описом вкладення або в разі подання електронних документів подати опис, що містить відомості про надіслані електронні документи, в електронній формі) або через уповноважену особу державному реєстратору за місцем проживання такі документи:

- заповнену реєстраційну картку на проведення державної реєстрації фізичної особи - підприємця, до якої може бути подана як додаток заява щодо обрання фізичною особою спрощеної системи оподаткування та/або реєстраційна заява про добровільну реєстрацію як платника податку на додану вартість за формою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику;

- копію документа, що засвідчує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків;

- документ, що підтверджує внесення реєстраційного збору за проведення державної реєстрації фізичної особи - підприємця;

- нотаріально посвідчену письмову згоду батьків (усиновлювачів) або піклувальника, або органу опіки та піклування, якщо заявником є фізична особа, яка досягла шістнадцяти років і має бажання займатися підприємницькою діяльністю.

Якщо документи для проведення державної реєстрації подаються заявником особисто, державному реєстратору додатково пред'являється паспорт громадянина України або паспортний документ іноземця (частина четверта статті 42 Закону №755-IV).

Частиною п'ятою статті 42 Закону №755-IV встановлено, що документи, які подаються для проведення державної реєстрації фізичної особи - підприємця, приймаються за описом, копія якого в день надходження документів видається (надсилається поштовим відправленням) заявнику з відміткою про дату надходження документів. Дата надходження документів на проведення державної реєстрації фізичної особи - підприємця вноситься до журналу обліку реєстраційних дій.

Як вбачається з опису документів від 24 березня 2014 року (а.с. 31), для проведення державної реєстрації фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 державному реєстратору були надані наступні документи: реєстраційну карту на проведення державної реєстрації фізичної особи-підприємця (а.с. 32-33); копію довідки про включення заявника до Державного реєстру фізичних осіб-платників податків та інших обов'язкових платежів (а.с. 34); копію квитанції про сплату реєстраційного збору (а.с. 35).

Судом встановлено, що ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 (а.с. 16).

Отже, станом на 24 березня 2014 року, тобто на дату прийняття державним реєстратором Реєстраційної служби Вишгородського районного управління юстиції в Київській області пакету документів для проведення державної реєстрації позивача фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 досягнуто 16 років, але ще не виповнилося вісімнадцяти.

Суд зазначає, що у силу вимог статті 50 Цивільного кодексу України право на здійснення підприємницької діяльності, яку не заборонено законом, має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Частиною третьою статті 35 Цивільного кодексу України передбачено, що повна цивільна дієздатність може бути надана фізичній особі, яка досягла шістнадцяти років і яка бажає займатися підприємницькою діяльністю.

За наявності письмової згоди на це батьків (усиновлювачів), піклувальника або органу опіки та піклування така особа може бути зареєстрована як підприємець. У цьому разі фізична особа набуває повної цивільної дієздатності з моменту державної реєстрації її як підприємця.

Таким чином, умовою з якою чинне законодавство пов'язує можливість державної реєстрації особи, яка досягла шістнадцяти років, фізичною особою-підприємцем, є наявність обов'язкової нотаріально посвідченої письмової згоди або батьків на це, або піклувальника, або органу опіки та піклування.

Даний висновок кореспондується із вимогою, вставленою абзацом п'ятим частини першої статті 42 Закону №755-IV, за якою державному реєстратору подається нотаріально засвідчена письмова згода батьків (усиновлювачів) або піклувальника, або органу опіки та піклування, якщо заявником є фізична особа, яка досягла шістнадцяти років і має бажання займатися підприємницькою діяльністю.

Разом з цим, як вбачається з реєстраційної справи №2_334_005884_44, пакет документів, поданий для державної реєстрації ОСОБА_1 фізичною особою-підприємцем, не містить нотаріально посвідченої письмової згоди батьків ОСОБА_1 або органу опіки та піклування (а.с. 29-36).

Суд зазначає, що подання фізичною особою, яка має намір стати підприємцем документів не у повному обсязі є підставою для залишення без розгляду документів, які подані для проведення державної реєстрації фізичної особи - підприємця (частина шоста статті 42 Закону №755-IV).

Відповідно до статті 43 Закону №755-IV державний реєстратор за відсутності підстав для залишення документів, які подані для проведення державної реєстрації фізичної особи - підприємця, без розгляду зобов'язаний перевірити ці документи на відсутність підстав для відмови у проведенні державної реєстрації фізичної особи - підприємця, які передбачені частиною першою статті 44 цього Закону. Перевірка на відсутність підстав для відмови у проведенні державної реєстрації фізичної особи - підприємця, які передбачені абзацами третім та четвертим частини першої статті 44 цього Закону, здійснюється з використанням відомостей Єдиного державного реєстру.

Вичерпний перелік підстав для відмови у проведенні державної реєстрації фізичної особи - підприємця наведено у статті 44 Закону №755-IV, відповідно до частини першої якої підставами для відмови у проведенні державної реєстрації фізичної особи - підприємця є:

- невідповідність відомостей, які вказані у реєстраційній картці на проведення державної реєстрації фізичної особи - підприємця, відомостям, які зазначені у документах, що подані для проведення державної реєстрації;

- наявність обмежень на зайняття підприємницькою діяльністю, які встановлені законом, щодо фізичної особи, яка має намір стати підприємцем;

- наявність в Єдиному державному реєстрі запису, що заявник є підприємцем.

За наявності підстав для відмови у проведенні державної реєстрації фізичної особи - підприємця державний реєстратор зобов'язаний не пізніше двох робочих днів з дати надходження документів для проведення державної реєстрації фізичної особи - підприємця видати (надіслати поштовим відправленням з описом вкладення) заявнику повідомлення про відмову у проведенні державної реєстрації, із зазначенням підстав для такої відмови, та документи, що подавалися для проведення державної реєстрації фізичної особи - підприємця, відповідно до опису (частина третя статті 44 Закону №755-IV)

Системний аналіз наведених положень законодавства свідчить про те, що у випадку подання фізичною особою, яка має намір стати підприємцем, документів не у повному обсязі, державний реєстратор зобов'язаний залишити подані документи без розгляду. При цьому, буквальний зміст статті 43 Закону №755-IV дає підстави для висновку, що наявність підстав для залишення документів, які подані для проведення державної реєстрації фізичної особи-підприємця, без розгляду, виключає можливість проведення державної реєстрації фізичної особи підприємцем.

Оскільки пакет документів, поданий для державної реєстрації ОСОБА_1 фізичною особою-підприємцем був неповним так як не містив нотаріально посвідченої письмової згоди батьків ОСОБА_1 або органу опіки та піклування, державний реєстратор Реєстраційної служби Вишгородського районного управління юстиції в Київській області не мав правових підстав для внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців запис за номером 0005884 про державну реєстрацію ОСОБА_1 фізичною особою - підприємцем.

Надаючи правової оцінки доводам позивача щодо реєстрації ОСОБА_1 фізичною особою - підприємцем на підставі сфальсифікованих (підроблених) документів суд зазначає таке.

Вимоги до оформлення документів, які подаються державному реєстратору визначені статтею 8 Закону №755-IV.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону №755-IV документи, які відповідно до вимог цього Закону подаються (надсилаються поштовим відправленням або електронним документом) державному реєстратору, повинні бути викладені державною мовою.

Згідно з частиною другою статті 8 Закону №755-IV реєстраційна картка заповнюється машинодруком або від руки друкованими літерами. Якщо документи надсилаються державному реєстратору поштовим відправленням, справжність підпису заявника на реєстраційній картці (заяві, повідомленні) повинна бути нотаріально засвідчена.

З метою забезпечення повного та об'єктивного розгляду справи ухвалою суду від 9 липня 2015 року було задоволено клопотання представника позивача про призначення почеркознавчої експертизи у справі.

Згідно висновку експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи від 14 січня 2016 року №14709/14710/15-32, рукописний запис «ОСОБА_1» у рядку «Картку заповнив» в графі «прізвище, ініціали» на першому аркуші реєстраційної картки на проведення державної реєстрації фізичної особи-підприємця від 24 березня 2014 року (а.с. 32) виконаний самим ОСОБА_1 без навмисної зміни ознак власного почерку та без впливу на нього будь-яких збиваючих факторів (штучних або природних).

Підпис від імені ОСОБА_1 у рядку «Картку заповнив» в графі «підпис» на першому аркуші реєстраційної картки на проведення державної реєстрації фізичної особи-підприємця від 24 березня 2014 року (а.с. 32) виконаний самим ОСОБА_1 без навмисної зміни ознак власного почерку та без впливу на нього будь-яких збиваючих факторів (штучних або природних).

Водночас, рукописні записи у відповідних графах розділу « 1. Відомості про фізичну особу-підприємця» у рядку «Картку заповнив» в графі «(дата)» на першому аркуші та в графі «(дата)» у нижньому рядку на другому аркуші реєстраційної картки на проведення державної реєстрації фізичної особи-підприємця від 24 березня 2014 року (а.с. 32) виконані не ОСОБА_1, а іншою особою.

Щодо рукописних записів та підпису, що містяться в Описі документів, що надаються фізичною особою державному реєстратору для проведення реєстраційної дії «Державна реєстрація фізичної особи-підприємця» (а.с. 31) експертами встановлено, що рукописні записи та підпис від імені ОСОБА_1 в зазначеному описі виконані не ОСОБА_1, а іншою особою з наслідуванням підпису ОСОБА_1

Суд зазначає, що чинне законодавство не містить вимог щодо необхідності заповнення реєстраційної картки на проведення державної реєстрації фізичної особи-підприємця особисто особою, яка має намір стати підприємцем (заявником).

У випадку, коли рукописні записи в реєстраційні картці на проведення державної реєстрації фізичної особи-підприємця вчиняються іншою особою, особа яка має намір стати підприємцем проставляючи власний підпис та ініціали у відповідних графах реєстраційної картки засвідчує достовірність наведених у ній даних та несе відповідальність за внесення завідомо неправдивих відомостей, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру.

За таких обставин суд критично оцінює посилання позивача, що державна реєстрація ОСОБА_1 фізичною особою - підприємцем відбулась на підставі сфальсифікованих чи підроблених документів.

Проте беручи до уваги, що станом на 24 березня 2014 року ОСОБА_1 був неповнолітньою особою, а пакет документів, поданий державному реєстратору служби Вишгородського районного управління юстиції у Київській області не містив нотаріально посвідченої згоди батьків ОСОБА_1 або органу опіки та піклування, державна реєстрація позивача фізичною особою-підприємцем була здійснена протиправно.

Крім цього, як вбачається із матеріалів справи позивач, починаючи з дати реєстрації, не подавав до податкового органу податкову звітність (а.с.58).

Щодо належного способу захисту прав позивача, у даному випадку, суд зазначає, що Законом №755-IV, зокрема, розділом VI «Державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця» не передбачено правових наслідків у випадку проведення державної реєстрації фізичної особи-підприємця з порушенням закону.

Так, частиною першою статті 46 Закону №755-IV встановлено, що державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця проводиться у разі: прийняття фізичною особою - підприємцем рішення про припинення підприємницької діяльності; смерті фізичної особи - підприємця; постановлення судового рішення про оголошення фізичної особи померлою або визнання безвісно відсутньою; постановлення судового рішення про визнання фізичної особи, яка є підприємцем, недієздатною або про обмеження її цивільної дієздатності; постановлення судового рішення про припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця.

Частиною другою цієї ж статті передбачено, що підставами для постановлення судового рішення про припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця є: визнання фізичної особи - підприємця банкрутом; провадження нею підприємницької діяльності, що заборонена законом; неподання протягом року органам доходів і зборів податкових декларацій, документів фінансової звітності відповідно до закону; наявність в Єдиному державному реєстрі запису про відсутність фізичної особи - підприємця за зазначеним місцем проживання.

Разом з цим, відповідно до частини другої статті 38 Закону №755-IV однією з підстав для постановлення судового рішення щодо припинення юридичної особи, що не пов'язано з банкрутством юридичної особи, є визнання судом недійсною державну реєстрацію юридичної особи через допущені при її створенні порушення, які не можна усунути, а також в інших випадках, встановлених законом.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 110 Цивільного кодексу України юридична особа ліквідується за рішенням суду про ліквідацію юридичної особи через допущені при її створенні порушення, які не можна усунути, за позовом учасника юридичної особи або відповідного органу державної влади.

Відповідно до статті 51 Цивільного кодексу України до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Частиною першою статті 8 Цивільного кодексу України передбачено, якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).

Водночас, відповідно до частини сьомої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

За викладених обставин суд застосовує аналогію закону та вважає необхідним припинити підприємницьку діяльність фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 шляхом визнання недійсною державну реєстрацію через порушення закону, допущені при його реєстрації, які не можна усунути.

Щодо вимог позивача про зобов'язання анулювати в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців всі записи, пов'язані з державною реєстрацією фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 суд звертає увагу на таке.

Відповідно до частини першої статті 6 Закону №755-IV державний реєстратор, зокрема, вносить до Єдиного державного реєстру відомості про державну реєстрацію особи на підставі рішення суду.

Відомості про юридичну особу або фізичну особу - підприємця включаються до Єдиного державного реєстру шляхом внесення записів на підставі відомостей з відповідних реєстраційних карток та відомостей, що надаються юридичними особами державному реєстратору за місцезнаходженням реєстраційної справи згідно із законодавством України (частина перша статті 17 Закону №755-IV).

Частиною 3 статті 49 Закону №755-IV передбачено, що державний реєстратор зобов'язаний не пізніше наступного робочого дня з дати надходження судового рішення щодо припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем заповнити реєстраційну картку на проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця у зв'язку з постановленням судового рішення, внести до Єдиного державного реєстру запис про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем у зв'язку з постановленням судового рішення та в той же день видати (надіслати поштовим відправленням з описом вкладення) їй повідомлення про внесення такого запису.

Таким чином, внесення відомостей до державного реєстру здійснюються державними реєстраторами на підставі рішення суду шляхом заповнення відповідних реєстраційних карток. Тому вимога позивача про зобов'язання відповідача анулювати в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців всі записи, пов'язані з державною реєстрацією фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 є неналежним способом захисту порушених прав і задоволенню не підлягає.

Щодо вимог про зобов'язання відповідача надіслати відповідну інформацію про визнання недійсною державної реєстрації ОСОБА_1 фізичною особою - підприємцем до органів доходів і зборів, статистки, Пенсійного фонду України, суд зазначає, що такі вимоги також не підлягають задоволенню, зважаючи на таке.

Статтею 51 Закону №755-IV передбачено, що державний реєстратор у день державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця у порядку, визначеному статтями 47 - 50 цього Закону, зобов'язаний надіслати відповідним органам статистики, доходів і зборів, Пенсійного фонду України повідомлення про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем та відомості реєстраційної картки про проведення державної реєстрації припинення фізичної особи - підприємця.

Таким чином, обов'язку державного реєстратора вчинити реєстраційну дію за рішенням суду кореспондує також обов'язок повідомити орган статистики, орган доходів і зборів та Пенсійний фонд України про вчинену реєстраційну дію, тому суд не вбачає підстав для задоволення позову у цій частині, оскільки суду не наведено доводів та не надано доказів, які свідчать про те, що відповідач у майбутньому ухилятиметься від виконання приписів чинного законодавства.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На виконання цих вимог, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, належних і достатніх доказів, які б спростували твердження позивача про неправомірність проведеної державної реєстрації фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, не надав, а відтак, не довів правомірності своїх дій та прийнятих рішень.

З огляду на зазначене, беручи до уваги докази наявні у матеріалах справи у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню частково.

Відповідно до статті 97 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за клопотанням однієї зі сторін визначає грошовий розмір судових витрат, які повинні бути їй компенсовані. Оскільки жодних клопотань з приводу відшкодування судових витрат сторонами суду не заявлено судові витрати компенсації не підлягають.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати недійсною державну реєстрацію ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) фізичною особою-підприємцем, проведену Реєстраційною службою Вишгородського районного управління юстиції Київської області 24 березня 2014 року, номер запису про проведення державної реєстрації фізичної особи-підприємця 2 005884 від 24 березня 2014 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішення за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі проголошення лише вступної та резолютивної частини постанови або прийняття постанови у письмовому провадженні, - протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Панченко Н.Д.

Дата виготовлення і підписання повного тексту постанови - 23 лютого 2016 року.