Справа № 810/5338/15
Суддя: Лапій С.М.
Дата ухвалення: 2016-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2016 року 810/5338/15

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лапій С.М., розглянувши в порядку письмового провадження у м. Києві справу за адміністративним позовом ФОП ОСОБА_1 до Білоцерківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

в с т а н о в и в:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 13.07.2015 №714//154.

На обґрунтування позовних вимог зазначив, що загальна сума від реалізації товарів у період з вересня 2012 по серпень 2013 сукупно без урахування податку на додану вартість не перевищувала 300000,00 грн., у зв'язку з чим твердження відповідача про порушення ним вимог п.181.1 ст. 181, п. 187.1 ст. 187, п. 120.1 ст. 120 Податкового кодексу України не відповідає дійсності, а відтак, податкове повідомлення-рішення є незаконним та підлягає скасуванню.

Представник позивача надав суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності.

Представник відповідача проти позову заперечував з підстав, викладених у письмових запереченнях, а також просив суд розглядати справу за його відсутності.

На підставі ч. 4 ст. 122, ч. 6 ст. 128 КАС України судом прийнято рішення про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Суд, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець 22.06.2007 та перебуває на податковому обліку в Білоцерківській ОДПІ з 25.06.2007.

Основними видами господарської діяльності позивача є оптова торгівля відходами та брухтом, роздрібна торгівля тютюновими виробами в спеціалізованих магазинах.

Як слідує з матеріалів справи, на підставі наказу Білоцерківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 05.06.2015 року №605 Мельничук Ганною Михайлівною, головним державним ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи доходів і зборів з фізичних осіб управління доходів і зборів з фізичних осіб Білоцерківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області згідно із п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, п.п. 78.1.1. п.п. 78.1.4 п.7-8.1 ст. 78 п.82.2 ст. 82 Податкового Кодексу України проведено документальну позапланову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період з 01.01.2012 року по 31.12.2014 року відповідно до затвердженого плану перевірки, наведеного у додатку до акта.

Копія наказу Білоцерківської ОДПІ Головного Управління ДФС у Київській області від 05.06.2015 року № 605 отримана позивачем 06.06.2015.

За результатами проведеної перевірки відповідачем складено Акт від 30.06.2015 №1026/17-2//75, згідно висновків якого встановлено порушення позивачем вимог податкового законодавства, а саме:

- п. 181.1 ст. 181 Податкового кодексу України в частині вимог виконання даного пункту щодо обов'язкової реєстрації платником ПДВ;

- п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України, в результаті чого позивачем занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету у сумі ПДВ за період з вересня 2013 по грудень 2014 - 64692,36 грн.,

- п. 120.1 ст. 120 Податкового кодексу України відносно терміну подання декларацій за вересень 2013 - грудень 2014 року.

На підставі акту перевірки відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 13.07.2015 №714//154.

З матеріалів справи вбачається, що у перевіряємий період позивач перебува на загальній системі оподаткування.

Для здійснення господарської діяльності ФОП ОСОБА_3 було укладено договори поставки товарів з ТОВ "Торгова компанія "Мегаполіс-Україна", ТОВ «Баядера Логістик», Приватним підприємством «ТД Поляков», ТОВ «Атлантіс» протягом перевіряємого періоду.

Оскільки контрагенти позивача є платниками податку на додану вартість, ціна за переданий ними позивачу товар включала в себе суму ПДВ, про що свідчать наявні в матеріалах справи копії видаткових накладних, податкових накладних та товарно-транспортних накладних.

Вчинення вказаних господарських операцій між позивачем та його контрагентами протягом перевіряємого періоду підтверджується наявними в матеріалах справи первинно-бухгалтерськими документами, а саме: договорами поставки товарів, товарно-транспортними, податковими та видатковими накладними.

В Акті перевірки зазначено, ФОП ОСОБА_1, перебуваючи на загальній системі оподаткування, за період з 11.09.2013 р. по 31.12.2014 р. перевищив 300 000,00 грн., здійснивши поставку товарів (послуг) в розмірі 324 811,80 грн., та не виконав вимоги п. 183.2 ст. 183 ПК України щодо порядку та термінів реєстрації платником податку на додану вартість.

У зв'язку з цим, на думку відповідача, позивач був зобов'язаний подати до податкового органу заяву про реєстрацію його як платника податку на додану вартість. Оскільки позивач з 11.09.2013 не зареєструвався платником податку на додану вартість, з огляду на положення Податкового кодексу України, він з 11.09.2013 несе відповідальність за не нарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування.

Перевіркою встановлено, що на порушення вимог Податкового кодексу України позивачем не включено до податкових зобов'язань ПДВ у сумі 64692,36 грн.

У зв'язку з тим, що позивачем податкові декларації з ПДВ за вересень 2013 р. по вересень 2014 року не подано, останньому нараховані штрафні санкції в розмірі 7413,60 грн.

Як слідує з матеріалів справи, розмір отриманих позивачем доходів від здійснення господарської діяльності за період з вересня 2012 по серпень 2013 разом з ПДВ становив 313556,70 грн., без ПДВ - 261297,25 грн., сума ПДВ складала 52259,45 грн.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, визначено нормами Податкового кодексу України.

Згідно з підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України, який набрав чинності з 01.01.2011, платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи. Враховуючи визначення терміну "податкове зобов'язання", визначеного в підпункті 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 Кодексу, судом проведено сукупний аналіз норм податкового законодавства.

Статтею 49 Податкового кодексу України визначений порядок подання податкової декларації до органів державної податкової служби. Відповідно до пункту 49.2 статті 49 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є, відповідно до цього Кодексу незалежно від того, чи провадив такий платник податку господарську діяльність у звітному періоді.

Статтею 177 Податкового кодексу України визначений порядок оподаткування доходів, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування. Відповідно до даної норми права доходи фізичних осіб-підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Відповідно п. 181.1 ст. 181 Податкового Кодексу України, разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 300000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов'язана зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку.

Пунктами 183.1, 183.2 статті 183 Податкового кодексу України визначено, що будь-яка особа, що підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку, подає до контролюючого органу за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) реєстраційну заяву. У разі обов'язкової реєстрації особи як платника податку реєстраційна заява подається до контролюючого органу не пізніше 10 числа календарного місяця, що настає за місяцем, в якому вперше досягнуто обсягу оподатковуваних операцій, визначеного у статті 181 цього Кодексу.

Згідно з вимогами п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Як вже було зазначено судом, позивач здійснював підприємницьку діяльність на загальній системі оподаткування, та його господарська діяльність відповідала критеріям, визначеним ст. 177 Податкового кодексу України.

Судом встановлено, що станом на серпень 2013 сума виручки позивача від здійснення роздрібної торгівлі за період з вересня 2012 по серпень 2013 дійсно складає 313556,70 грн.

Проте, позивачем не було перевищено визначеної п. 181.1 ст. 181 Податкового кодексу України загальної суми виручки від здійснення роздрібної торгівлі, що підлягають оподаткуванню ПДВ, починаючи з вересня 2012 по серпень 2013, з огляду на таке.

Пунктом 188.1 статті 188 Податкового кодексу України визначено, що база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості (у разі здійснення контрольованих операцій - не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) з урахуванням загальнодержавних податків та зборів, зокрема крім, податку на додану вартість.

Підпунктом "а" пункту 193.1 статті 193 Податкового кодексу України встановлено ставку податку від бази оподаткування в розмірі 20 відсотків.

Згідно з пунктом 185.1 статті 185 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю. Та відповідно до пункту 194.1 статті 194 Податкового кодексу України такі операції оподатковуються за ставкою, зазначеною в підпункті "а" пункту 193.1статті 193 цього Кодексу, яка є основною.

Тобто, як вбачається з наведених норм законодавства, якщо суб'єкт господарювання здійснює господарську діяльність з постачання товарів і при цьому є платником податку на додану вартість, то сформована ним остаточна договірна (ринкова) ціна товару буде включати 20 відсотків податку на додану вартість (за виключенням випадків, якщо такий суб'єкт господарювання здійснює операції, які не є об'єктами оподаткування, звільнених від оподаткування, та операції, до яких застосовується нульова ставка податку).

Крім того, слід зауважити, що ціна таких товарів під час їх подальшої реалізації шляхом роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах буде складатись в тому числі з вказаних 20 відсотків податку на додану вартість, що були включеними постачальником цих товарів.

Таким чином, суд приходить до висновку, що загальна сума отриманої позивачем виручки від здійснення роздрібної торгівлі за період з вересня 2012 по серпень 2013 у розмірі 313556,70 грн. складається в тому числі з податку на додану вартість у розмірі 20 відсотків.

Судом встановлено, що в ході проведення перевірки податковим органом не було взято до уваги тієї обставини, що отримана позивачем сума виручки в розмірі 313556,70 грн. від здійснення роздрібної торгівлі за період з вересня 2012 по серпень 2013 включає в себе суму ПДВ, що суперечить п. 181.1 ст. 181 Податкового кодексу України. При цьому, даний факт відповідачем не спростовано.

Отже, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивач не зобов'язаний був подавати до податкового органу заяву про реєстрацію його платником ПДВ, оскільки відповідачем помилково встановлений факт не дотримання гранично допустимої загальної суми (в сукупності) від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню, нарахованої (сплаченої) протягом останніх 12 календарних місяців (300000,00 грн., без урахування ПДВ) за період з вересня 2012 по серпень 2013.

Крім того, суд звертає увагу, що у загальну суму реалізації товарів включено реалізацію металобрухту чорних металів за травень 2014 року - 20000,00 грн., червень 2014 - 37000,00 грн., липень 2014- 400,00 грн., серпень 2014-3050,00 грн., вересень 2014 - 8390,00 грн., жовтень 2014- 2550,00 грн., листопад 2014- 5150,00 грн., грудень 2014- 49280,00 грн. На вказані суми відповідачем донараховано податок на додану вартість, однак, відповідно до п.23 підрозділу II розділу XX Податкового кодексу України від оподаткування податком на додану вартість звільняються операції з постачання відходів та брухту чорних металів.

Таким чином, позивач не повинен нести відповідальність за неподання звітних податкових декларацій по ПДВ та не несе відповідальності за не нарахування або несплату ПДВ на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування, у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що твердження відповідача, викладені в акті перевірки від 30.06.2015 № 1026/17-2//75, суперечать вимогам чинного законодавства та не відповідають дійсності, а отже є неправомірними.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд звертає увагу, що згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На виконання цих вимог відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду жодних доказів, які спростовували б твердження позивача, а відтак, не довів правомірності свого рішення.

Водночас, докази подані позивачем, підтверджують обставини, на які він посилається в обґрунтування позовних вимог та не були спростовані доводами відповідача.

На підставі викладеного, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 11, 14, 69, 70, 71, 94, 97, 122, 128, 158-163, 167, 254, 257 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області від 13.07.2015 №714//154.

Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Білоцерківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області на користь ОСОБА_1 понесені витрати по сплаті судового збору (квитанція від 03.11.2015 № 313) у розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Лапій С.М.